Справа № 278/1087/25
Суддя: Буткевич М. І.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/1087/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Буткевича М.І., за участю секретаря судового засідання Химич В.П., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій інспектора поліції та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора поліції Самойлова В.А. щодо винесення відносно позивача постанови серії ЕНА № 4119198 від 21.02.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), а саму постанову скасувати як незаконну.

Зазначає, що вказаною постановою позивача визнано винним у тому, що в той же день об 11:20 на 349 км автодороги Київ-Чоп він керував автомобілем Шкода Октавія, реєстраційний номер НОМЕР_1 зі страховим полісом, виданим у Королівстві Данія, за що на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Позивач вважає, що за зазначених обставин він не порушив законодавство України, яке дозволяє йому використовувати страховий поліс іншої країни про доставці авто до митниці й проходження митних процедур. Цих його доводів інспектор поліції не врахував під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим вважає його дії протиправними. Крім того, не було складено протокол про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи інспектор поліції не надав позивачу захисника тощо. При накладенні адміністративного стягнення не було враховано відомостей про позивача (сімейний стан, інвалідність, наявність непрацездатних осіб на утриманні).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач вважає доводи адміністративного позову необґрунтованими, а оскаржувану постанову законною та обґрунтованою.

Відповіді на відзив не надходило.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з мотивів і підстав, викладених у позовній заяві.

Суд, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх, установив наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

З постанови серії ЕНА № 4119198 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної 21.02.2025 поліцейським 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області рядовим поліції Самойловим В.А. вбачається, що в цей день об 11:12:09 на 349 км автодороги Київ-Чоп водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шкода Октавія, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «г» ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що на водія накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Факт керування позивачем зазначеним транспортним засобом у вказаний час та місці, а також наявність у поліцейського повноважень на винесення оскаржуваної постанови сторонами не заперечуються.

Позивачем оспорюється підстава притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки він вважає, що надав працівнику поліції страховий поліс, виданий у Королівстві Данія, який є чинним і на території України., а також порядок притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, а також дотримання встановленого порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд виходить із наступного.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП, за якою притягнуто до адміністративної відповідальності позивача, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в, зокрема, полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі у випадках, передбачених законодавством, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити на вимогу поліцейського, зокрема, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу).

Згідно із ст. 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України дозволяється використання виключно забезпечених транспортних засобів. Транспортний засіб має бути забезпеченим до початку його використання у дорожньому русі на вулично-дорожній мережі загального користування на території України. Фізична особа, яка тимчасово ввезла транспортний засіб на митну територію України, а також власник незареєстрованого транспортного засобу зобов`язані укласти внутрішній договір страхування перед в`їздом на територію України (крім випадку наявності щодо транспортного засобу чинного страхового сертифіката "Зелена картка", що діє на території України). Страховий сертифікат "Зелена картка" згідно із п. 8 ч. 1 ст. 1 названого Закону це картка міжнародного автомобільного страхування, що застосовується у державах членах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка" та посвідчує наявність у державах, зазначених і не викреслених у такому сертифікаті, чинного міжнародного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що діє на умовах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності держави перебування відповідного транспортного засобу. Згідно із ст. 9 Закону Перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У разі використання зареєстрованого в іноземній державі транспортного засобу, щодо якого не укладено внутрішній договір страхування, належним доказом наявності міжнародного договору страхування є чинний на території України страховий сертифікат "Зелена картка", виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Водій такого транспортного засобу зобов`язаний пред`являти зазначений сертифікат посадовим особам органів, визначених частиною першою цієї статті, на їхню вимогу.

Підпункт «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), зобов`язує водіїв механічних транспортних засобів мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка.

Пред`явлений за вищезазначених обставин водієм ОСОБА_1 поліцейським страховий поліс, виданий страховиком Королівства Данія (а.с. 6-8), не є страховим сертифікатом «Зелена картка», що підтверджується даними МТСБУ (а.с. 43) та не заперечується позивачем. Таким чином позивачем як водієм механічного транспортного засобу було порушено підп. «ґ» п. 2.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення були підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо доводів позивача про неврахування при накладенні на нього адміністративного стягнення відомостей про його особу суд виходить із положень ст. 33 КУпАП про те, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Частина 2 ст. 33 КУпАП передбачає, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до яких віднесені правопорушення, передбачені ст. 126 КУпАП, врахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не є обов`язковим. До того ж на позивача накладено єдино можливе передбачене санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн., а тому відомості про особу позивача не могли вплинути на вид та розмір адміністративного стягнення. КУпАП, на відміну від Кримінального кодексу України, не передбачає можливості накладення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, або звільнення від такого стягнення.

Щодо доводів позивача про нескладення протоколу про адміністративне правопорушення суд виходить із положень ст. 258 КУпАП, відповідно до яких протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП); у цих випадках уповноваженими особами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення; положення цієї статті щодо складання протоколу у разі оспорення постанови не застосовуються у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Таким чином, у зв`язку із вчиненням позивачем адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення в цьому випадку не повинен був складатись.

Щодо доводів позивача про ненадання йому поліцейським під час розгляду справи захисника суд виходить із вищенаведених положень КУпАП про те, що у таких категоріях справ постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці його вчинення. Згідно із ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. За ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат, повноваження якого посвідчуються довіреністю на ведення справи, ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін. Якщо особа є суб`єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат, який призначений Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Повноваження адвоката, призначеного Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, підтверджуються дорученням, що видається Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» остання здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги, яким згідно із п. 4 ст. 1 цього Закону є домовленість між адвокатом та клієнтом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (ч. 4 ст. 26 названого Закону).

За ст. ст. 17, 18 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» надання вторинної безоплатної правової допомоги у формі захисту в справах про адміністративні правопорушення здійснюється за зверненнями самих суб`єктів права на таку допомогу до центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Таким чином, КУпАП на відміну від ст. ст. 52, 53 Кримінального процесуального кодексу України не передбачає обов`язкової участі захисника при розгляді справ про адміністративне правопорушення та обов`язку органу чи посадової особи при розгляді таких справ залучати захисника. Участь захисника в таких справах можлива виключно за ініціативою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з позовної заяви та наданих відповідачем разом з відзивом відеозаписів ОСОБА_1 не залучив до участі у справі захисника, а вимагав від поліцейського, який розглядав справу про адміністративне правопорушення, забезпечити йому безоплатну правову допомогу, що не передбачено КУпАП.

З огляду на викладене, порушень порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого КУпАП, не виявлено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241-246, 286 КАС, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій інспектора поліції Самойлова В.А. щодо винесення постанови серії ЕНА № 4119198 від 21.02.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та скасування цієї постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, набирає законної сили з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. Степана Бандери 14а, м. Рівне, ЄДРПОУ .

Повний текст рішення складено 25 серпня 2025 року.

Суддя М.І.Буткевич