Справа № 260/2795/25
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2025 рокум. Ужгород№ 260/2795/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Київ №32 від 21.02.2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Київ переглянути заяву та зарахувати до загального страхового стажу період роботи із 28 жовтня 1977 року по листопад 2006 року згідно трудової книжки від 26.04.1978, із часу звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що в лютому 2025 року вона звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучила всі необхідні підтверджуючі документи, однак за результатами розгляду таких у призначенні пенсії було відмовлено за відсутності необхідного страхового стажу. Так, відповідно до отриманого рішення, відповідач відмовився зарахувати окремі періоди трудового стажу з огляду на скорочення по батькові в первинних документах підприємства. Вказане рішення вважає протиправним, оскільки її страховий стаж засвідчено передбаченими законодавством документами та архівними довідками.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Окрім того, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 судом було надано відповідачу строк для подання відзиву на позову.

Вказана ухвала була доставлена до особистого електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд» 22 квітня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, складеною відповідальним працівником Закарпатського окружного адміністративного суду.

Однак відповідач відзив у встановлений судом строк до суду не надіслав, про причини неподання такого не повідомив, про продовження процесуального строку для його подання не клопотав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З огляду на вищенаведене суд вважає за можливе застосувати наслідки, передбачені ч. 4 ст. 159 КАС України.

09 липня 2025 року 3-я особа надіслала до суду пояснення на позовну заяву №0700-0801-8/40147 від 07.07.2025, в яких повідомила про відмову у призначенні позивачу пенсії з огляду на недостатність страхового стажу. Зокрема, до такого не було зараховано окремі періоди роботи позивача з огляду на те, що в первинних документах зазначено скорочення по батькові.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 14 лютого 2025 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії за віком.

Подана ОСОБА_1 заява про призначення пенсії була скерована відповідно до принципу екстериторіальності для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві).

За результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів рішенням ГУ ПФУ в м. Києві №32 від 21.02.2025 у призначенні пенсії за віком було відмовлено у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Так, відповідно до рішення ГУ ПФУ в м. Києві страховий стаж ОСОБА_1 становить 13 років 9 місяців. При цьому до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою з 05.05.1978 по 15.10.1978 (відсутній договір), з 02.12.1979 по 02.03.1984 (порушено послідовність внесення записів) та з 1979 по 1984 згідно з архівних довідок від 23.08.2018 №1481, №1482 в радгоспі ім. Борканюка (АТГ «Липча»), оскільки згідно з актом перевірки від 28.01.2025, який складений на підставі первинних документів, зазначено скорочення по батьків.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу Пенсійного фонду України, з метою захисту права на пенсійне забезпечення позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент призначення пенсії).

Під «страховим стажем» згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Вищезазначене кореспондується також з нормами Закону №1788.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Згідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р. (далі Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. (далі Порядок).

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (далі Інструкція №162) (що була чинна на момент видачі трудової книжки позивача).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подала, в тому числі трудову книжку від 26.04.1978 та архівні довідки №1481 від 23.08.2018, №1482 від 23.08.2018.

Так, як вбачається з відомостей трудової книжки ОСОБА_1 у період з 05.05.1978 по 15.10.1978 працювала згідно з договором робочим по заготівлі лісу в Зерно-насіннєвому радгоспі «Джам».

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії зазначеної вище трудової книжки, судом встановлено, що відомості про такий період роботи внесено з дотриманням вимог Інструкції, зокрема, відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою юридичної особи, з посиланням на відповідні накази. З таких можна точно встановити місце, посаду та період роботи позивача, а також номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даного періоду роботи відповідачем суду не надано.

Відмовляючи зарахувати такий період до страхового стажу позивача, відповідач посилається виключно на відсутність договору. Разом з тим, суд зазначає, що норми Законів №1788 та №1058 не пов`язують можливість зарахування певного періоду роботи до страхового стажу з умовою наявності договору. Натомість положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Суд вважає, що позивач, як працівник може й не мати укладеного в 1978 році договору про прийняття на роботу. Однак наявність запису в трудовій книжці передбачає необхідність врахування такого періоду роботи до страхового стажу.

З огляду на вищенаведене спірний період роботи в Зерно-насіннєвому радгоспі «Джам» підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Стосовно періоду роботи з 02.12.1979 по 02.03.1984 суд зазначає наступне.

Так, в трудовій книжці від 26.04.1978 наявні записи №№11, 12, відповідно до яких 02 січня 1979 року ОСОБА_1 прийнята на роботу в радгосп ім. Борканюка в сувенірний цех та 02 березня 1984 року звільнена з такої. Однак, такі записи внесені з порушенням послідовності, оскільки зроблені після записів №№9, 10, що датовані 1996 1999 роками.

З огляду на очевидність факту недотримання хронології заповнення трудової книжки, що ставить під сумнів автентичність таких записів, суд вважає неможливим в даному випадку застосувати положення ст. 62 Закону №1788 та зобов`язати відповідача обрахувати страховий стаж позивача з урахуванням відомостей трудової книжки в частині періоду роботи в радгосп ім. Борканюка.

Поряд з цим, абз. 2 п. 1 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 23 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Згідно п. 24 Порядку для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.

Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.

У тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця (п. 27 Порядку).

Судом встановлено, що на підтвердження страхового стажу за період роботи в радгоспі ім. Борканюка Гандера Г.Ю. надала територіальному органу Пенсійного фонду України архівні довідки №1481 та №1482 від 23.08.2018. Відповідно до відомостей таких довідок, згідно з книгами нарахування заробітної плати робітникам і службовцям по радгоспу ім. Борканюка (АТГ «Липча») за період з 1979 по 1983 наявні відомості щодо вироблених ОСОБА_1 трудоднів та нарахованої заробітної плати. В свою чергу відомості щодо вироблених ОСОБА_1 трудоднів та нарахованої заробітної плати за 1984 відсутні.

Такі довідки завірені підписом начальника архівного відділу Хустської райдержадміністрації та печаткою, тобто оформлені, відповідно до законодавчих вимог.

Свою відмову зарахувати такий період роботи до страхового стажу позивача за відомостями вищезазначених довідок відповідач аргументував тим, що згідно з актом перевірки від 28.01.2025 зазначено скорочення по батькові.

Поряд з цим, відповідач, всупереч своєму процесуальному обов`язку, ні копію такого акту перевірки, ані інших належних та допустимих доказів правомірності свого рішення суду не надав. Більше того, копія такого акту перевірки від 28.01.2025 в матеріалах відмовної пенсійної справи, наданої до суду ГУ ПФУ в Закарпатській області, також відсутня.

В свою чергу як вбачається з наявних в матеріалах відмовної пенсійної справи копій архівних довідок №1481 та №1482 від 23.08.2018 жодних скорочень по батьків такі не містять. Більше того, їх змість дозволяє достеменно встановити період роботи ОСОБА_1 в радгоспі ім. Борканюка (АТГ «Липча»).

З огляду на зазначене, враховуючи норми Порядку, суд вважає протиправною відмову ГУ ПФУ в м. Києві в зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 в радгоспі ім. Борканюка (АТГ «Липча») до її страхового стажу на підставі відомостей архівних довідок №1481 та №1482 від 23.08.2018.

Вищенаведені обставини свідчать про протиправність рішення №32 від 21.02.2025, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, як вбачається із заявлених позовних вимог позивач просить суд зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві переглянути заяву та зарахувати до загального страхового стажу період роботи із 28 жовтня 1977 року по листопад 2006 року згідно трудової книжки від 26.04.1978, із часу звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Так, з матеріалів відмовної пенсійної справи вбачається, що всі періоди трудової діяльності, відомості про які зазначені в трудовій книжці від 26.04.1978, окрім періоду роботи в Зерно-насіннєвому радгоспі «Джам» та радгоспі ім. Борканюка, були враховані відповідачем при прийнятті оскарженого рішення.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності з 05.05.1978 по 15.10.1978 згідно з відомостями трудової книжки від 26.04.1978 та в радгоспі ім. Борканюка згідно з відомостями архівних довідок №1481 та №1482 від 23.08.2018, та повторно розглянути заяву для вирішення питання можливості призначення пенсії за віком.

Таким чином, дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, код ЄДРПОУ - 20453063) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Київ №32 від 21.02.2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Київ зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності з 05.05.1978 по 15.10.1978 згідно з відомостями трудової книжки від 26.04.1978, в радгоспі ім. Борканюка згідно з відомостями архівних довідок №1481 та №1482 від 23.08.2018, та повторно розглянути заяву від 14.02.2025 для вирішення питання можливості призначення пенсії за віком.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань 908,40 грн. (Дев`ятсот вісім гривень 40 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін