Справа № 580/9684/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/9684/24 Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилюк В.О.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Скржешевського Максима Станіславовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач/ГУ ПФУ в Черкаській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач/ГУ ПФУ в Донецькій області) з вимогами:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перехід на інший вид пенсії - пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 12 червня 2024 року пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три попередні роки (2021-2023).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 послався на те, що він досяг пенсійного віку та має необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак отримує пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що передбачає інший порядок обчислення та менший розмір пенсії. Вважає, що має право перейти на інший вид пенсії - за віком, з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення (2021- 2023), відповідно до положень статей 26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Водночас, ГУ ПФУ в Донецькій області відмовило в задоволенні заяви про перехід на пенсію за віком, посилаючись на те, що законодавством не передбачено зміну умов призначення одного й того ж виду пенсії. Така відмова є необґрунтованою та суперечить Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», міжнародно-правовим актам та усталеній судовій практиці, оскільки пенсія за віком і пенсія відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», незважаючи на належність до однієї системи - загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, є різними за правовою природою та умовами призначення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу вже призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка не є окремим видом пенсії, а передбачає лише спеціальні умови її призначення. У зв`язку з цим звернення позивача від 12 червня 2024 року про переведення на інший вид пенсії за віком із застосуванням нового показника середньої заробітної плати (за 2021- 2023 роки) не є зверненням за новим видом пенсії, а фактично є спробою повторного призначення того ж виду пенсії з іншим способом обчислення її розміру. Суд послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30 листопада 2023 року у справі №?580/3792/23, згідно з якою пенсія за віком, призначена за пільговими умовами, і пенсія за віком на загальних підставах - це один і той самий вид пенсії. Відтак, повторне її призначення з іншим заробітком або новим періодом для обчислення не допускається, якщо особа вже реалізувала право на пенсію за віком. Також суд дійшов висновку, що частина третя статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає можливість переведення лише між різними видами пенсій, призначених виключно за цим законом, і не застосовується до випадків, коли особа вже отримує пенсію за віком, навіть якщо вона була призначена з урахуванням норм іншого закону (у цьому випадку - Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначив, що суд неправильно кваліфікував правовідносини, помилково розцінивши заяву позивача як звернення щодо повторного призначення вже існуючого виду пенсії за віком, тоді як насправді мова йде про реалізацію його первинного права на отримання пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стверджує, що раніше отримував пенсію, призначену за спеціальним Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який має пільгову природу та інші умови призначення, отже, пенсія, призначена за цим Законом, не є тотожною пенсії за віком, передбаченою Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, він досяг 60-річного віку, має необхідний страховий стаж понад 42 роки, що надає йому право на призначення пенсії за віком на загальних підставах, із застосуванням більш вигідного показника середньої заробітної плати за 2021- 2023 роки. Натомість суд першої інстанції помилково ототожнив пенсію, призначену за спеціальним законом (як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи), із пенсією за віком, передбаченою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що суперечить правовій природі цих видів пенсій. Також в апеляційній скарзі акцентує увагу на тому, що Верховний Суд у низці рішень, зокрема у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17, від 22 січня 2019 року у справі № 577/2457/17, чітко розмежував випадки переведення з одного виду пенсії на інший у межах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і призначення нового виду пенсії замість тієї, що була раніше призначена за іншим спеціальним законом. Оскільки позивач вперше звернувся за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то має застосовуватись показник середньої заробітної плати за три роки, що передували зверненню, як це передбачено статтею 40 цього Закону.

У відзивах на апеляційну скаргу, які є аналогічними за своїм змістом, відповідачі виклали доводи на підтримку рішення суду першої інстанції. Зазначили, що позивач вже є отримувачем пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і тому не має права на повторне призначення пенсії за віком за загальними правилами відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія, яка вже була призначена у 2019 році, є пенсією за віком, а пільговість стосувалась лише віку її призначення, а не виду пенсії. При цьому, положення частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо врахування середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують зверненню, застосовуються виключно при первинному призначенні пенсії, а не при її перерахунку чи переведенні. Звернення ОСОБА_1 не є зверненням за новим видом пенсії, а тому немає підстав для повторного обчислення розміру пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2021- 2023 роки. Окрім того, згідно з частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший можливе лише між пенсіями, призначеними за цим самим законом. Оскільки пенсія позивача була призначена відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то застосування положень щодо переведення або нового обчислення за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є юридично некоректним.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області та з 08 січня 2019 року (згідно з протоколом призначення пенсії (т. 1, а.с. 120)) отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначену зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжив працювати, у зв`язку із чим відповідач здійснив перерахунок його пенсії з 01 березня 2024 року з урахуванням додатково набутого страхового стажу (підтверджується протоколом перерахунку пенсії (т. 1, а.с. 119).

12 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Черкаській області із заявою, в якій просив здійснити переведення на пенсію за віком згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три попередні роки (2021-2023).

Вказана заява за принципом екстериторіальності передана до ГУ ПФУ в Донецькій області, яке рішенням № 06 від 18 червня 2024 року відмовило у здійсненні перерахунку, зазначивши, що на дату звернення заявник одержує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а законодавством не передбачено зміни умов призначення одного і того ж виду пенсії.

Позивач, вважаючи протиправним таке рішення, звернувся до суду з позовом.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначено основні принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно зі статтею 9 Закону № 1058-IV за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П=Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Згідно зі статтею 40 зазначеного Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз і + Кз 2 + Кз з + ... + Кз п); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за попередній рік для визначенні середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяці попереднього року з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зд - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частини третьої статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), і яка визначається за формулою: Зд=Д/Тх-100%, де Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 8, 13 і 14 статті 11 цього закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.

В силу вимог частини другої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З огляду на вказані норми законодавства, частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-ІV з урахуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII), тобто зі зменшенням пенсійного віку.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 55 Закону № 1058-ІV особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Аналіз положень статті 55 Закону №?1058-IV дає підстави стверджувати, що особи, які працювали або проживали на територіях, що зазнали радіоактивного забруднення, мають право на пільги у вигляді зниження пенсійного віку. Водночас, вид пенсії, яка їм призначається, є пенсією за віком, яка, відповідно до чинного законодавства України, призначається, перераховується та виплачується згідно із Законом № 1058-ІV.

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону №?1058-IV.

При цьому, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач відзначає, що пенсія за віком на підставі Закону № 1058-ІV буде вважатися такою, що призначена вперше, оскільки до призначення цієї пенсії позивач отримував пенсію за віком на підставі Закону № 796-ХІІ.

Надаючи оцінку вказаному, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 580/3792/23 стосовно аналогічних правовідносин, а саме:

1) статтею 55 Закону № 796-XII для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку;

2) пенсія за віком, призначена з урахуванням положень Закону № 796-XII призначається, перераховується та виплачується у відповідності з положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що звернення позивача до органів Пенсійного фонду України фактично стосувалося повторного призначення того самого виду пенсії - пенсії за віком, яка вже була призначена раніше. У зв`язку з цим відсутні правові підстави для її повторного призначення із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021- 2023 роки відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, оскільки у даному випадку не мало місця переведення позивача з одного виду пенсії на інший, відсутні підстави для застосування частини третьої статті 45 Закону №?1058-IV у контексті можливості врахування показника середньої заробітної плати, який застосовувався при призначенні попереднього виду пенсії. Відповідно, не вбачається правових підстав для обчислення розміру пенсії позивача з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачувалися страхові внески, розрахованої як середнє значення за 2021-2023 роки.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 488/1409/16-а, від 10 квітня 2019 року у справі № 185/597/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 185/1725/17, від 19 грудня 2018 року у справі № 185/1724/17, від 31 травня 2019 року у справі № 314/272/17, від 31 березня 2020 року у справі № 348/1296/17.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Аргумент апелянта про те, що пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV призначається вперше, є юридично хибним. Як правильно зазначено в позиції Верховного Суду у справі № 580/3792/23, пільги, передбачені Законом № 796-XII (зокрема, зниження пенсійного віку), не створюють окремого виду пенсії, а лише коригують умови її призначення. Тобто особа вже отримує пенсію за віком, призначену за нормами Закону № 1058-IV, із урахуванням пільг Закону № 796-XII. Повторне звернення з тією ж правовою природою пенсії не створює підстав для нового її призначення. Тому доводи апелянта про нібито нове призначення пенсії юридично неспроможні.

Щодо вимоги застосування показника середньої заробітної плати за 2021- 2023 роки, то положення статті 40 Закону № 1058-IV про застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки застосовується лише при первинному призначенні пенсії або переведенні з іншого виду пенсії. В ситуації позивача не відбулося ні переведення, ні призначення нового виду пенсії, а тому підстав для застосування зазначеного показника не існує. Закон не передбачає можливості перерахунку пенсії за віком на підставі лише оновленого значення середньої заробітної плати, без зміни виду пенсії або набуття додаткового страхового стажу.

Доводи апелянта про наявність дискримінації у зв`язку з врахуванням «заниженого» коефіцієнта заробітної плати при первинному призначенні пенсії є безпідставними, з огляду на наступне.

Застосування нових показників середньої заробітної плати можливе лише у випадках, визначених Законом № 1058-IV, які в спірних правовідносинах відсутні.

Відтак, відсутність перерахунку пенсії із застосуванням нових показників не є проявом дискримінації, а є наслідком дотримання вимог чинного законодавства.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Скржешевського Максима Станіславовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаля М.І.

Штульман І.В.