Справа № 640/24611/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року справа № 640/24611/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперово Фудз» до Західного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть спору: У жовтні 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперово Фудз» (далі позивач та/або ТОВ «Імперово Фудз», товариство) з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 21.07.2020 №, згідно якого зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2020 року в сумі 11 772, 83 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 5 886,42 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2020 (суддя Амельохін В.В.) відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13.11.2020 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті "Голос України" №254 та набрав чинності 15.12.2022.

06.05.2024 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 03.10.2023 №03-19/28250/23 "Про скерування за належністю справи" надійшли матеріали адміністративної справи №640/24611/20.

06.05.2024 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 прийнято адміністративну справу прийнято адміністративну справу №640/24611/20 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. та ухвалено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 допущено процесуальне правонаступництво та замінено відповідача у справі Офіс великих платників податків ДПС (ідентифікаційний код 43141471) на правонаступника Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026, ідентифікаційний код ВП 44045187) (далі відповідач та/або контролюючий орган).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 у задоволенні клопотання представника Західного міжрегіонального управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Мотивуючи позовні вимоги позивач стверджує, що висновки акта перевірки від 03.07.2020 № 71/28-10-52-08/34845075 не відповідають фактичним обставинам справи, а взаємовідносини Товариства з його контрагентами мали реальний характер.

Відповідач позов не визнав, стверджуючи, що оскаржуване рішення прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих йому повноважень. Водночас, суд зазначає, що підстави для відмови в задоволенні позовних вимог викладені у відзиві на позовну заяву є аналогічними тим обставинам, що відображені в акті перевірки від 03.07.2020 № 71/28-10-52-08/34845075.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В с т а н о в и в :

Відповідно до наказів Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 19.06.2020 № 622 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Імперово Фудз» та направлень на перевірку від 22.06.2020 № 111, 122 на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 проведено документальну перевірку декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис грн за квітень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 19.05.2020 № ), за результатами якої складено акт перевірки від 03.07.2020 № 71/28-10-52-08/34845075 (далі акт перевірки) (т. 1, а.с. 9-29).

У висновках акта перевірки зафіксовано порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.4, 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, вимог наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.07.2017 № 276, від 23.03.2018 № 381) «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», в результаті чого завищено бюджетне відшкодування податку на додану вартість за квітень 2020 року в сумі 11 772,83 грн (т. 1, а.с. 29).

Тут і надалі висновки акта перевірки.

На підставі висновків акта перевірки, за порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.4, 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, вимог наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.07.2017 № 276, від 23.03.2018 № 381) «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», Офісом великих платників податків Державної податкової служби винесено податкове повідомлення-рішення від 21.07.2020 № , яким ТОВ «Імперово Фудз» зменшено суму від`ємного значення бюджетного відшкодування по декларації за квітень 2020 року в розмірі 11 772,83 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 5886,42 грн (далі оскаржуване та/або спірне рішення) (т. 1, а.с. 30-31).

Не погоджуючись зі спірним рішенням позивачем подано скаргу від 04.08.2020

№ 08-117 (т. 1, а.с. 161-166) до Державної податкової служби України (далі ДПС України). Рішенням ДПС України від 29.09.2020 № 29021/6/99-00-06-02-02-06 скаргу Товариства залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

ТОВ «Імперово Фудз» не погоджується зі спірним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на що звернулось до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує положення чинного законодавства, яке діяло станом на час їх виникнення та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

За правилами підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Пунктами 78.4-78.8 статті 78 ПК України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно із пунктом 86.3 статті 86 ПК України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Суд вказує, що ТОВ «Імперово Фудз», обґрунтовуючи позовні вимоги, не вказує про порушення порядку призначення та/або проведення документальної позапланової виїзної перевірки, а судом таких порушень не встановлено.

Отже, суд переходить до дослідження наявності/відсутності порушень податкового законодавства, які визначено як підстави для прийняття спірного рішення.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

В силу вимог пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно з пунктом 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Між тим пунктами 198.1 198.3 статті 198 ПК України врегульовано, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

За пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Разом з цим пунктом 200.1 статті 200 ПК України регламентовано, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що право на формування податкового кредиту виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПКУ та підписана уповноваженою особою.

У той же час, як встановлено абзацом 5 статті 1 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону №996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частини 1 статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону №996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Між тим, відповідно до пунктів 2.4, 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 (далі - Положення №88), первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Таким чином, суд констатує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі №808/2359/17.

Досліджуючи акт перевірки судом встановлено, що порушення, які встановлені контролюючим органом, стосувалися взаємовідносин товариства з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 щодо надання ними ТОВ «Імперово Фудз» маркетингових послуг та взаємовідносин Товариства з ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 в частині надання останніми логістичних послуг.

В частині взаємовідносин позивача з контрагентами стосовно надання ними маркетингових послуг, контролюючий орган вказав про ненадання до перевірки наказу на відрядження ОСОБА_8 , авансових звітів до актів та наказів, в яких було б зазначено обґрунтування проведення маркетингових досліджень, договорів на проведення маркетингових досліджень, документів, які б підтверджували виконання послуг з врахування необхідного часу, місця, матеріальних ресурсів необхідних для надання таких послуг та письмовий звіт.

Надаючи оцінку обставинам, які зафіксовані в акті перевірки у взаємозв`язку з наданими позивачем документами, суд зауважує наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.108 пункту 14.1 статті 14 ПК України маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Аналіз наведеного свідчить, що лише послуги, які забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчення ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків можуть визнаватися маркетинговими у розумінні пункту 14.1.108 пункту 14.1 статті 14 ПК України. При цьому первинні документи, наданні платником податків на підтвердження реальності отримання таких послуг, повинні відповідати вимогам статті 9 Закону №996-XIV.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 26 лютого 2019 року у справі №816/670/16 та від 22 травня 2024 року у справі № 160/25897/21.

Для врахування витрат на маркетингові послуги при обчисленні об`єкта оподаткування необхідне доведення безпосереднього зв`язку таких витрат з господарською діяльністю платника податків та підтвердження первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, які б засвідчували факт здійснення господарської операції.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Судом встановлено, що між позивачем (далі замовник) та ФОП ОСОБА_1 (далі виконавець) укладено договір про надання послуг від 23.09.2019 № 2309/1911, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується на умовах, передбачених договором, надати замовнику послуги пов`язані з просуванням та оптимізацією продажу товарів в магазині виконавця (надалі послуги), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю вартість наданих послуг (далі Договір № 2309/1911) (т. 1, а.с. 32-33).

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Договору № 2309/1911 територія надання послуг магазин «Казбек», «Україна», «Електрон».

Відповідно до підпунктів 1.4.1-1.4.4 пункту 1.4 статті 1 Договору № 2309/1911 з метою надання послуг, виконавець зобов`язаний: проводити передпродажну підготовку товарів; за погодженням сторін проводити промо-акції; розміщувати товар в торговому залі магазинів Казбек», «Україна», «Електрон»; умови розміщення товару в торговому залі магазину не поширюються на власні торгові марки виконавця.

Згідно з пунктом 2.1 статті 2 Договору № 2309/1911 послуги надаються виконавцем щомісячно на протязі дії Договору.

Надання послуг оформляється актом наданих послуг (надалі акт), який виконавець готує та передає два його екземпляри замовнику, після завершення кожного календарного місяця (п. 2.3 ст. 2 Договору № 2309/1911).

Відповідно до пункту 2.3 статті 2 Договору № 2309/1911 замовник протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання акту, повинен підписати, завірити печаткою (у разі використання печатки) та повернути виконавцю примірник його акту.

Згідно з підпунктом 3.4.2 пункту 3.4 статті 3 Договору № 2309/1911 виконавець зобов`язаний виконувати умови розміщення товару, передбачені підпунктом 1.4.3, за виключенням випадків неналежного виконання замовником положень договору поставки, а саме: не виконання в повному об`ємі і своєчасно замовлень на поставку відповідного товару, що спричинило не можливість виконавцем розмістити товар.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Договору № 2309/1911 розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті гривні, безготівковим розрахунком. За надані послуги Замовник сплачує виконавцю один раз на місяць плату у розмірі 6% від суми поставленого товару у звітному місяці, за укладеним з виконавцем договором поставки.

Також в матеріалах справи міститься протокол розбіжностей до Договору № 2309/19 від 23.09.2019 (т. 1, а.с. 34-35).

Відповідно до акта № ОУ-0000167 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 23.04.2020 ФОП ОСОБА_1 було надано позивачу послуги з передпродажної підготовки товару за лютий 2020 року на загальну вартість 2 445,39 грн без ПДВ, ПДВ 489,09 грн. Місце складання м. Черкаси (т. 1, а.с. 52).

Оплата коштів за вказаним договором підтверджується банківською випискою (т. 1, а.с. 152). Інших документів по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 . Товариством до суду не надано.

Разом з цим, за результатами дослідження наданих позивачем документів, суд приходить до висновку, що останні не розкривають суті господарської операції.

З наданого акта № ОУ-0000167 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 23.04.2020 не можливо встановити, що в себе включають послуги з передпродажної підготовки товару, в якому конкретно із трьох магазинів, визначених у Договорі № 2309/1911, такі послуги були надані.

Відсутні також пояснення представника позивача, яким чином здійснювалось підписання зазначеного вище акта здачі-прийняття робіт (надання) послуг. Твердження у позовній заяві про те, що акти були передані безпосередньо контрагентом товариства не підтверджені належними та достатніми доказами.

Більше того, суд акцентує увагу на тому, що розрахунки, згідно з умов Договору

№ 2309/1911, як вже було вказано судом вище, здійснюються в національній валюті гривні, безготівковим розрахунком. За надані послуги Замовник сплачує виконавцю один раз на місяць плату у розмірі 6% від суми поставленого товару у звітному місяці, за укладеним з виконавцем договором поставки.

Отже, фактично ціна договору становить 6% від суми поставленого товару у звітному місяці, за укладеним з виконавцем договором поставки.

Під час вирішення спору по суті ТОВ «Імперово Фудз» не надано до суду договору поставки товару з ФОП ОСОБА_1 , послуги з передпродажної підготовки якого було надано за зазначеним договором.

За таких обставин, надані позивачем документи не дають суду можливості ідентифікувати, щодо яких товарів здійснювалась передпродажна підготовка, ким конкретно вона здійснювалась, що включає в себе така підготовка, та безпосередньо не встановлено, яким чином сформована ціна зазначена в акті № ОУ-0000167 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 23.04.2020, оскільки матеріали справи не містять доказів поставки виконавцю товару взагалі.

З приводу взаємовідносин Товариства з ФОП ОСОБА_2 , судом встановлено, що між ними укладено договір про надання маркетингових послуг № 1504/19 від 15.04.2019 від 01.11.2019 (далі Договір № 1504/19) (т. 1, а.с. 36-40).

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Договору № 1504/19 місцем надання маркетингових послуг місця продажу, торговельні точки виконавця.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Договору № 1504/19 товар - це будь-який продукт, отриманий виконавцем від замовника за відповідним договором поставки або іншим договором.

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Договору № 1504/19 вартість і вид наданих виконавцем послуг та терміни їх надання сторонами узгоджуються в Додатку № 1 до цього договору, які підписуються уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною цього договору. Оплата замовником наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів, зазначених у Додатках № 1 до Договору, на банківський рахунок виконавця протягом 15 днів після підписання актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) (далі Акт).

Згідно з Додатком № 1 до Договору № 1504/19 надаються такі маркетингові послуги: просування товарів замовника, введення товарів замовника до інформаційної бази магазинів Виконавця, проектування та планування розміщення і викладка товарів, формування асортименту товарів, розміщення та надання покупцеві інформації про товар (продукцію) замовника, вивчення ринку, стимулювання збуту товарів, організація та управління товарів до споживача, спрямованих на збільшення обсягів закупівлі та подальшої реалізації товару кінцевим споживачам, створення сприятливих умов для реалізації товару шляхом спеціальної викладки його на торговельних конструкціях згідно з рекомендаціями, побажаннями та замовленнями замовника, підтримання належного споживчого зовнішнього вигляду товару, складування, сортування товару, забезпечення наявності товару в обсяг, що є оптимальним для забезпечення потреб споживача (т. 1, а.с. 40).

Відсоткова ставка оплати послуг від отриманих замовником коштів за договором поставки 3%.

В межах виконання окресленого договору сторонами складено та підписано наступні акти:

- № ОУ-033942 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.04.2020 на загальну суму 6 676,39 грн, у тому числі ПДВ 1 112,73 грн, надані послуги: «послуги щодо дослідження ринку та визначення громадської думки за лютий 2020 року» (т. 1, а.с. 53);

- № ОУ-033745 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.04.2020 на загальну суму 9 903,25 грн, у тому числі ПДВ 1 650,54 грн, надані послуги: «послуги щодо дослідження ринку та визначення громадської думки за січень 2020 року» (т. 1, а.с. 54);

- № ОУ-03558 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.04.2020 на загальну суму 6 414,96 грн, у тому числі ПДВ 1 068,16 грн, надані послуги: «послуги щодо дослідження ринку та визначення громадської думки за грудень 2019 року» (т. 1, а.с. 55);

- № ОУ-033363 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.04.2020 на загальну суму 1 983,42 грн, у тому числі ПДВ 330,57 грн, надані послуги: «послуги щодо дослідження ринку та визначення громадської думки за листопад 2019 року» (т. 1, а.с. 56);

- № ОУ-034220 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.04.2020 на загальну суму 9 510,22 грн, у тому числі ПДВ 1 585,04 грн, надані послуги: «послуги щодо дослідження ринку та визначення громадської думки за березень 2020 року» (т. 1, а.с. 57);

- № ОУ-034423 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2020 на загальну суму 2 149,06 грн, у тому числі ПДВ 358,18 грн, надані послуги: «послуги щодо дослідження ринку та визначення громадської думки за квітень 2020 року» (т. 1, а.с. 58).

Факт оплати за вказані послуги підтверджуються випискою по рахунку товариства (т. 1, а.с. 148-150, 153).

За результатами дослідження наданих ТОВ «Імперово Фудз» документів суд наголошує, що позивачем не надано до суду відомостей, яким чином надавалися послуги дослідження ринку та визначення громадської думки, щодо яких товарів воно проводилося, які результати такого дослідження.

Одночасно Додатком № 1 до Договору № 1504/19-2 надання таких маркетингових послуг, як дослідження ринку та визначення громадської думки не передбачено. Разом з цим в цій частині, суд враховує, що у згаданому додатку передбачено, що маркетингові послуги, зазначені в ньому, не обмежуються викладеним у ньому переліку, проте наголошує, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження замовлення позивачем конкретно визначених послуг, що не дає можливості ідентифікувати об`єкт дослідження.

Додатково, суд вважає за необхідне звернути увагу, що Договір № 1504/19-2 укладений 01.11.2019, тоді як додаток №1 містить розбіжності в даті основного укладання, а саме в додатку №1 вказано, що цей додаток до договору про надання маркетингових послуг №1504/19-2 від 15.04.2019, а не від 01.11.2019.

Також судом встановлено, що ТОВ «Імперово Фудз», як замовником укладено з

ФОП ОСОБА_3 договір про надання послуг № 2309/13-3Н від 23.09.2019 (далі Договір № 2309/13-ЗН), відповідно до якого виконавець зобов`язується на умовах, передбачених договором, надати замовнику послуги, пов`язані з просуванням та оптимізацією продажу товарів в магазині виконавця (надалі послуги), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю вартість наданих послуг (т. 1, а.с. 42-43) (далі Договір № 2309/13-3Н).

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Договору № 2309/13-3Н територія надання послуг магазин «Дунай», «Карпати», «Економія», «Буревісник».

Відповідно до підпунктів 1.4.1-1.4.4 пункту 1.4 статті 1 Договору № 2309/13-3Н з метою надання послуг виконавець зобов`язаний: проводити передпродажну підготовку товарів; за погодженням сторін проводити промо-акції; розміщувати товар в торговому залі магазинів «Дунай», «Карпати», «Економія», «Буревісник»; умови розміщення товару в торговому залі магазину не поширюються на власні торгові марки виконавця.

Згідно з пунктом 2.1 статті 2 Договору № 2309/13-3Н послуги надаються виконавцем щомісячно на протязі дії Договору.

Надання послуг оформляється актом наданих послуг (надалі акт), який виконавець готує та передає два його екземпляри замовнику, після завершення кожного календарного місяця (п. 2.3 ст. 2 Договору № 2309/13-ЗН).

Відповідно до пункту 2.3 статті 2 Договору № 2309/13-3Н замовник протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання акту, повинен підписати, завірити печаткою (у разі використання печатки) та повернути виконавцю примірник його акту.

Згідно з підпунктом 3.4.2 пункту 3.4 статті 3 Договору № 2309/13-ЗН виконавець зобов`язаний виконувати умови розміщення товару, передбачені підпунктом 1.4.3, за виключенням випадків неналежного виконання замовником положень договору поставки, а саме: не виконання в повному об`ємі і своєчасно замовлень на поставку відповідного товару, що спричинило не можливість виконавцем розмістити товар.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Договору № 2309/13-3Н розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті гривні, безготівковим розрахунком. За надані послуги, Замовник сплачує виконавцю один раз на місяць плату у розмірі 6% від суми поставленого товару у звітному місяці, за укладеним з виконавцем договором поставки.

Відповідно до акта № ОУ-0000096 здачі-прийняття робіт (надання) від 28.04.2020 послуг, ФОП ОСОБА_3 надано позивачу послуги з передпродажної підготовки товару за лютий 2020 року на загальну суму 2 361,67 грн, у тому числі ПДВ 393,61 грн.

Факт оплати вказаних послуг підтверджується випискою по рахунку (т. 1, а.с. 152).

Досліджуючи надані документи в частині взаємовідносин позивача з ФОП ОСОБА_3 , суд зазначає, що з наданого акта № ОУ-0000096 здачі-прийняття робіт (надання) від 28.04.2020 не можливо встановити, що в себе включають послуги з передпродажної підготовки товару, в якому конкретно із чотирьох магазинів, визначених у Договорі № 2309/13-3Н такі послуги були надані.

Відсутні також пояснення представника позивача, яким чином здійснювалось підписання зазначеного вище акта здачі-прийняття робіт (надання) послуг. Твердження у позовній заяві про те, що акти були передані безпосередньо контрагентом товариства не підтверджені належними та достатніми доказами.

Більше того, суд акцентує увагу на тому, що розрахунки, згідно з умов Договору

№ 2309/13-3Н, як вже було вказано судом вище, здійснюються в національній валюті гривні, безготівковим розрахунком. За надані послуги Замовник сплачує виконавцю один раз на місяць плату у розмірі 6% від суми поставленого товару у звітному місяці, за укладеним з виконавцем договором поставки.

Отже, фактично ціна договору становить 6% від суми поставленого товару у звітному місяці, за укладеним з виконавцем договором поставки.

Під час вирішення спору по суті позивачем не надано до суду договору поставки товару з ФОП ОСОБА_3 , послуги з передпродажної підготовки якого було надано за зазначеним договором.

За таких обставин, надані позивачем документи не дають суду можливості ідентифікувати, щодо яких товарів здійснювалась передпродажна підготовка, ким конкретно вона здійснювалась, що включає в себе така підготовка, та безпосередньо не встановлено, яким чином сформована ціна, зазначена в акті № ОУ-0000096 здачі-прийняття робіт (надання) від 28.04.2020, оскільки матеріали справи не містять доказів поставки виконавцю товару взагалі.

Окрім цього, судом встановлено, що між ТОВ «Імперово Фудз» та ФОП ОСОБА_5 укладено договір про надання послуг № 2309/19-2М від 23.09.2019, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується на умовах, передбачених договором, надати замовнику послуги, пов`язані з просуванням та оптимізацією продажу товарів в магазині виконавця (надалі послуги), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю вартість наданих послуг (далі Договір № 2309/19-2М) (т. 1, а.с. 44-45).

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Договору № 2309/19-2М територія надання послуг магазин «Лісовий».

Відповідно до підпунктів 1.4.1-1.4.4 пункту 1.4 статті 1 Договору № 2309/19-2М з метою надання послуг, виконавець зобов`язаний: проводити передпродажну підготовку товарів; за погодженням сторін проводити промо-акції; розміщувати товар в торговому залі «Лісовий» на полицях»; умови розміщення товару в торговому залі магазину не поширюються на власні торгові марки виконавця.

Згідно з пунктом 2.1 статті 2 Договору № 2309/19-2М послуги надаються виконавцем щомісячно на протязі дії Договору.

Надання послуг оформляється актом наданих послуг (надалі акт), який виконавець готує та передає два його екземпляри замовнику, після завершення кожного календарного місяця (п. 2.3 ст. 2 Договору № 2309/19-2М).

Відповідно до пункту 2.3 статті 2 Договору № 2309/19-2М замовник протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання акту, повинен підписати, завірити печаткою (у разі використання печатки) та повернути виконавцю примірник його акту.

Згідно з підпунктом 3.4.2 пункту 3.4 статті 3 Договору № 2309/19-2М виконавець зобов`язаний виконувати умови розміщення товару, передбачені підпунктом 1.4.3, за виключенням випадків неналежного виконання замовником положень договору поставки, а саме: не виконання в повному об`ємі і своєчасно замовлень на поставку відповідного товару, що спричинило не можливість виконавцем розмістити товар.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Договору № 2309/19-2М розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті гривні, безготівковим розрахунком. За надані послуги, Замовник сплачує виконавцю один раз на місяць плату у розмірі 6% від суми поставленого товару у звітному місяці, за укладеним з виконавцем договором поставки.

До Договору № 2309/19-2М сторонами складено та підписано протокол розбіжностей від 23.09.2019 (т. 1, а.с. 46-47).

У межах виконання Договору № 2309/19-2М сторонами складено та підписано акт виконаних робіт № ІС-0430 від 16.04.2020, відповідно якого ФОП ОСОБА_5 надав товариству послуги, пов`язані з просуванням та оптимізацією продажу товарів за березень 2020 року на загальну суму 413,02 грн, у тому числі ПДВ 68,84 грн (т. 1, а.с. 61).

Факт оплати вказаних послуг підтверджується випискою з банківського рахунку товариства (т. 1, а.с. 155).

Надаючи оцінку наданим документам, суд наголошує, що з них також не можливо встановити, що в себе включали послуги, пов`язані з просуванням та оптимізацією продажу товарів, яким чином такі послуги надавалися, ким безпосередньо вони були надані, яких товарів стосувались. Крім цього в матеріалах справи відсутні звіти щодо такого просування.

Разом з цим відсутні пояснення представника позивача, яким чином здійснювалось підписання акта виконаних робіт № ІС-0430 від 16.04.2020. Твердження у позовній заяві про те, що акти були передані безпосередньо контрагентом товариства не підтверджені належними та достатніми доказами.

Більше того, суд акцентує увагу на тому, що розрахунки, згідно з умовами Договору

№ 2309/19-2М, як вже було вказано судом вище, здійснюються в національній валюті гривні, безготівковим розрахунком. За надані послуги Замовник сплачує виконавцю один раз на місяць плату у розмірі 6% від суми поставленого товару у звітному місяці, за укладеним з виконавцем договором поставки.

Отже, фактично ціна договору становить 6% від суми поставленого товару у звітному місяці, за укладеним з виконавцем договором поставки.

Під час вирішення спору по суті позивачем не надано до суду договору поставки, укладеного товариством з ФОП ОСОБА_5 щодо поставки товарів, стосовно яких надавалися послуги з просування та оптимізації.

За таких обставин, надані позивачем документи не дають суду можливості ідентифікувати, щодо яких товарів надавалися послуги з просування та оптимізації, результати надання таких послуг, та безпосередньо не встановлено яким чином сформована ціна, зазначена в акті виконаних робіт № ІС-0430 від 16.04.2020, оскільки матеріали справи не містять доказів поставки виконавцю товару взагалі.

З приводу взаємовідносин товариства з ФОП ОСОБА_4 , суд зазначає, що в матеріалах справи наявний акт від 16.04.2020 № 240 здачі-прийому виконаних робіт (надання послуг), відповідно до якого контрагенту позивача були надані маркетингові послуги згідно договору на маркетингові послуги на загальну суму 26 222,47 грн, у тому числі ПДВ 4370,41 (т. 1, а.с. 60).

Також в матеріалах справи міститься договір позивача з ФОП ОСОБА_4 № ДС/ОД-000299 від 01.11.2018 про надання маркетингових послуг, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати останньому маркетингові послуги з проведення дослідження за напрямками, що цікавлять замовника, та послуги з передпродажної підготовки товару замовника за напрямками, погодженими сторонами. Замовник погоджується своєчасно прийняти такі послуги та оплатити їх відповідно до умов цього договору

(далі Договір № ДС/ОД-000299) (т. 1, а.с. 65-66).

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Договору № ДС/ОД-000299 замовник надає такі маркетингові послуги, як підготовка товарів до продажу (розпакування товарів, розміщення на полицях, контроль за зовнішнім виглядом товару та представленістю товарів); забезпечення маркування, фасування та покращення споживчих якостей продукції; сприяння проведення промо-акцій за участю товарів замовника.

Згідно з підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Договору № ДС/ОД-000299 замовник зобов`язаний оплатити вартість маркетингових послуг та послуг передпродажної підготовки товарів, що здійснюють на постійній основі виконавцем, в розмірі 5% від загальної суми товару, що постачався замовником до складу виконавця протягом попереднього місяця.

У разі здачі результатів виконаних послуг виконавець та замовник підписують акт виконаних робіт, який є невід`ємною частиною цього договору.

Факт оплати за надані послуги згідно з умовами Договору № ДС/ОД-000299 підтверджується банківською випискою товариства (т. 1, а.с. 156).

Досліджуючи надані позивачем первинні документи, суд звертає увагу на те, що в акті від 16.04.2020 № 240 здачі-прийому виконаних робіт (надання послуг) не конкретизовано, які саме маркетингові послуги були надані. Під час вирішення спору по суті не можливо встановити товар, щодо якого надавалися маркетингові послуги, зміст таких послуг тощо. При цьому, суд акцентує увагу на тому, що в матеріалах справи відсутній договір постачання товару позивачем його контрагенту, сума постачання якого, за умовами Договору № ДС/ОД-000299, є базою для обрахунку ціни такого договору.

Крім цього, суд відмічає, що всі акти здачі-прийому наданих послуг (виконаних робіт), досліджувані вище, містять посилання на рахунок-фактуру, які своєю чергою, товариством до суду не надано.

Одночасно, суд враховує, що відповідач в акті перевірки зазначив про не надання позивачем, зокрема, договорів про надання маркетингових послуг, проте, з огляду на те, що відповідний акт про ненадання документів в матеріалах справи відсутній, судом здійснена оцінка та дослідження первинних документів, наданих товариством.

Резюмуючи викладене, суд вважає, що наданими позивачем первинними документами не підтверджується реальність господарських взаємовідносин між ТОВ «Імперово Фудз» та ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 .

Відтак, суд погоджується з висновками контролюючого органу про завищення позивачем від`ємного значення з податку на додану вартість по взаємовідносинах з окресленими вище контрагентами.

