Справа № 240/13416/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/13416/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Наталія Миколаївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

26 серпня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Шидловського В.Б. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордоного загону Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у ненарахуванні йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, у розмірі 100000 грн. на місяць за час стаціонарного лікування за період з 25.08.2023 року по 13.10.2023 року, з 14.11.2023 року по 04.12.2023 року;

- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, у розмірі 100000 грн. на місяць за час стаціонарного лікування за період з 25.08.2023 року по 13.10.2023 року, з 14.11.2023 року по 04.12.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач не виплатив позивачу в повному розмірі додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100000,00 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого закладу, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 25.08.2023 року по 13.10.2023 року, з 14.11.2023 року по 04.12.2023 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноти з`ясування обставин справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що позивач проходив лікування, проте довідкою від 26.07.2023 №1061 підтверджено, що позивач з діагнозом «посттравматичний стресовий розлад, змішаний варіант розвитку при помірно виражених тривалих хворобливих проявах, стабільний тип перебігу. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови до 5м на обидва вуха. Симптоматична артеріальна гіпертензія, нестійка, незначно виражена» перебував на лікуванні у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а не з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини. А тому виплата додаткової винагороди, на думку відповідача, з 25.08.2023 року по 13.10.2023 року, з 14.11.2023 року по 04.12.2023 року не передбачена. Позивач здійснював безперервне лікування безпосередньо травми в період з 16.04.2023 по 07.07.2023 року. Саме за цей час відповідачем нараховану позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ №168.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що згідно з довідкою госпітальної військово-лікарської комісії від 07.06.2023 №781 Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби комісією при огляді ОСОБА_1 встановлено, що стан після вибухової травми (15.04.2023р.) - вогнепального кульового наскрізного торакоабдоминального поранення справа з переломом 7, 8, 10 ребер, пошкодженням правого купола діафрагми, 87-8 печінки, правобічного гемопневмотораксу, гемоперитонеуму, забою легень обабіч, підшкірної емфіземи справа та операцій: (16.04.2023р.) - лапаротомії, ревізії органів черевної порожнини, транедіафрагмальної санації правої плевральної порожнини за Бюлау, гемостазу (коагуляція, гемостатична губка) поранення печінки, санації та дренування черевної порожнини, (04.05.2023р.) - бічної релапаротомії справа, ревізії над- та підпечінкового простору, розкриття абсцесу м`яких тканин бічної стінки грудної клітки справа, (30.05.2023р.) - пункції плевральної порожнини зліва у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців грудної клітки та черевної стінки з наявністю сторонніх тіл (кісткових уламків) S8 правої легені, 88 печінки. Поранення (травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Відповідно до довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 24.07.2023 року №2682 Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України комісією при огляді ОСОБА_1 встановлено залишкові явища після вибухової травми (15.04.2023р.). Поранения (травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує відпустки за станом здоров`я.

Відповідно до довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 25.08.2023 року №3106 Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України комісією при огляді ОСОБА_1 встановлено залишкові явища після вибухової травми (15.04.2023р.). Поранення (травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує стаціонарного лікування у хірургічному відділенні.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України №3082/321 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 25.08.2023 по 13.10.2023 з діагнозом «Вибухова травма (15.04.2023), перелом ребер із значним зміщенням відламків».

Відповідно довідки ВЛК Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України від 13.10.2023 №1464 комісією при огляді ОСОБА_1 встановлено: Стан після операції (09.09.2023р.) - металоостеосинтезу 7, 8, 10 ребер справа, (19.09.2023р.) - ревізії післяопераційної рани та встановлення ВАК-системи. (23.09.2023р.) - повторної ревізії післяопераційної рани та перевстановлений ВАК- системи, (27.09.2023р.) - повторної хірургічної обробки рани з накладанням вторинних швів з приводу вибухової травми (15.04.2023р.) - ЗТГК, перелому 7, 8, 10 ребер справа зі значним зміщенням відламків у вигляді млявогранулюючої післяопераційної рани та наявності металофіксаторів 7, 8, 10 ребрах справа, консолідуючих переломів 7, 8, 10 ребер справа. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує відпустки за станом здоров`я.

Відповідно довідки ВЛК Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України від 13.11.2023 №4419 комісією при огляді ОСОБА_1 встановлено: Стан після операції (09.09.2023р.). Поранення (травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує стаціонарного лікування у хірургічному відділенні.

Згідно з виписного епікризу №2174 від 04.12.2023 Клінічного санаторію «Аркадія» Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 14.11.2023 по 04.12.2023 з діагнозом «Стан після операції (09.09.2023р.) - металоостеосинтезу 7, 8, 10 ребер справа, (19.09.2023р.) - ревізії післяопераційної рани та встановлення ВАК-системи. (23.09.2023р.) - повторної ревізії післяопераційної рани та перевстановлений ВАК- системи, (27.09.2023р.) - повторної хірургічної обробки рани з накладанням вторинних швів з приводу вибухової травми (15.04.2023р.) - ЗТГК, перелому 7, 8,10 ребер справа зі значним зміщенням відламків».

Відповідно довідки ВЛК Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України від 15.12.2023 №4930 комісією при огляді ОСОБА_1 встановлено: Залишкові явища після вибухової травми (15.04.2023р.). Поранення (травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Обмежено придатний до військової служби.

Не погоджуючись з відмовою у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), збільшеної до 100000 гривень, за період з 25.08.2023 року по 13.10.2023 року, з 14.11.2023 року по 04.12.2023 року, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (частина 4 статті 9 вказаного вище Закону).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова КМУ № 168).

Згідно з пунктом 1 Постанови КМУ № 168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно пункту 1-2 Постанови КМУ № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах вищевказані умови дотримані позивачем.

Доводи представника відповідача про перебування позивача на лікуванні у зв`язку із захворюваннями, які не пов`язані з отриманням позивачем травми (поранення) 15.04.2023, суд відхиляє, оскільки наявні у матеріалах справи документи підтверджують, що підставою для стаціонарного лікування стала травма, отримана ОСОБА_2 при захисті Батьківщини 15.04.2023.

Щодо доводів апелянта про пропущення строку звернення до суду з даними позовом, то колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про відкриття провадження у даній справі, судом встановлено, що строк звернення до суду з даним адміністративним позовом було пропущено з поважних причин, тому ОСОБА_1 такий строк було поновлено.

Таким чином, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за спірний період.

Представником відповідача не надані суду докази виплати позивачу збільшеної до 100000 гривень винагороди за період з 25.08.2023 року по 13.10.2023 року, з 14.11.2023 року по 04.12.2023 року.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 25.08.2023 року по 13.10.2023 року, з 14.11.2023 року по 04.12.2023 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Шидловський В.Б. Сапальова Т.В.