Справа № 520/33947/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 р. Справа № 520/33947/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства освіти і науки України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 28.04.25 по справі № 520/33947/24

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства освіти і науки України , Державного підприємства «Інфоресурс»

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства освіти і науки України (далі відповідач-1, МОН України, апелянт), Державного підприємства "ІНФОРЕСУРС" (далі відповідач-2, ДП "ІНФОРЕСУРС"), в якій просив:

- визнати протиправним рішення МОН України щодо відображення в довідці ЄДЕБО №199876 від 20.08.2024 інформації про порушення послідовності здобуття освіти, визначеній частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту» відносно нього;

- зобов`язати МОН України та Технічного адміністратора Єдиної державної електронної бази з питань освіти - ДП "ІНФОРЕСУРС" внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ним, громадянином України , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України "Про освіту", а саме: в розділі "На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч.2 ст.10 Закону України "Про освіту" - вказати "Так, не порушує".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії МОН України щодо внесення до ЄДЕБО відомостей про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України № 1556-VII.

Зобов`язано МОН України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України № 2145-VIII, а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України № 2145-VIII - вказати «Так, не порушує».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань МОН України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив суд рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що позивач здобуває освіту в непослідовному порядку. Саме тому у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО у відповідному полі зазначено «Ні, порушує».

Апелянт вказав, що судом першої інстанції не враховано, що для здобуття освіти на рівні вищому, ніж раніше здобутий, та збереження послідовності здобуття освіти визначеною частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту», відрахована із закладу вищої освіти особа, має саме продовжити навчання на основі раніше здобутої сукупності знань, умінь, навичок, інших компетентностей на відповідному рівні вищої освіти (поновитися на навчання у визначений законодавством спосіб), а не повторно вступити для здобуття того самого ступеню вищої освіти.

Крім того, наголосив, що функції щодо внесення відомостей до ЄДЕБО щодо здобувачів освіти покладено на суб`єктів освітньої діяльності та їх територіальні відокремлені структурні підрозділи. Натомість, на МОН України покладено організаційні та контролюючі функції ведення ЄДЕБО, а на ДП "Інфоресурс" - технічні функції з обслуговування електронної бази.

Зазначив, що МОН України діяло в межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивачем подано додаткові пояснення суду апеляційної інстанції , в яких він зазначив про законність та обґрунтованість судового рішення; просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В обґрунтування зазначив, що його навчання з 11.08.2014 по 10.11.2014 в національному аерокосмічному університеті імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» не свідчить про порушення послідовності здобуття ним освіти, оскільки ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає саме попереднє здобуття освіти і закінчення освіти шляхом отримання відповідного диплома, а не навчання протягом певного періоду протягом року.

Долучення особи протягом двох місяців до освітнього процесу у формі навчальних занять, самостійної роботи чи практичної підготовки в будь-якому обсязі, у такої особи не може сформувати знання, уміння, навички компетентності на відповідному рівні вищої освіти. Як наслідок, особа яка долучалася до таких заходів протягом двох місяців , не має і не може мати здобуту освіту на відповідному рівні вищої освіти та не дає права на отримання відповідного диплома, як особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.

Тобто, раніше здобутий рівень повинен підтверджуватись дипломом, якого він не має, оскільки був відрахований з Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" 10 листопада 2014 року у зв`язку з невиконанням навчального плану.

Позивач зауважив, що саме МОН України та Технічний адміністратор Єдиної державної електронної бази з питань освіти - ДП "ІНФОРЕСУРС" мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України "Про освіту" щодо нього. Звернув увагу, що процес здобуття ним освіти є послідовним у розумінні п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та ч. 2 ст. 10 Закону України "Про освіту", проте МОН України, в порушення чинного законодавства України, не забезпечило належного функціонування системи ЄДЕБО, що призвело до неможливості отримання ним відстрочку від призову на період навчання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та відповідно до ст. 308 КАС України в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Відповідно до архівної довідки Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» від 04.09.2024 №26-27/372 у наказах з особового складу ОСОБА_1 числиться студентом денного навчання Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» з 01 вересня 2014 року (наказ №1124-уч від 11 серпня 2014 року) по 10 листопада 2014 року (наказ №1812-уч від 17 листопада 2014 року) (а.с.30).

Згідно з Витягу з наказу № 26-НЧ від 13.08.2024 ОСОБА_1 з 01.09.2024 зараховано на І курс очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю 071 «Облік і оподаткування» до Відокремленого структурного підрозділу «Брянківський фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» (а.с.20).

Позивачем отримано довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 20.08.2024 №199876 про поточне здобуття освіти, згідно з відомостями якої, поточне здобуття позивачем освіти порушує послідовність її здобуття, визначену статтею 10 Закону України «Про освіту».

Позивач через свого представника звернувся до Міністерства освіти і науки України зі зверненням щодо можливого порушення послідовності здобуття ним освіти.

Міністерство освіти і науки України надало відповіді, оформлені листами вих. № 3/8880-24 від 14.11.2024 та вих. № 3/9931-24 від 06.12.2024, в яких зазначено, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, ОСОБА_1 (20.05.1997) у 2014 році зарахований до Національного аерокосмічного університету ім. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» за освітнім ступенем бакалавр за спеціальністю 6.050103 «Програмна інженерія», відрахований 10.11.2014. У 2024 році був зарахований до відокремленого структурного підрозділу "Брянківський фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» за освітнім-професійним ступенем фаховий молодший бакалавр за спеціальністю 071 «Облік і оподаткування». Саме тому у довідці, на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО у відповідному полі буде зазначено «Ні, порушує». Позивача повідомлено, що питання внесення інформації про здобувача освіти до ЄДЕБО належить до компетенції суб`єктів освітньої діяльності.

Крім того , позивач звернувся через свого представника звернувся до ДП «Інфоресурс» із заявою вх.№01/07112024 від 07.11.2024 щодо порушення послідовності здобуття ним освіти.

Листом №01-13/4112 від 12.11.2024 ДП «Інфоресурс» надано відповідь, з якої вбачається, що ДП «Інфоресурс» є технічним адміністратором Єдиної державної електронної бази з питань освіти. Заповнення інформації в Довідці стосовно того, порушує чи не порушує на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти послідовність, визначену ч.2 ст.10 Закону України «Про освіту», здійснюється в ЄДЕБО автоматично згідно з алгоритмом, визначеним МОН України, який описано в його листі від 03.06.2024 №1/9758-24. Відтак, внесення до ЄДЕБО змін стосовно інформації про особу, на підставі якої визначається порушення чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, не відноситься до компетенції Підприємства.

Не погоджуючись з рішеннями відповідачів, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач не завершував навчання за освітнім рівнем бакалавр у Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», не проходив відповідну атестацію та не отримував диплом бакалавра за спеціальністю, як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму необхідного обсягу, оскільки він був відрахований із навчання. Отже, вказані факти не можуть свідчити про здобуття позивачем відповідного рівня освіти у зв`язку із незавершеністю процесу здобуття освіти.

Пунктом 5 розділу І Положення про єдину державну електронну базу з питань освіти , затвердженого наказом МОН України від -8.06.2018 № 620 (далі- Положення № 620) передбачено, що власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є МОН України, технічним адміністратором - ДП "Інфоресурс", що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.

Тобто, саме МОН України та Технічний адміністратор Єдиної державної електронної бази з питань освіти - ДП «Інфоресурс» мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту» щодо позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України від 21.10.1993 № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-ХІІ) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону №2145-VIII, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Пунктом 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі-Порядок №560 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону №2145-VIII, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5. Здобувачі освіти, які навчаються за державним замовленням у закладах освіти із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління МВС та ДСНС, для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти за формою, визначеною у додатку 9, видану закладом освіти із специфічними умовами навчання.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст.1 Закону України «Про освіту» від (далі-Закон №2145-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.

Згідно із ч. 2 ст. 10 Закону №2145-VIII, рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Частиною 2 ст. 17 Закону №2145-VIII встановлено, що рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 40 Закону №2145-VIII, після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту.. Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності. Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 №1556-VII (далі- Закон №1556-VII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень. Початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування типових спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності. Перший (бакалаврський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування складних спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності. Другий (магістерський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування задач дослідницького та/або інноваційного характеру у певній галузі професійної діяльності. .Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: молодший бакалавр; бакалавр; магістр; доктор філософії/доктор мистецтва.

Згідно зі ст. 7 Закону № 1556-VII єдиним документом, що підтверджує той факт, що особа успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію є диплом про вищу освіту.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що особа вважається такою, що здобула певний рівень освіти та набула знань і навичок, які відповідають такому рівню у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою, виконання відповідної освітньої програми та проходження атестації. Здобуття рівня освіти має підтверджуватися відповідним документом про вищу освіту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача 11.08.2014 зараховано студентом денного навчання Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» (наказ №1124-уч від 11.08.2014) та відраховано з навчання 10.11.2014 (наказ №1812-уч від 17.11.2014).

За відомостями довідки про здобувача освіти за даним єдиної державної електронної бази з питань освіти від 20.08.2024 №199876, станом на 20.08.2024 у позивача з документів про освіту наявні: свідоцтво про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_2 від 31.05.2012 та атестат про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_3 від 31.05.2014.

Доказів про отримання ОСОБА_1 освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» в інших навчальних закладах матеріали справи не містять, з свого боку відповідачі на такі обставини не посилаються.

Отже, позивач, який має повну загальну середню освіту, та у 2024 році почав здобувати за освітнім-професійним ступенем фаховий молодший бакалавр, не є особою, яка б вважалася такою, що порушує послідовність здобуття освіти, визначену статтею 10 Закону №2145-VIII повторне зарахування на навчання за цим же освітньо-кваліфікаційним рівнем за відсутності відповідного документу про здобуття освітнього ступеня бакалавра не може вважатися отриманням освіті на тому самому рівні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що зазначення у довідці № 199876 від 20.08.2024 про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо позивача, що поточне здобуття освіти порушує послідовності, визначеної частиною 2 статті 10 Закону №2145-VIII, є протиправним, враховуючи, що факт здобуття знань і навичок за відповідним освітньо-кваліфікаційним рівнем вищої освіти повинно підтверджуватись документом про вищу освіту, якого позивач не отримував.

Щодо доводів апелянта про те, що питання внесення відомостей про здобувача освіти до ЄДЕБО покладено на суб`єктів освітньої діяльності та їх територіальні відокремлені структурні підрозділи колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону №1556-VII, засади функціонування ЄДЕБО визначаються законодавством. Інформація про здобувачів освіти та працівників закладів вищої освіти, що міститься у ЄДЕБО, надається безоплатно центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, для використання у статистичних цілях.

Статтею 74 Закону №2145-VIII встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).

Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти).

Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України..

Держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.

Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.

Створення, ведення та адміністрування Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти здійснюються відповідно до цього Закону та Законів України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», «Про захист персональних даних», «Про авторське право і суміжні права» та «Про публічні електронні реєстри».

Суб`єктами ведення Електронної бази є, зокрема, держатель та адміністратор Електронної бази; органи управління у сфері освіти; суб`єкти освітньої діяльності; підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління держателя Електронної бази..

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08 червня 2018 року № 620 (далі Положення № 620), це Положення розроблено відповідно до статті 74 Закону № 2145-VIII з метою визначення порядку функціонування ЄДЕБО в галузі освіти як автоматизованої системи збирання, оброблення, зберігання та захисту інформації щодо здобувачів освіти, суб`єктів освітньої діяльності, що формується (створюється) та використовується для забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб.

Згідно з п. 5 розділу І Положення № 620 власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором ДП "Інфоресурс", що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО. Розпорядник ЄДЕБО є володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО.

Відповідно до п. 2 розділу III Положення № 620, інформація вноситься до ЄДЕБО за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення ЄДЕБО або спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується уповноваженими суб`єктами, узгодженого з технічним адміністратором ЄДЕБО..

Відповідно до п. 1 розділу IV Положення № 620, розпорядник ЄДЕБО: 1) вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; 2) здійснює контроль за забезпеченням захисту інформації в ЄДЕБО згідно із законодавством; 3) використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; 4) вносить до ЄДЕБО інформацію щодо: - ліцензування (рішення про видачу, анулювання ліцензій на провадження освітньої діяльності, звуження, розширення освітньої діяльності) суб`єктів освітньої діяльності відповідно до ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності; - результатів перевірок, ініційованих розпорядником ЄДЕБО, щодо дотримання суб`єктами освітньої діяльності - ліцензіатами ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності; - акредитації спеціальностей, напрямів підготовки у закладах освіти, освітньо професійних програм, за якими здійснюється підготовка здобувачів освітньо кваліфікаційного рівня "молодший спеціаліст", а також освітньо-професійних програм у сфері фахової перед вищої освіти (до затвердження положення про акредитацію освітньо-професійних програм у сфері фахової передвищої освіти); - іншу інформацію, визначену законодавством; 5) забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами п`ятим - сьомим підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису; 6) встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО; 7) визначає: - перелік інформації, доступ до якої надається уповноваженим суб`єктам; - вартість послуг з організації та підтримання доступу до ЄДЕБО, а також інших послуг, пов`язаних з ЄДЕБО та її реєстрами, що надаються технічним адміністратором ЄДЕБО.

Аналіз вищевикладених норм законодавства вказує, що власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є МОН України, а технічним адміністратором - ДП «Інфоресурс», що належить до сфери управління МОН України.

Обробка і захист інформації здійснюються в ЄДЕБО відповідно до вимог законодавства у сфері захисту інформації, що перебуває у власності держави.

Таким чином, МОН України та Технічний адміністратор Єдиної державної електронної бази з питань освіти - ДП "Інфоресурс" мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 ст. 10 Закону України №2145-VIII щодо позивача.

Натомість Відокремлений структурний підрозділ «Брянківський фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» виконує лише технічну функцію, оскільки довідка формується автоматично на підставі даних ЄДЕБО.

Враховуючи викладене, з урахуванням приписів розділу ІV Положення № 620, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону № 2145-VIII, а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону № 2145-VIII - вказати «Так, не порушує».

Доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем послідовності здобуття освіти, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на викладене вище.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 311, 315, 316, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року по справі № 520/33947/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк