Справа № 420/34582/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/34582/24
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту

додаткового рішення суду 1 інстанції:

22.01.2025 року;

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

07.11.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» зверталось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

визнати протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900802/2 від 02.11.2024 року;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/003073 від 02.11.2024 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправною та скасував рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900802/2 від 02.11.2024 року.

Визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації №UA209170/2024/003073 від 02.11.2024 року.

Стягнув з Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у розмірі 2422,4 грн.

17.01.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» подало суду першої інстанції заяву, в якій просило ухвалити додаткове рішення та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування вказаних вимог зазначено, що у зв`язку із розглядом цієї адміністративної справи позивачем одержано правничу допомогу адвоката. При цьому, заявник зауважує на тому, що розмір понесених витрат на оплату послуг адвоката є документально підтвердженим та обґрунтованим; співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року заяву представника позивача про вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Суд стягнув з Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Вирішуючи заявлені до відшкодування витрати, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості розміру витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, оскільки сума витрат на складання позовної заяви у розмірі 5000 грн. в контексті обсягу таких послуг не є співмірною із складністю адміністративної справи, наданим адвокатом обсягом послуг та витраченим адвокатом часом на надання таких послуг.

Врахувавши наведені обставини та докази, надані на підтвердження витрат на оплату правової допомоги, зменшуючи розмір витрат на оплату правової допомоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що співмірним розміром судових витрат, пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу у справі, є 4000 грн., які необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань митниці.

В апеляційній скарзі Львівська митниця, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить додаткове рішення суду скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нове судове рішення, яким зменшити суму витрат на правничу допомогу.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням законодавства, що регулює спірне питання, та обставинам справи і помилково залишено поза увагою, що при визначенні суми відшкодування суд враховує критерій реальності адвокатських послуг (встановлення їх дійсності та необхідності). При цьому, даний адміністративний спір відноситься до спорів незначної складності, а підготовка до судового розгляду не потребувала у адвоката витрачання значного часу та зусиль. У зв`язку із чим, апелянт наполягає на тому, що розмір витрат позивача на правничу допомогу не є документально підтвердженим, є явно завищеним, не відповідає критерію реальності, розумності та співмірності із розглядом даної адміністративної справи.

Відзив на апеляційну скаргу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» у визначений апеляційним судом строк не надійшов.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, вид правничих послуг, їх вартість, обсяги, а також строки виконання, сторонами узгоджено у відповідному Договорі та додатковій угоді до цього Договору.

Так, 01.04.2024 року між ТОВ «Дунайська імпортна компанія» (Клієнт) та Ситником О.П. (Адвокат) укладено Договір про надання юридичних послуг №0104-24/ДІК, за яким Адвокат зобов`язується надати юридичні послуги Клієнту на підставах, в порядку і в обсязі, визначеному у Договорі за погодженням Сторін.

У пункті 8.1 передбачено, що даний Договір укладений на строк до 31 грудня 2024 року та набирає чинності з моменту його підписання.

У Додатку №1 до Договору про надання юридичних послуг №0104-24/ДІК Сторонами узгоджено ціну та вид і перелік послуг, що надаються за цим Договором. Зокрема, Сторони визначились про надання наступних послуг: підготовка та подання позовної заяви, яка містить вимоги як майнового так і немайнового характеру, вартістю 5% від ціни позову, але не менше 5000 грн.

У Додатковій угоді від 06.11.2024 року №29-24UA66U0 Сторони вирішили встановити окремий порядок сплати винагороди Адвокату за такі послуги: підготовка позовної заяви; представництво Клієнта в суді першої інстанції; інші юридичні послуги, що передбачені Договором та безпосередньо стосуються судового розгляду позову.

У пунктах 2, 3 Додаткової угоди Сторонами погоджено, що винагорода за послуги, передбачені пунктом 1 цієї Додаткової угоди, буде сплачена Адвокату відповідно до пункту 5.4 Договору. Тобто Сторонами обрано таку умову оплати винагороди, як «гонорар успіху», яка передбачає сплату адвокатського гонорару після та за умови ухвалення судом рішення на користь Клієнта в судовій справі за позовом.

Сторонами погоджено, що сума винагороди Адвокату за підготовку позову складає 5000 грн.

У замовленні №29-24UA66U0 відповідно до п. 3.1.2 Договору №0104-24/ДІК Клієнтом сформульовано завдання, що підлягає вирішенню Адвокатом: підготовка позовної заяви; представлення Клієнта в суді першої інстанції під час розгляду судової справи.

Повноваження Адвоката на представлення Клієнта в суді першої інстанції оформлено ордером Серії ВН №1230392.

Актом наданих послуг від 06.11.2024 року №29-24UA66U0 Сторонами закріплено факт надання Адвокатом та прийняття Клієнтом таких послуг: підготовка позовної заяви (вартість послуги 5000 грн.).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 вказаної статті КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Слід враховувати, що відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Вказані положення кореспондуються із приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI, згідно яких гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що за визначеннями, наведеними у пунктах 2, 6, 9 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI, адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно із статтею 19 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI видами адвокатської діяльності є, у тому числі:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Апеляційний суд враховує, що вид правничих послуг, їх вартість, обсяги, а також строки виконання, сторонами узгоджено у відповідному Договорі та додатковій угоді до цього Договору.

Таким чином, склад та розмір судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу входить до предмета доказування у справі, а отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг, у зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Так, перевіривши обсяг наданих адвокатом послуг у зв`язку із розглядом цієї адміністративної справи, апеляційний суд встановив, що ці послуги пов`язані із наданням правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складенням заяв, тобто відповідно до положень статтей 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI відносяться до видів адвокатської діяльності.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначений згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих та фактично виконаних послуг, їх вартості, що підлягає сплаті відповідною стороною.

Не знаходять свого обґрунтованого підтвердження доводи апелянта про необхідність додаткового зменшення понесених витрат позивача у зв`язку із правничою допомогою, оскільки під час розподілу цих витрат суд керувався принципом обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору та в результаті дійшов висновку про необхідність їх зменшення при відшкодуванні за рахунок суб`єкта владних повноважень.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції під час здійснення розподілу судових витрат відповідають нормам матеріального та процесуального і обставинам справи, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв