Справа № 160/33581/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/33581/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року

у справі № 160/33581/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області щодо відмови позивачу в здійсненні з 01.04.2019 нарахування та виплати пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФД 74633 від 17.05.2024, виходячи з 90% сум грошового забезпечення, без обмеження розміру пенсії максимальним розміром;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області щодо відмови в здійсненні позивачу з 01.12.2024 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000,00 грн, без обмеження максимального розміру пенсії, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», виходячи з 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області здійснити позивачу з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФД 74633 від 17.05.2024, виходячи з 90% сум грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області здійснити позивачу з 01.12.2024 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000,00 грн, без обмеження максимального розміру пенсії, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», виходячи з 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій пенсійного органу щодо відмови обчислення пенсії без обмеження максимальним розміром в здійсненні перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходячи з 90% сум грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром та щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 гривень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області щодо відмови позивачу в здійсненні з 01.04.2019 нарахування та виплати пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФД 74633 від 17.05.2024, виходячи з 90% сум грошового забезпечення, без обмеження розміру пенсії максимальним розміром.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області щодо відмови в здійсненні позивачу з 01.12.2024, без обмеження максимального розміру пенсії, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», виходячи з 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області здійснити позивачу з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФД 74633 від 17.05.2024, виходячи з 90% сум грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області здійснити позивачу з 01.12.2024 без обмеження максимального розміру пенсії, виходячи з 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі позивачу за вислугу 36 років встановлено відсотковий розмір пенсії - 90% сум грошового забезпечення та обмежено пенсію максимальним розміром. Суд зазначив, що положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII щодо встановлення максимального розміру пенсії втратили чинність, а тому пенсія повинна виплачуватись без обмеження максимальним розміром, тобто в розмірі її фактичного нарахування.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі № 160/33581/24 виправлено описку в абзацах третьому та п`ятому резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №160/33581/24, виключивши наступні абзаци:

«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області щодо відмови в здійсненні ОСОБА_1 з 01.12.2024, без обмеження максимального розміру пенсії, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», виходячи з 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області () здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2024 без обмеження максимального розміру пенсії, виходячи з 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум., що не є обставинами цієї справи.»

Не погодившись з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скаржник зазначає, що довідка про розмір грошового забезпечення є основним документом, на підставі якого здійснюється перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення внаслідок прийняття Урядом України відповідного рішення про перерахунок пенсії. На виконання рішення суду у справі №160/15571/24 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 у розмірі 70% від грошового забезпечення згідно довідки від 17.05.2024 №ФД74633. Відповідач вказує, що ст. 43 Закону №2262-ХІІ визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, тому вважає, що його дії в спірному випадку є правомірними.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу 36 років призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 у справі № 160/15571/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснило перерахунок пенсії з 01.04.2019 у розмірі 70% від грошового забезпечення 24047,00 грн, зазначеного в довідці від 17.05.2024 № ФД74633, наданій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.10.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії відповідно до довідки та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 у справі №160/15571/24, без обмеження максимальним розміром, щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб від 14.07.2021 №713.

Листом №65158-46041/П-01/8-0400/24 від 05.12.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що йому правомірно здійснено перерахунок пенсії на виконання рішення суду у справі №160/15571/24 з 01.04.2019 у розмірі 70% від грошового забезпечення, яке вказано у довідці від 17.05.2024 за №ФД74633. Крім того, пенсію позивача з 01.04.2019 правомірно обчислено в межах максимального розміру пенсії.

Вважаючи дії пенсійного органу протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

За правилами ст.51 вказаного Закону при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Порядок перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано, зокрема, ст.63 Закону №2262-ХІІ, згідно із ч. 1, 2 якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 затверджений Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ані норми Закону №2262-ХІІ, ані Постанова Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, не заперечується відповідачем, пенсія позивачу призначена в розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до діючої на час призначення пенсії редакції ст. 13 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до вимог ч.2 ст. 13 Закону № 2262-XII в редакції на час виникнення спірних відносин (з урахуванням внесених змін Законом від 27.03.2014 № 1166-VII) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Оскільки внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються не перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій, при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років.

При цьому застосуванню підлягає норма закону у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Відповідач не врахував, що вказані правові норми статті 13 Закону №2262-XII регулюють правовідносини щодо призначення відповідним категоріям військовослужбовців пенсії за вислугу років, а не правовідносини щодо проведення перерахунку уже призначеної пенсії.

Як зазначено вище, підстави, умови і порядок перерахунку пенсій військовослужбовцям визначені статтею 63 вказаного Закону.

Правовідносини щодо призначення та перерахунку пенсії мають різну правову природу, так як є різними за змістом і механізмом проведення таких процедур.

Безперечно при призначенні відповідним категоріям військовослужбовців пенсії за вислугу років підлягають застосуванню правові норми статті 13 Закону №2262-XII, але ці норми не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України, проте відсоткове співвідношення, установлене ст.13 Закону №2262-ХІІ, вже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.10.2019 у зразковій справі №240/5401/18, які враховуються судом згідно ч.5 ст.242 , ч.3 ст.291 КАС України.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає про протиправне зменшення відповідачем основного розміру пенсії позивача з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення. Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.

Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Згідно з пунктом другим резолютивної частини вказаного Рішення положення, зокрема, частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20 грудня 2016 року.

Отже, починаючи з 20 грудня 2016 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачає положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону №2262-XII " слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Отже, внесені Законом №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17 та від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, від 15 квітня 2019 року у справі №522/16973/17, від 08 серпня 2019 року у справі №522/3271/17, від 10 жовтня 2019 року у справі №522/22798/17.

Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення, Про судоустрій і статус суддів, Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим же Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Як зазначалось вище, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Питання розв`язання наявної колізії в частині застосування до спірних правовідносин (предметом яких є правомірність обмеження максимального розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII), норм матеріального права, а саме Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Закону №3668-VI, було предметом дослідження Верховним Судом, висновки якого викладені в постанові №400/2085/19 від 16 грудня 2021 року.

В даному судовому рішенні Суд зазначив таке.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблений висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що обмеження відповідачем пенсії позивача максимальним розміром, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 27.01.2022 у справі №240/7087/20, від 17.02.2022 у справі №640/11168/20 у подібних правовідносинах.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі № 160/33581/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров