Справа № 344/3562/25
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/3562/25
Провадження № 2-а/344/54/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Польської М.В.

секретаря Соляник Т.І.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Романенко В.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з наведеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 07.02.2025р. близько о 14год.00хв. він рухався транспортним засобом по вул.22Січня у с.Креховичі, Калуського району та був зупинений працівниками поліції на підставі чого було винесено постанову серії ЕНА №4025443, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 122 КУПАП, накладено штраф у розмірі 340 грн. Зі змісту постанови вбачається, що 07.02.2025р. о 14год.00хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом CITROEN C4 НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41. Стоп контроль, чим порушив п.8.4.в ПДР, внаслідок чого водій скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав зазначених у позові, постанову отримав 20.02.2025р..

Від відповідача 17.03.2025 надійшов відзив, де зазначено про безпідставність позову, а також те, що винесена постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, долучено відеодокази та саму оскаржувану постанову, яка не долучена позивачем. Звернуто увагу на агресивну та зневажливу поведінку ОСОБА_1 під час події.

Позивач в залі суду та його представник по ВКЗ підтримали вимоги позову, позовні вимоги просили задовольнити.

Представники відповідача в задоволенні позову просив відмовити з підстав зазначених у відзиві, в судове засідання не прибув.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Судом установлено, що 07.02.2025р. року інспектор відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківської області молодший лейтенант поліції Ріжків Я.С. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4025443, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП (не виконання знаку 3.41. Стоп контроль, чим порушено п.8.4.в ПДР) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.8.4.в) Правил дорожнього руху України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до п.п.3.41 пункту 3 «Заборонні знаки» Розділу 33 Правил дорожнього руху України, дорожнім знаком «Контроль» забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.31 згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.

Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно доч.1,ч.2ст.72КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані,на підставіяких судвстановлює наявністьабо відсутністьобставин (фактів),що обґрунтовуютьвимоги ізаперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данівстановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

В судовому засіданні було оглянуто долучені до відзиву електронним судом відеодокази (3 відео), з яких вбачається у першому відео, що працівник поліції зупинивши автомобіль позивача зазначив про виявлене порушення, зокрема незупинку водія на встановлений дорожній знак «контроль», при цьому позивач почав висловлюватись стосовно стаціонарності чи тимчасовості таких знаків (заперечень про незупинку ТЗ, про що вже вказується в змісті позову, що він зупинявся, ОСОБА_1 не висловлював). На що позивач вказав на встановлення такого знаку з порушенням, одразу на вимогу пред`явити документи висловився що національної поліції немає взагалі, а є «шарашкіна контора», підійшовши до встановлених двох знаків взяв в руки знак «стоп-контроль» і викинув його в сторону, відмовився пред`явити будь-які документи і пішов в свій автомобіль. На другому відео позивач сидячи в своєму авто, через закрите скло знімаючи мобільним телефоном працівника поліції, повторно відмовився надавати документи на законну вимогу поліцейського шляхом бездіяльності на такі вимоги. Після чого працівником поліції попереджено про складання постанови як за порушення ПДР стососно відсутності документів, так і за порушення ч.1 ст.122 КУпАП. Третім відео зафіксовано відмову позивача отримати оскаржувану постанову на місці її винесення.

Отже, судом встановлено, що відповідачем доведено правомірність постанови, а позивачем не надано доказів порушення застосування ПДР стосовно розміщення державними органами відповідного дорожнього знаку, при цьому посилання позивача на п.12.10 ПДР щодо відсутності знака обмеження швидкості руху є голослівним.

Стосовно позбавлення позивача скористатись правовою допомогою, то позивач не надав доказу такої вимоги та ігнорування даного права представником відповідача, а тому такі доводи є також не підтвердженими. Окрім того, як вбачається з оглянутих відео, позивач самостійнго знімав працівників поліції, а тому мав можливість, у разі порушення як він стверджує його прав, надати свої докази дотримуючись загальної засади змагальності у процесі.

Доданий відповідачем відеозапис з нагрудних камер працівника поліції є належним та допустимим доказом у справі, є повним та містить всі обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, судом встановлено зневажливе, протизаконне ставлення позивача як громадянина до представників Національної поліції України, а тим паче висловлювання в сторону поліцейського та допускаючи діяння в частині кидання дорожнього знаку на землю.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які вказують на те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1ст. 122 КУпАП.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні. Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення відповідає вимогами чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог не має, а постанова про накладення стягнення серії ЕНА №4025443 від 07.02.2025 року винесена працівником поліції у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 139 КАС України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, окрім того позивач не був платником судового збору, як особа, яка звільнена від сплати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,77,229,241-246,250,255,286, 293,295 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА