Справа № 620/5967/24
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 серпня 2025 року

Київ

справа № 620/5967/24

адміністративне провадження № К/990/33910/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 у справі №620/5967/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віп Авто Транс» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

11.08.2025 до суду втретє надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - ГУ ДПС, скаржник), направлена до суду через підсистему «Електронний суд» 11.08.2025.

Попередні касаційні скарги Верховний Суд повернув ухвалами від 12.06.2025, 24.07.2025 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) як такі, що не містили підстав для касаційного оскарження судових рішень. Суд звернув увагу, що у касаційних скаргах було відсутнє посилання на жодну з підстав, передбачених частиною четвертої статті 328 КАС України. Також суд зауважив, що посилання на підпункт "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, по-перше, не підміняє собою обов`язок скаржника визначити підставу для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а по-друге, в подальшому свого обґрунтування не містила.

Під час перевірки втретє поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі так і не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а її зміст є майже ідентичним до попередніх касаційних скарг, які Верховний Суд вже визнав неналежно оформленими.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Однак, звертаючись з касаційною скаргою втретє, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення попередніх касаційних скарг. Зміст втретє поданої касаційної скарги є майже ідентичним до попередніх касаційних скарг, які Верховний Суд вже визнав неналежно оформленими. Відмінність в обґрунтуванні касаційної скарги полягає в тому, що у втретє поданій скарзі скаржник прибрав блок з посилання на наявність винятку, передбаченого пунктом "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, однак, без його подальшого обґрунтування. Відсутнє посилання на конкретну постанову Верховного Суду, висновок у якій свідчив би про інше правозастосування.

Суд звертає увагу скаржника, що у випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, він має зазначити у касаційній скарзі таке: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Крім того, зі змісту судових рішень у цій справі вбачається, що суд першої інстанції розглядав справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб. Однак, у касаційній скарзі скаржник так і не навів доводів з належним їх обґрунтуванням про наявність винятків, передбачених пунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Зазначене у сукупності свідчить про формальний підхід скаржника до оформлення касаційної скарги.

Суд вчергове звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Чернігівській області підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 у справі № 620/5967/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віп Авто Транс» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Гімон