Стосовно логістичних послуг, про які зазначено в акті перевірки, суд зауважує наступне.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Імперово Фудз» та ФОП ОСОБА_6 укладено договір про надання послуг з просування товарів № И-39 від 17.12.2018, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати послуги замовнику, пов`язані з просуванням товарів, інформаційно-консультаційні послуги, послуги внесення та/або вилучення кожної одиниці товару в базу даних (штрих-код) та оптимізації продажу товарів в магазині виконавця, дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки (логістичний сервіс), (надалі послуги з просування товарів), а замовник зобов`язується прийняти та оплати виконавцю вартість наданих послуг (далі Договір № И-39) (т. 1, а.с. 48-49).

Згідно з пунктом 2.2 Договору № И-39 під товаром, сторони розуміють товари торгових марок: весь прайс.

Територія надання послуг магазин (магазини) «City market» (п. 2.3 Договору № И-39).

З метою наданих послуг, виконавець зобов`язаний проводити передпродажну підготовку товарів, за погодженням сторін проводити промо-акції, розміщувати товар в торговому залі магазину (магазинів) на полицях (п. 2.4 Договору № И-39).

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 Договору № И-39 за надані послуги замовник сплачує виконавцю один раз на місяць плату в розмірі 2% від суми поставленого товару у звітному місяці, за укладеним виконавцем договором поставки № И-39 від 14.12.2018.

Аналогічний за змістом договір від 02.04.2019 № С-39, укладений позивачем і з ФОП ОСОБА_9 , за виключенням відсутності посилання в пункті 5.3 статті 5 Договору реквізитів договору поставки (далі Договір № С-39).

У межах виконання окреслених договорів позивачем надано до суду:

1) акт надання послуг № ІФ-0701-01 (ФОП ОСОБА_6 ) від 30.04.2020, надані логістичні послуги (за квітень 2020 року) на загальну суму 1146,00 грн, у тому числі ПДВ 191,00 грн (т. 1, а.с. 62);

2) акт наданих послуг № ФО-0188-1 (ФОП ОСОБА_10 ) від 30.04.2020, надані логістичні послуги (за квітень 2020 року) на загальну суму 922,00 грн, у тому числі ПДВ 153,67 грн (т. 1, а.с. 62).

Факт оплати за надані послуги підтверджується банківською випискою (т. 1, а.с. 157).

Досліджуючи надані первинні документи, суд наголошує, що, зокрема з актів не можливо встановити, які саме логістичні послуги були надані, щодо яких товарів, та їх суть.

Варто звернути увагу на те, що умовами Договору № И-39 та Договору № С-39 як логістичний сервіс сторонами визначено послуги замовнику, пов`язані з просуванням товарів, інформаційно-консультаційні послуги, послуги внесення та/або вилучення кожної одиниці товару в базу даних (штрих-код) та оптимізації продажу товарів в магазині виконавця, дослідження кон`юктури ринку та виявлення громадської думки.

Які конкретно послуги логістичного сервісу були надані позивачу вказаними вище контрагентами, їх зміст, результати надання такого сервісу встановити з наданих первинних документів не можливо.

Більше того, суд звертає увагу, що товариством не надано до суду договір поставки

№ И-39 від 14.12.2018, який є базою для обрахунку ціни Договору № И-39, а враховуючи зміст Договору № С-39 взагалі не можливо встановити розрахунок ціни такого договору та порядок її формування.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що надані товариством первинні документи по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_9 не підтверджують реальність господарських операцій.

Отже, за наслідком дослідження матеріалів справи, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд погоджується з відповідачем щодо порушення ТОВ «Імперово Фудз» пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.4, 200.14 статті 200 ПК України, вимог наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.07.2017 № 276, від 23.03.2018 № 381) «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», в результаті чого висновок контролюючого органу стосовно завищення позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2020 року в сумі 11 772,83 грн є вірним.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями частини першої статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про відповідність оскаржуваного рішення критеріям, які встановлені частиною другою

статті 2 КАС України, з огляду на що відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 242-246, 249, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.