Справа № 320/11279/25
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року справа №320/11279/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) щодо невзяття на військовий облік, невидачі військово-облікового документа та невнесення актуальних персональних та службових відомостей стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

- визнати протиправним внесення ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей «знято» у розділ щодо перебування на військовому обліку, відомостей «не військовозобов`язаний» у розділ «категорія обліку», відомостей «військовослужбовці» у розділ «підстава зняття/виключення» стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 );

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) взяти на військовий облік ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 );

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) видати військово-обліковий документ ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 )з відміткою про взяття на військовий облік;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) здійснити внесення актуальних персональних та службових відомостей стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахування інформації, яка була подана 07.10.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач станом на 30.09.2024 перебуває у статусі внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується відповідною довідкою. З метою виконання військового обов`язку, актуалізації персональних даних та внесення себе до списку працівників, які підлягають бронюванню (у зв`язку з працевлаштуванням у ТОВ «Теплоарматура» - суб`єкт, визнаний критично важливим для економіки), позивач звернувся до відповідача із заявою про взяття на військовий облік та заміну військово-облікового документа. Відповідач прийняв відповідні документи, однак фактично процедуру взяття на облік не завершив.

Зокрема, позивачу було надано направлення на проходження військово-лікарської комісії, проте огляд медичними працівниками проводився із порушенням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України - без здійснення обов`язкових лабораторних досліджень та рентгенографії, що унеможливлює коректне встановлення придатності до військової служби. В ході проходження комісії у позивача було вилучено карту медичного огляду та направлення, однак висновку чи довідки надано не було. У подальшому відповідач знову прийняв документи, однак військовий квиток не видав, взяття на облік не здійснив, облікову картку не повернув, і будь-яких пояснень з цього приводу не надав.

Попри те, що позивач не отримував мобілізаційних повісток чи розпоряджень, не підписував добровільної згоди на службу та не був офіційно поставлений на військовий облік, у додатку «Резерв+» йому було присвоєно статус «військовослужбовця» з приміткою «знято з обліку». Ці дані позивач вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки жодного правового чи адміністративного оформлення такого статусу не відбулося.

Позивач наголошує, що дії та бездіяльність відповідача порушують його право на належне ведення військового обліку та облік в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр), як передбачено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Законом №1951-VIII. Відповідно до наведених нормативних актів відповідач зобов`язаний здійснити низку чітко визначених дій: поставити військовозобов`язаного на облік, внести актуальні дані до Реєстру, видати військово-обліковий документ. За твердженням позивача, правових підстав для ігнорування цих обов`язків або дискреції в їх реалізації у відповідача не було.

У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати дії та бездіяльність відповідача протиправними, зобов`язати його здійснити взяття на облік, видати військово-обліковий документ, а також внести до Реєстру актуальні персональні та службові відомості, що відповідають стану на дату подання заяви. Також позивач просить суд визнати неправомірним внесення до Реєстру відомостей щодо статусу «знято», «не військовозобов`язаний» та «військовослужбовець» як таких, що не підтверджуються жодними правовими рішеннями або документами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 08.05.2025, витребувано докази від сторін.

16.04.2025 на адресу суду від представника позивача надійшли витребувані судом докази.

05.05.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та витребувані ухвалою від 04.04.2025 судом докази.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує протиправність власних дій та бездіяльність у контексті виконання обов`язків щодо взяття позивача на військовий облік, видачі військово-облікового документа та внесення актуальних персональних даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Згідно з отриманими документами та положеннями законодавства позивача було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 , видано направлення для проходження медичного огляду та надано медичну карту. За результатами проведеного медичного обстеження, військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 видала довідку №120/2041 від 04.10.2024, згідно з якою позивача визнано придатним до проходження військової служби. Відповідач зазначає, що під час медичного огляду позивач не був обмежений у праві надання медичних документів або інформації про стан здоров`я, а результати обстеження були підтверджені підписом самого позивача. Будь-яких порушень процедури військово-лікарської експертизи не встановлено.

Після визначення придатності позивачеві було вручено повістку на відправлення до місця проходження служби. Однак позивач відмовився від підписання повістки, про що складено відповідний Акт від 07.10.2024. Внаслідок цього в Реєстрі було відображено зміну його статусу - як особи, взятої на облік та такої, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Відповідач наголошує, що реєстрація на облік відбулася відповідно до нормативних положень Порядку №1487, затвердженого постановою Уряду, та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Щодо питання бронювання відповідач зазначає, що на момент звернення позивача ані рішення Міністерства економіки про бронювання, ані належного повідомлення за формою згідно з Додатком 5 до Порядку №76, передбаченого постановою КМУ №76, роботодавцем не надано. Лист ТОВ «Теплоарматура» від 30.09.2024 №37/24 лише містить інформацію про те, що позивача включено до списку осіб, які подаються на бронювання, проте не підтверджує факт бронювання чи надання відстрочки. Відтак, позивач не мав правових підстав для звільнення від призову або спеціального військового обліку.

Відповідач також зазначає, що після складання акту про відмову від призову позивач не звертався з метою отримання військово-облікового документа, а тому твердження про бездіяльність відповідача у цій частині є необґрунтованим. Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що дії відповідачем здійснені в повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства, а позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

07.05.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що фактичне внесення його до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів із відміткою про взяття на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 відбулося після подання позовної заяви та відкриття провадження у даній справі. На підтвердження цієї обставини представником позивача надано копію розширених відомостей із мобільного додатку «Резерв+» станом на 27.02.2025, де відображалось, що позивач має статус «військовослужбовець», знятий з обліку, відсутня інформація про проходження військово-лікарської комісії, а також не містились актуальні службові дані. Таким чином, внесення запису про взяття позивача на облік від 07.10.2024, як стверджує відповідач, позивач вважає виконаним «заднім числом», що, на його думку, свідчить про визнання відповідачем факту раніше допущеної бездіяльності.

Позивач також звертає увагу на те, що ним було подано заяву про видачу військового квитка ще 07.10.2024, однак в порушення вимог законодавства відповідач не видав ані квитка, ані іншого військово-облікового документа, що, на думку Позивача, додатково свідчить про те, що процедура взяття на облік фактично не була завершена.

У відповідь на заперечення відповідача щодо належності проведеної військово-лікарської експертизи позивач наводить доводи про порушення вимог пункту 3.4 Положення про військово-лікарську експертизу (редакція, чинна на час проходження ВЛК). Зокрема, позивач зазначає, що в ході медичного огляду не проводились обов`язкові лабораторні дослідження (аналізи крові, сечі, серологія, рентген, ЕКГ тощо), не визначалась група крові та резус-фактор, що суперечить законодавчим приписам. На підтвердження цього долучено копію медичної картки, яка була вилучена лікарем-хірургом та не містила жодних записів про проведені дослідження. Позивач зазначає, що підпис у графі №11 картки, про який згадує відповідач, не підтверджує законність дій медиків, а лише факт надання позивачем інформації про стан здоров`я.

Крім того, позивач заперечує факт отримання належної повістки про відправлення до місця проходження військової служби. За його твердженням, відповідач не надав жодних допустимих доказів вручення такої повістки, зокрема особистого підпису, відеозапису вручення або доведення змісту. Акт про відмову від мобілізації від 07.10.2024, складений у довільній формі, позивач вважає неналежним та недопустимим доказом, який не відповідає формі, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України №560. Позивач стверджує, що відсутність належного доказу вручення повістки позбавляє відповідача права трактувати факт його появи в ТЦК як мобілізаційну відмову чи підставу для внесення до Реєстру у статусі «військовослужбовець».

Позивач також наголошує на недопустимості перекладання обов`язку доказування правомірності дій та рішень на нього, що суперечить частині 2 статті 77 КАС України. Позивач зауважує, що відповідачем не виконано судове зобов`язання щодо подання витребуваних доказів за ухвалою суду від 04.04.2025, та не пояснено причин їх ненадання, що, на думку позивача, свідчить про неповагу до суду та порушення процесуальних норм.

Враховуючи викладене, позивач просить суд взяти до уваги доводи, викладені у відповіді на відзив, як належне спростування тверджень відповідача та додаткове підтвердження позовної позиції.

Крім того, 07.05.2025 на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну предмета позову та позовна заява в новій редакції від 06.05.2025, згідно з якою позивач додатково обґрунтував порушення його прав, пов`язані з невидачею військово-облікового документа та неправомірністю висновку військово-лікарської комісії про придатність до проходження військової служби.

Позивач зазначає, що після відкриття провадження у справі інформація в мобільному застосунку «Резерв+» щодо його статусу змінилася - в розділі, що відображає відомості Реєстру, з`явилась позначка про взяття на військовий облік датою 07.10.2024. Втім, на переконання позивача, внесення таких даних відбулося «заднім числом», що свідчить про усунення відповідачем порушення вже після звернення до суду.

Позивач стверджує, що ним було подано заяву про видачу військового квитка ще 02.10.2024, проте досі відповідний документ не отримано. Це, на думку позивача, свідчить про те, що процедура взяття на військовий облік фактично не завершена, а тому бездіяльність відповідача з цього питання не усунута.

Окремо позивач звертає увагу на наявність довідки Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 №120/2041 від 04.10.2024, якою його визнано придатним до військової служби. Позивач вважає цю довідку незаконною, оскільки не був направлений на лабораторні аналізи, ані ознайомлений із висновком комісії. За твердженням позивача, жодного належного повідомлення або вручення цієї довідки не відбулося, а її наявність у реєстрі суперечить фактичним обставинам проходження огляду. Відомості в Реєстрі щодо постанови ВЛК та дати проходження огляду, як вважає позивач, не є актуальними та потребують корекції.

На обґрунтування права на оскарження довідки ВЛК до адміністративного суду позивач посилається на положення Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України. Позивач наголошує, що військово-лікарська комісія є суб`єктом владних повноважень, а її рішення можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому законом. Жодна норма чинного законодавства не встановлює обов`язковий досудовий порядок оскарження висновків ВЛК, що, згідно з твердженням позивача, дозволяє звертатися до суду без попереднього адміністративного оскарження.

Позивач також просить поновити строк для подання заяви про зміну предмета позову, посилаючись на надмірно стислі строки, обсяг процесуальних дій, необхідність підготовки кількох документів одночасно, а також ухвалу суду, якою було встановлено п`ятиденний строк для відповіді на відзив.

З урахуванням наведених обставин позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) щодо невидачі військово-облікового документа ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) видати військово-обліковий документ ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) з відміткою про взяття на військовий облік;

- визнати протиправною та скасувати довідку Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №120/2041 від 04.10.2024, якою встановлено придатність ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) до військової служби;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) здійснити внесення актуальних відомостей у Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів у розділах "Постанова ВЛК" та "Дата ВЛК" стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ).

У судове засідання, призначене на 08.05.2025, з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 зобов`язано відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надати письмові пояснення щодо пропуску строку подання відзиву на позовну заяву. Прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову від 06.05.2025.

Залучено до участі у справі як співвідповідача - Військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ). Встановлено відповідачам 15-денний строк з дня отримання копії ухвали суду - для надання відзиву на заяву про зміну предмета позову від 06.05.2025; встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву на заяву про зміну предмета позову від 06.05.2025 для надання відповіді на відзив; встановлено відповідачам 5-денний строк з дня отримання відповіді на відзив на заяву про зміну предмета позову від 06.05.2025 для надання заперечень на відповідь на відзив на заяви про зміну предмета позову. Поновлено позивачу строк звернення до суду із заявою про зміну предмету позову від 06.05.2025. Відкладено судове засідання у справі на 26.06.2025.

16.06.2025 на адресу суду від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву в новій редакції, в якому відповідач зазначає, що відповідно до вимог пункту 6 Порядку №559 військово-обліковий документ формується засобами електронного кабінету військовозобов`язаного або мобільного додатка «Дія», має рівну юридичну силу з паперовим документом, і не потребує фізичного видавання у ТЦК. Позивачем до суду було надано роздрукований військово-обліковий документ із додатку «Резерв+», який містить підтвердження взяття на облік, тому твердження про невидачу документу є безпідставним, а вимога зобов`язати ТЦК його видати не має предмету спору.

Стосовно довідки ВЛК №120/2041 від 04.10.2024 відповідач вказує, що медичний огляд був проведений відповідно до вимог Положення №402, з урахуванням особливого періоду та стану воєнного стану. Позивача було оглянуто всіма лікарями, передбаченими пунктом 3.2 Положення: терапевтом, хірургом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом. У медичній картці обстеження наявні відповідні записи, а сам позивач підтвердив повноту та добровільність проходження огляду власним підписом. Відсутність загальнолабораторних аналізів (кров, сеча, серологія тощо) відповідач вважає допустимою, посилаючись на положення про проведення досліджень лише за медичними показаннями під час воєнного стану.

Крім того, відповідач зазначає, що в разі незгоди з висновком ВЛК позивач мав право звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проведення повторної експертизи, додавши оригінали медичних документів. Такий механізм передбачений Положенням №402, однак позивач ним не скористався.

Щодо питання бронювання відповідач вказує, що жодного повідомлення за формою згідно з додатком 5 до Порядку №76 від роботодавця позивача (ТОВ «Теплоарматура») до ТЦК не надходило. Лист підприємства лише повідомляє про включення позивача до списку осіб, які «подаються» на бронювання, але не підтверджує прийняте рішення Мінекономіки або виданий витяг про відстрочку. Враховуючи це, станом на дату медогляду та вручення повістки позивач не мав бронювання, тому підлягав призову на військову службу.

Відповідач наголошує, що повістка на відправку була видана на ім`я позивача, однак той відмовився від її підписання, що зафіксовано у Акті від 07.10.2024. Твердження позивача про необґрунтованість внесення його до Реєстру як військовослужбовця відповідач вважає безпідставним, оскільки формальне взяття на облік відбулося відповідно до законодавства, а відмова від призову зафіксована офіційно.

З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні всіх нових позовних вимог, як таких, що не ґрунтуються на фактичних обставинах та не підтверджуються допустимими доказами.

19.06.2025 канцелярією суду зареєстровано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що твердження відповідача щодо невчасного звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 після зміни місця проживання не мають відношення до предмету спору, оскільки не впливають на обов`язок відповідача оформити та видати військовий квиток за заявою військовозобов`язаного. Позивач вказує, що відповідну заяву було подано 07.10.2024, тобто в той самий день, коли відповідачем зафіксовано факт нібито «відмови» від призову. Таким чином, право на отримання паперового військово-облікового документа було реалізовано належним чином, а твердження про відсутність звернення є необґрунтованими.

З огляду на норми Порядку №559 позивач звертає увагу суду на імперативність положень щодо обов`язку оформлення військово-облікового документа за письмовою заявою. Наявність електронного документа, на його думку, не позбавляє права на отримання паперового екземпляра, а трактування відповідачем цього як підставу для відмови в оформленні - є свавільним тлумаченням законодавства, що суперечить статті 6 Конституції України.

Стосовно процедури медичного огляду позивач стверджує, що ВЛК була проведена з порушенням вимог наказу №402, оскільки під час проходження огляду не здійснювалися лабораторні та інструментальні дослідження, передбачені пунктом 3.4 розділу ІІ зазначеного Положення. Це, з точки зору позивача, свідчить про неповноту медичного обстеження, а отже про відсутність правових підстав для визнання його придатним до військової служби та вручення повістки. На підтвердження надано картку медичного огляду без відміток про проведення досліджень, що, на думку позивача, не було спростовано належним чином у відзиві.

У контексті доводів щодо відмови від призову позивач заперечує достовірність Акта відмови від призову, зазначаючи, що він складений не за формою, затвердженою додатком 2 до Порядку №560, а також не містить належного підтвердження вручення або оголошення повістки (відсутні відеозаписи). Згідно з пунктом 41 Порядку №560 лише сукупність актів та відеодоказів може бути достатньою для встановлення факту оповіщення про виклик, а тому сам по собі Акт відмови не є допустимим доказом відповідно до частини 2 статті 74 КАС України.

Позивач також звертає увагу на обставини, що свідчать про недотримання строків подання відповідачем відзиву. У відповідь долучено документи, що підтверджують дату отримання відзиву (13.06.2025) та обчислення граничного строку для подання відповіді (18.06.2025). Водночас відповідач не надав доказів щодо дотримання власного строку подання відзиву, що, як стверджує позивач, надає підстави для залишення відзиву без розгляду.

У підсумку позивач просить врахувати наведену відповідь на відзив при вирішенні справи по суті, а у випадку встановлення факту порушення відповідачем строку на подання відзиву - залишити його без розгляду.

У судове засідання, призначене на 26.06.2025, сторони не з`явились. Від позивача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 відкладено розгляд справи на 22.07.2025.

У судове засідання, призначене на 22.07.2025, з`явився представник позивача. Представники відповідачів не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

У судовому засіданні 22.07.2025 представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити.

22.07.2025 в судовому засіданні у зв`язку з неявкою представників відповідачів у судове засідання, в якому розпочато розгляд справи по суті, представник позивача подала суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 задоволено клопотання представника позивача від 22.07.2025 та вирішено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки №3005- від 13.12.2022.

Після зміни місця проживання ( АДРЕСА_3 ) позивач мав намір реалізувати військовий обов`язок шляхом постановки на військовий облік та отримання військово-облікового документа. Для постановки на облік, заміни військово-облікового документа та подання листа-повідомлення щодо включення позивача до списку працівників, які подаються на бронювання ТОВ "Теплоарматура" 30.09.2024 позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

Вказаний лист було прийнято діловодом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Також 30.09.2024 ТОВ «Теплоарматура», працівником якого є ОСОБА_1 , направило до ІНФОРМАЦІЯ_7 лист №37/24, в якому підтверджувалося, що ОСОБА_1 включено до списку працівників, які подаються на бронювання як таких, що задіяні у виробничій діяльності підприємства, визначеного критично важливим. Підприємство просило врахувати це під час організації військово-облікових процедур та прийняття рішень щодо мобілізації.

02.10.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де отримав інформацію про те, що взяття на облік можливе лише після проходження військово-лікарської комісії (далі - ВЛК). Одночасно відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_8 було оформлено направлення на проходження ВЛК, що відбувалась у період 03.10.2024 - 04.10.2024 на базі ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач пройшов медичний огляд у офтальмолога, психіатра, невролога, отоларинголога, терапевта, хірурга.

Водночас під час медичного огляду не проводились обов`язкові лабораторні та інструментальні дослідження, передбачені пунктом 3.4 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого наказом МО України №402, а саме: загальний аналіз крові та сечі, група крові та резус-фактор, біохімічний та серологічний аналіз крові.

Зазначене підтверджується копією медичної картки, наявною в матеріалах справи, яка не містить відповідних записів. Підпис позивача у графі №11, який відповідач трактує як згоду з оглядом, позивач пояснює виключно як підтвердження надання ним даних про стан здоров`я.

При цьому після проходження медичного огляду у лікаря хірурга, останнім вилучено у позивача карту обстеження та медичного огляду, а також направлення №501 від 02.10.2024.

За результатами огляду ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено довідку №120/2041 від 04.10.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано придатним до проходження військової служби.

07.10.2024 позивачем подано до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про взяття на військовий облік та про видачу військового квитка, яку було прийнято ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після цього у позивача працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було вилучено обліково-послужну картку замість військового квитка.

Також 07.10.2024 позивачу було оголошено текст повістки про відправлення на військову службу. За твердженням відповідача, позивач відмовився поставити підпис на повістці, що зафіксовано в Акті про відмову від призову від 07.10.2024. Позивач цю обставину заперечує, зазначаючи, що Акт не відповідає формі, затвердженій додатком 2 до постанови Уряду №560, і не супроводжується відеозаписом вручення або доведення повістки, як цього вимагає пункт 41 згаданого Порядку.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

У подальшому, без вручення мобілізаційної повістки чи офіційного оформлення статусу, в додатку «Резерв+» позивачу присвоєно статус «військовослужбовець» із приміткою «знято з обліку». При цьому станом на 27.02.2025 у витягу з Реєстру не містилась інформація про проходження ВЛК, не було службових даних, а позначка про взяття на облік від 07.10.2024, на думку позивача, була внесена пізніше, а саме після відкриття провадження в справі.

У зв`язку з невидачею військово-облікового документа та запереченнями щодо законності дій ВЛК, позивачем 06.05.2025 подано заяву про зміну предмета позову, в якій позивач просить суд визнати бездіяльність відповідача протиправною, зобов`язати оформити військовий квиток, скасувати довідку ВЛК та внести коректні медичні відомості до Реєстру.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8 Конституції України).

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Нормами статті 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Вказане кореспондується також з положеннями частини першої статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).

Водночас у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжений та не скасований, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частинами 2 - 3 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини 5 статті 1 Закону №2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Щодо невидачі військово-облікового документа позивачу суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 7 статті 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Поняття та види, порядок ведення військового обліку, постановка на військовий облік, а також зняття та виключення з нього визначені статтями 33 - 37 Закону № 2232-XII.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону № 2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з частиною 3 статті 33 Закону № 2232-XII військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Так механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядок № 1487, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 1 Додатку № 2 до Порядку № 1487 (Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:

особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік;

особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";

звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів;

мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 20 Порядку №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Так, у силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з пунктом 2 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Відповідно до положень пункту 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема:

ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;

розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559 затверджено Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 559).

Пунктом 1 Порядку № 559 визначено, що військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 "Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа".

Відповідно до пункту 2 Порядку № 559 військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559.

Пунктом 14 Порядку № 559 передбачено, що військово-обліковий документ на бланку видається (замінюється) за письмовою заявою громадянина України районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (відповідним органом СБУ, підрозділом розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку у випадках:

взяття громадянина на військовий облік як призовника, військовозобов`язаного або резервіста;

якщо призовник, який перебував на військовому обліку до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559, не отримував посвідчення призовника, а військовозобов`язаний та резервіст - військового квитка осіб рядового, сержантського і старшинського складу, військового квитка офіцера запасу або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного;

зміни категорії щодо військового обов`язку;

відсутності місця для внесення змін;

невідповідності відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зазначеним у пункті 3 цього Порядку;

втрати (зіпсування);

виявлення бажання змінити військово-обліковий документ, який був виданий до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559.

Призовникам військово-обліковий документ на бланку оформляється та видається районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 559 громадяни зобов`язані надійно зберігати військово-обліковий документ на бланку, стежити за своєчасним і точним внесенням до нього змін та дотримуватися правил військового обліку.

За приписами пункту 17 Порядку № 559 для отримання (заміни) військово-облікового документа на бланку громадянин зобов`язаний особисто звернутися з письмовою заявою до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (відповідного органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку та надати кольорову фотокартку встановленого розміру.

Військово-обліковий документ на бланку повинен бути виданий (замінений) протягом п`яти робочих днів з дати реєстрації заяви в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки або його відділі (відповідному органі СБУ, підрозділі розвідувального органу) (пункт 18 Порядку 559).

Відповідно до частини 6 статті 22 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Так, згідно з пунктом 49 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Викладене доводить, що у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років має бути постійно в наявності військово-обліковий документ.

Слід зазначити, що військово-обліковий документ забезпечує реалізацію належних позивачу конституційних прав та свобод, як то: можливість вільно пересуватись в межах України з реєстрацією місця проживання чи тимчасового знаходження та постановкою на військовий облік за місцем нового проживання; оформлення на військову службу чи на навчання до військового навчального закладу; у разі зміни місця роботи для оформлення на роботу на іншому підприємстві з постановкою на військовий облік; оформлення відстрочки під час мобілізації; бронювання під час мобілізації за медичним закладом; виїзду за кордон у відрядження тощо.

Судом встановлено та відповідачем-1 не спростовано, що при проходженні ВЛК у позивача було вилучено військово-обліковий документ, а саме обліково-послужну картку.

Суд зазначає, що після проходження ВЛК, всупереч чинному законодавству, відповідачем-1 не було видано позивачу військово-обліковий документ, що саме відповідачем-1 не заперечено, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 в оформленні та видачі позивачу військово-облікового документу.

Позивач неодноразово звертався до відповідача-1 з проханням видати йому військово-обліковий документ, що підтверджується матеріалами справи.

Проте, до матеріалів справи не надано доказів того, що за результатами розгляду вказаної вище заяви позивача відповідач-1 прийняв відповідне рішення щодо видачі позивачу військово-облікового документу або обґрунтованої відмови у такій видачі.

Зважаючи, що відповідач-1 не прийняв акту владно-розпорядчого характеру щодо отриманої заяви позивача про видачу йому військово-облікового документу з відміткою про взяття на військовий облік, порушення заявленого права позивача допущене відповідачем-1 саме бездіяльністю щодо прийняття рішення за результатом розгляду заяви.

Відтак, суд вважає, що заява позивача не була вирішена відповідачем-1 у встановлений законом спосіб, що свідчить про наявність необґрунтованої та протиправної бездіяльності зі сторони суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо дотримання ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 процедури проходження позивачем медичного огляду військовозобов`язаного суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Згідно з частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до частини 12 статті 2 Закону №2232-XII громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення №402).

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Згідно з підпунктом 2.4.5 пункту 2.4 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Відповідно до підпункту 2.4.4 пункту 2.4 розділу ІІ Положення №402 на ВЛК регіону покладаються, зокрема, обов`язки з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.

Пунктом 21.1 Положення №402 визначено, що в разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених військовими комісаріатами, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми) (пункту 21.4 Положення №402).

Відповідно змісту пунктів 6.8 глави 6 розділу ІІ Положення №402 на осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться Картка обстеження та медичного огляду, при стаціонарному огляді - історія хвороби.

Згідно з пунктом 21.5 Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

"Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами а, ґ цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

Захворювання (поранення, травма, контузія, каліцтво), НІ, не пов`язане з проходженням військової служби - якщо захворювання виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, яке не діагностовано під час призову (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу) і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби або коли захворювання виникло після звільнення з військової служби, коли початок захворювання не можна віднести на період проходження військової служби.

Відповідно до пункту 21.7 розділу 21 Положення №402 постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Форма довідки про обставини травми затверджена в Додатку №5 Положення №402.

Відповідно до п. 3.4 глави 2 розділу ІІ Положення №402 перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «В» (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. Особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. Інші дослідження проводяться за показаннями.

Направлення для проведення вказаних лабораторних та інструментальних досліджень може здійснюватися лікарями із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які залучаються для проведення медичного огляду військовозобов`язаних.

Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Під час дії правового режиму воєнного стану:

проводиться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ виконується після досягнення 40-річного віку та за наявності медичних показань. Інші дослідження виконуються за показаннями.

Відповідно до пункту 3.8 глави 2 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.

Постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до Положення №402). У разі прийняття постанови про придатність до військової служби, документи з результатами проходження військовозобов`язаним медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи) доставляються до районного (міського) ТЦК та СП за місцем перебування військовозобов`язаного на обліку не пізніше наступного дня після закінчення медичного огляду. Електронний документ з постановою ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби передається з ІКС до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 20.1 глави 20 розділу ІІ Положення №402 визначено, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).

Згідно з пунктом 22.7 глави 20 розділу ІІ Положення №402 постанова ВЛК про придатність військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає.

Додатком 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України визначений розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.

Так, встановлені контингенти, що проходять медичний огляд за графами розкладу хвороб:

Графа I - Громадяни під час приписки до призовних дільниць та призову на строкову військову службу, вступу до військових навчальних закладів (крім льотного складу), військовослужбовці строкової військової служби,

Графа II - Громадяни, військовослужбовці, які приймаються, призиваються та проходять військову службу осіб рядового, сержантського та старшинського складу, прапорщики (мічмани),

Графа III - Громадяни, особи офіцерського складу, які приймаються, призиваються та проходять військову службу осіб офіцерського складу, офіцери запасу, які призиваються та проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, медичний огляд позивача був проведений з метою визначення придатності до військової служби у воєнний час.

Позивач вважає протиправною постанову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлену довідкою №120/2041 від 04.10.2024, в якій визначено придатність позивача до військової служби, оскільки відповідачем-2 не належним чином проведено медичний огляд позивача (без проведення додаткових методів обстеження: лабораторних аналізів, інструментальних досліджень).

Матеріалами справи підтверджується, що позивача було оглянуто лікарями спеціалістами. Разом з тим у матеріалах справи наявна копія картки обстеження та медичного огляду громадянина України, який призивається на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 . Надаючи оцінку вказаній картці, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.4 глави 2 розділу ІІ Положення №402 перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «В» (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. Особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. Інші дослідження проводяться за показаннями.

Картка медичного огляду ОСОБА_1 не містить записів про проведення вказаних аналізів позивачу перед оглядом, що не заперечується відповідачем-1 та не спростовується відповідачем-2. Таким чином судом враховується, що відповідачами не надано суду доказів того, що відповідачами дотримано відповідну процедуру проведення медичного огляду позивача.

Водночас суд зазначає, що питання наявності чи відсутності захворювань за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Вирішуючи спір по суті, суд вказує, що в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

При вирішенні спору суд враховує висновки Верховного Суду у такій категорії справ.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18 зазначив, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби. Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 наголосив, що в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу. Отже при розгляді позову щодо оскарження рішення лікарських комісій, суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку (самостійно не оцінюючи медичну частину висновків).

Суд бере до уваги збільшене навантаження на ВЛК в умовах воєнного стану та складність обробки великого обсягу інформації. Водночас, чинне законодавство не містить жодних положень, які дозволяли б спрощення процедури медичного огляду, обґрунтування висновків або зниження вимог до об`єктивності їх проведення. Ризики неналежного оформлення або необґрунтованих висновків не можуть перекладатись на військовозобов`язаних чи військовослужбовців, оскільки дії органів влади мають залишатись правомірними, прозорими й такими, що підтримують довіру громадськості, особливо тих, хто виконує обов`язок із захисту держави.

На переконання суду, необ`єктивний огляд ВЛК під час воєнного стану може створювати ризики як для особи, так і для інших осіб, які можуть взаємодіяти з особою, яка не оглянута належним чином. У цьому зв`язку суд не бере до уваги твердження відповідача-1 щодо того, що особистий підпис позивача в графі №11 медичної картки засвідчує повноту інформації стосовно його стану здоров`я.

В силу норми частини 2 статті 19 Конституції України ВЛК має право діяти виключно на підставі та в межах повноважень, передбачених діючим законодавством.

ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 не має право, а саме зобов`язана дослідити результати досліджень, що зазначені в Порядку №402, як обов`язкові до проведення, і внести дані до картки обстеження та медичного огляду позивача, зокрема інформацією про дату, вид, результати обстеження.

Матеріалами справи не підтверджено дотримання ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 процедури проведення обстеження позивача відповідно до Порядку №402.

Суд вказує, що з матеріалів справи вбачається, що медичні дослідження стосовно позивача не здійснені.

В той же час суд має враховувати судову практику Верховного Суду, відповідно до якої питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Щодо доводів позивача про порушення порядку проведення медичного огляду суд враховує наступне.

Пункт 1.1. Розділу І Положення №402 передбачає, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності, зокрема, до військової служби, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів. Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей (пункт 3.1. Розділу ІІ Положення №402).

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: "Придатний до військової служби"; "Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)"; "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку" (пункт 3.8. Розділу ІІ Положення №402).

Верховним Судом надавалась оцінка правомірності обраного способу захисту порушеного права в правовідносинах, схожих за своїм змістом зі справою, що розглядається.

У спірних правовідносинах порушеним є право позивача на належний медичний огляд при проходженні ВЛК.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 лютого 2025 року у справі №160/2592/23 прийшов до висновку, що факт непроходження позивачем медичного огляду під час його призову не є свідченням непридатності позивача до військової служби та не є підставою для звільнення позивача з військової служби відповідно до статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", яка визначає виключний перелік таких підстав.

Ефективним способом захисту порушених прав позивача є проведення повторного медичного огляду відповідною військово-лікарською комісією, а саме ВЛК вищого рівня, яка має повноваження перевіряти правильність висновків ВЛК нижчого рівня, та усунення тієї прогалини, яка була допущена під час медичного огляду позивача при проходженні ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказане є підставою для висновку, що суд у даних правовідносинах не може усунути прогалину, яка була допущена під час медичного огляду позивача при проходженні ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , а обраний спосіб захисту про визнання протиправною та скасування постанови ВЛК про придатність позивача до військової служби через непроходження медичного огляду у повному обсязі не є належним, оскільки в умовах того, що суд позбавлений права скасувати висновок про придатність до військової служби тільки через непроведення належного медичного огляду позивача.

Військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 є позаштатною постійно діючою комісією.

Згідно з абзацом 3 пункту 3.3 розділу І Положення №402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.

Тобто відповідно до норм Положення №402 у разі непогодження із постановами позаштатних ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК.

Своєю чергою, ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військовозобов`язаних на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Оскарженню в судовому порядку, за приписами пункту 2.4.10. розділу І Положення №402 підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.

Водночас суд не обмежується виключно приписами Положення №402, як підзаконного нормативно-правового акту, а також враховує твердження позивача про відсутність обов`язку на звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо прийняття остаточного рішення про придатність чи непридатність позивача до військової служби з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, в яких встановлюється спосіб ліквідації правопорушення, вчиненого суб`єктом владних повноважень та іншими особами, в передбачених законом випадках, а підстава позову - це ті обставини (юридичні факти) і норми права, які у своїй сукупності дають право особі звернутись до суду з вимогами до іншої особи.

Згідно з пунктами 4, 5 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зі змісту статті 245 КАС України слідує, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

Скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

З огляду на положення пунктів 1, 2 частини 2 статті 245 КАС України у разі визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Суд акцентує, що відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

У теорії права загальновизнано, що індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

Отже, акт застосування норм права (індивідуальний акт) містить індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує свою дію фактами його застосування, тоді як дія індивідуального акта закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.

Отже, право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.

За вказаних обставин суд доходить висновку, що постанова ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.10.2024 має характер індивідуального правозастосовного акта, винесеного в межах реалізації владних управлінських функцій, який стосується персоніфікованих прав, свобод та інтересів позивача.

Право позивача на судове оскарження такої постанови передбачено приписами частини 1 статті 2, пункту 19 частини 1 статті 4, а також частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими акти застосування норм права, що порушують права особи, підлягають скасуванню в судовому порядку у разі визнання їх протиправними.

Обов`язок звернення особи до ВЛК вищого рівня, як встановлений абзацом 3 пункту 3.3 Положення №402, не може розглядатися як вичерпний механізм захисту прав, що виключає або обмежує доступ до правосуддя в порядку адміністративного судочинства.

Позовна заява відповідає встановленим вимогам матеріального та процесуального права, а її предмет (оскарження індивідуального акта) охоплюється юрисдикцією адміністративного суду відповідно до статей 122 та 160 КАС України.

Проте, незважаючи на право позивача оскаржити до суду спірну постанову ВЛК від 04.10.2024 суд обмежений у своїх повноваженнях визнавати таку постанову протиправною лише з огляду на порушення порядку медичного огляду через не проведення додаткових методів обстеження: лабораторних аналізів, інструментальних досліджень.

Враховуючи викладене, суд вважає необгрунтованою вимогу позивача про визнання протиправною та скасування довідки Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №120/2041 від 04.10.2024, якою встановлено придатність ОСОБА_1 до військової служби, через непроведення належним чином медичного огляду позивача, адже правомірність висновку про придатність позивача до військової служби в такому випадку має перевірятися виключно ВЛК вищого рівня, до якої позивач не звертався.

Враховуючи те, що питання визначення придатності (непридатності) військовозобов`язаного до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, за таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 №120/2041 від 04.10.204 відмовити.

Щодо невнесення актуальних відомостей в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно позивача суд зазначає наступне.

Питання щодо виправлення (коригування та/або доповнення) відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) з урахуванням внесення актуальної інформації, врегульоване Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Порядком ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 28.03.2022 № 94 (далі - Порядок № 94), Порядком № 559.

Відповідно до частини 8 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Аналогічне за змістом положення зафіксоване у пункті 16 Розділу ІІ Порядку №94, відповідно до якого органами ведення Реєстру є ТЦК та СП, Центральне управління СБУ та регіональні органи СБУ, відповідні підрозділи СЗРУ.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 9 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Згідно з положеннями статті 5 цього ж Закону адміністратором Реєстру є Міністерство оборони, тобто вказаний вище порядок визначається наказами Міністерства оборони.

Згідно з пунктом 9 розділу ІІІ Порядку №94 виправлення недостовірних відомостей Реєстру, а також включення (не включення) до Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, здійснюється за результатами розгляду їхньої мотивованої заяви із зазначенням підстав, передбачених законодавством, яка подається до органів ведення Реєстру.

Пунктом 4 Порядку №559 передбачено, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін у паперовій формі повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

За змістом частини 8 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Пунктом 17 Порядку №94 визначено, що орган ведення Реєстру для виконання функцій ведення Реєстру призначає відповідальних осіб за ведення Реєстру. Згідно п. 18 Порядку № 94 призначена відповідальна особа за ведення Реєстру відповідно до покладених на неї обов`язків здійснює, зокрема, внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, ТЦК та СП, військових частин, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними та резервістами.

Так само Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» ведення реєстру визначає, зокрема, як внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами (пункт 2 частини 1 статті 14).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано до ІНФОРМАЦІЯ_3 всі необхідні документи, що містять особисті дані (анкетні), та підтверджені документально відомості про його відношення до військового обов`язку, військово-облікові ознаки, необхідні для актуалізації даних позивача в Реєстрі.

Враховуючи висновки суду про небгрунтованість позовних вимог про визнання протиправною оскаржуваної постанови у вигляді довідки Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 №120/2041 від 04.10.2024, якою позивача визнано придатним до військової служби, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити внесення актуальних відомостей у Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів у розділах "Постанова ВЛК" та "Дата ВЛК" стосовно ОСОБА_1 . Отже, з урахуванням висновків суду про відсутність у суду підстав для скасування спірної постанови ВЛК про придатність позивача до військової служби тільки через неналежний медичний огляд відсутні підстави для корекції відповідних відомостей в Реєстрі щодо постанови ВЛК та дати проходження огляду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Судом також береться до уваги, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

За правилами частин 1 та 6 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону № 3674-VI).

В силу вимог пункту 1 частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, зокрема, фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абзацом другим частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Між тим положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-IX установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2025 року - 3028 гривень.

Слід зауважити в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 9901/67/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 93218001) та Верховним Судом у постанові від 09.09.2020 у справі №540/2321/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 91414456) сформовано висновки про те, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Судом встановлено, що позивач оскаржує бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невидачі військово-облікового документа позивачу у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_10 видати такий військово-обліковий документ позивачу з відміткою про взяття на військовий облік, що є однією позовною вимогою.

В той час як вимоги про визнання протиправною та скасування довідки Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 №120/2041 від 04.10.2024 та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити внесення актуальних відомостей у Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів є самостійними позовними вимогами.

Отже, у позові позивачем заявлено три позовні вимоги немайнового характеру, за які станом на момент подачі позову належало сплатити 3633,60 грн. судового збору (1211,20х3).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач сплатив за подання позовної заяви 7 267,20 грн судового збору, а саме 1 211,20 грн згідно квитанції ID 3836-3374-9537-5613 від 06.05.2025 (т.1, а.с.128), а також 6 056,00 грн згідно квитанції №27 від 05.03.2025 (т.1, а.с 16а).

Таким чином, позивачем було надміру сплачено 3633,60 грн. судового збору.

Враховуючи положення статей 132, 139 КАС України, часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної з урахуванням принципу пропорційності його розподілу до розміру задоволених двох позовних вимог у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до пункту першого частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір", питання про повернення з Державного бюджету України судового збору, сплаченого в більшому розмірі, ніж встановлено законом, вирішується за клопотанням особи, що його сплатила.

Беручи до уваги відсутність такого клопотання у матеріалах справи, питання про повернення позивачеві надміру сплаченої суми судового збору судом у сумі 3633,60 грн під час розподілу судових витрат не вирішується.

Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243 - 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) щодо невидачі військово-облікового документа ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) видати військово-обліковий документ ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) з відміткою про взяття на військовий облік.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.