Справа № 990/280/24
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

27 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 990/280/24

адміністративне провадження № П/990/280/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді Коваленко Н.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стародуба О.П., Берназюка Я.О., Бевзенка В.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

І.І Короткий зміст позовних вимог та підстав позову

1. У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі також ВРП, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Вищої ради правосуддя щодо прийняття рішення за зверненням зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24;

- зобов`язати Вищу раду правосуддя розглянути по суті звернення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 (далі також звернення ОАСК).

2. В обґрунтуванні підстав позову зазначається, що Вища рада правосуддя як колегіальний орган відповідно до закону діє у пленарному складі, якщо інше не встановлено законом, а результатом розгляду питань, віднесених законом до її компетенції, є рішення, ухвалення якого здійснюється колегіально.

3. Позивач вважає, що за результатом розгляду поданого ним до ВРП звернення стосовно повідомлення фактів порушення гарантій незалежності суддів та підриву авторитету правосуддя, остання була зобов`язана прийняте відповідне колегіальне рішення, однак таких дій не вчинила й усупереч вимог закону надала підписану Головою Ради відповідь у формі листа.

4. На думку ОСОБА_1 , порушені у вищенаведеному зверненні питання віднесені до повноважень відповідача та до сфери його компетенції на підставі норм статті 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», у зв`язку з чим, та враховуючи відсутність прийнятого ВРП рішення за результатом розгляду такого питання, наявні підстави стверджувати про допущення цим органом протиправної бездіяльності.

5. У позові стверджується, що така бездіяльність відповідача порушує права та інтереси ОСОБА_1 у частині правомірних (легітимних) очікувань щодо розгляду направленого ним до Ради звернення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, шляхом прийняття відповідного правомірного рішення.

ІІ. ДОВОДИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА ЩОДО НИХ

6. У відзиві на позов ВРП наголошує, що зміст та вимоги адресованого їй звернення фактично зводились до незгоди з діями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також ВККС України, Комісія), вчиненими цим органом у межах реалізації ним повноважень щодо проведення кваліфікаційного оцінювання на відповідність судді займаній посаді, які є дискреційними і втручатись у які Рада не може.

7. Крім того зазначається, що у відповіді на подане у спірних правовідносинах звернення ОСОБА_1 відповідачем роз`яснено заявникові право на оскарження зазначених ним дій ВККС України до суду з підстав та в порядку, визначених законом.

8. А щодо порушеного у зверненні питання стосовно неналежної організації Комісією іспиту та безпеки її учасників в умовах воєнного стану, то заявнику повідомлено, що відповідно до закону забезпечення належних умов діяльності ВККС України віднесено до повноважень Державної судової адміністрації України.

9. Беручи до уваги те, що вимоги поданого позивачем звернення стосувались вчинення дій щодо дотримання вимог чинного законодавства саме Комісією, то вказане питання, за позицією відповідача, не підпадало під перелік справ, які підлягають автоматизованому розподілу для визначення члена ВРП - доповідача при здійсненні ним повноважень відповідно до Конституції та законів України.

10. З урахуванням вищенаведеного ВРП наполягає на тому, що вчинені нею у спірних правовідносинах дії щодо розгляду звернення ОСОБА_1 відповідають критеріям, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а наведені позивачем аргументи не вказують на порушення Радою вимог законодавства та його прав.

11. З цих підстав Вища рада правосуддя просить відмовити у задоволенні поданого у цій справі позову.

12. Згідно з долученої до матеріалів справи квитанції № 1680202 (а.с. 47 у томі 1) відзив на позовну заяву доставлено позивачу 13 вересня 2024 року, однак у встановлений законом та Судом строк відповіді на нього не надійшло, що не перешкоджає розгляду цієї справи по суті.

13. У додаткових поясненнях Вища рада правосуддя наголосила на тому, що отримане від позивача звернення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 було опрацьоване та розглянуте з наданням відповідної відповіді у строк та в порядку, які визначені Інструкцією з діловодства у Вищій раді правосуддя, затвердженій наказом в.о. Голови Вищої ради правосуддя від 03 листопада 2021 року № 62/0/1-21, наказом в.о. Голови Вищої ради правосуддя від 19 березня 2021 року № 18/0/1-21 «Про розподіл повноважень», Положення про відділ з питань суддівської кар`єри управління суддівської кар`єри, дисциплінарної відповідальності, незалежності суддів секретаріату ВРП, затвердженого наказом в.о. керівника секретаріату Вищої ради правосуддя від 25 лютого 2021 року № 197-к.

14. З огляду на таке ВРП вважає, що вчинені нею дії стосовно розгляду вищевказаного звернення відповідають критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а незгода позивача з наданою на зазначене звернення відповіддю не свідчить про порушення Радою вимог законодавства України.

15. Зважаючи на це, ВРП просить Верховний Суд врахувати надані нею додаткові пояснення та відмовити у задоволенні позову у справі, що розглядається.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

16. З наявних у справі матеріалів вбачається, що 23 липня 2024 року були проведені збори суддів Окружного адміністративного суду міста Києва, якими вирішено, зокрема: уповноважити голову суду ОСОБА_1 звернутися із зверненнями до Вищої ради правосуддя, Ради суддів України та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України для перевірки фактів порушення вимог чинного законодавства України членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та надати їм правову оцінку.

17. Такі обставини підтверджуються протоколом, наявним у матеріалах справи на аркушах 11-13 у томі 1.

18. На виконання рішення зборів суддів ОАС міста Києва від 23 липня 2024 року голові Вищої ради правосуддя Усику Г.І. було направлено звернення від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 за підписом голови Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 (а.с. 14-17 у томі 1).

19. У вищевказаному зверненні повідомлялось про порушення, які, на думку заявника, були допущені у межах процедури кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді суддів, у тому числі й суддів Окружного адміністративного суду міста Києва.

20. Заявник стверджував, що тестові запитання для іспиту не відповідали вимогам Положення від 4 листопада 2016 року № 144/зп-16 й не були приведені у відповідність на підставі відповідних клопотань суддів стосовно усунення цих недоліків, однак ВККС України всупереч вимог затверджених нею ж власних актів спробувала провести іспит 9 липня 2024 року, проігнорувавши при цьому запити суддів щодо розширення переліку дозволених матеріалів на використання рішень Конституційного Суду України під час виконання практичних завдань.

21. Автор звернення також вважав, що 9 липня 2024 року відбулось незаконне втручання в роботу Системи автоматизації робочих процесів Комісії, а приміщення, у якому проводився іспит, не відповідало вимогам, які висуваються до таких об`єктів як укриття/сховище, захисна споруда, яка могла б забезпечити розміщення десятків осіб з дотриманням безпечних умов для їх життя та здоров`я, не відповідало санітарним нормам і правилам.

22. ОСОБА_1 наголошував й на тому, що ВККС України, в порушення норм законодавства, використовувала та продовжує використовувати у своїй діяльності систему захисту інформації інформаційно - комунікаційної системи без атестату відповідності.

23. Вважаючи, що зазначені вище дії та бездіяльність ВККС України як державного колегіального органу суддівського врядування підривають авторитет судової влади, не спрямовані на забезпечення прозорого, неупередженого і проведеного з дотриманням вимог законодавства кваліфікаційного оцінювання, а також покликаючись на наявність у відповідача повноважень на вжиття заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів, ОСОБА_1 просив ВРП перевірити викладені вище факти порушення Комісією вимог чинного законодавства та внести до цього органу відповідне подання.

24. Зазначене вище звернення направлено до ВРП електронним листом з темою «Звернення на виконання рішення зборів суддів ОАСК» та зареєстровано Управлінням документального забезпечення Ради 24 липня 2024 року за вх. № 9854/0/8-24 (а.с. 44 у томі 1).

25. Наявні у справі копії реєстраційно - контрольної картки та розписок в отриманні документа (а.с. 59-60 у томі 1) засвідчують, що зверненню зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 присвоєно реєстраційний тип документа - звернення, вид звернення - звернення, соц. стан - питання на дії (бездіяльність) ВККС України.

26. Вказане звернення було передане на розгляд Голові Вищої ради правосуддя для накладення резолюції та визначення виконавця (копія розписки в отриманні документа на а.с. 58, 67-68 у томі 1).

27. На виконання резолюції Голови Вищої ради правосуддя звернення ОАСК було передане управлінням документального забезпечення ВРП до управління суддівської кар`єри, дисциплінарної відповідальності та незалежності суддів (як головному виконавцю) та правовому управлінню (як співвиконавцю) для опрацювання. Крім того відповідач зазначав, що цей же документ був направлений членам ВРП для ознайомлення.

28. Проєкт відповіді на звернення підготовлений управлінням суддівської кар`єри, дисциплінарної відповідальності та незалежності суддів та завізований виконавцем - головним спеціалістом відділу з питань суддівської кар`єри управління суддівської кар`єри, дисциплінарної відповідальності та незалежності суддів, заступником начальника управління - завідувачем відділу з питань суддівської кар`єри, співвиконавцем документа - начальником правового управління, працівником, відповідальним за виконання документа, керівником секретаріату Вищої ради правосуддя.

29. Проєкт відповіді на звернення був роздрукований на бланку Вищої ради правосуддя та переданий на підпис Голові ВРП.

30. 31 липня 2024 року Голова ВРП Григорій Усик підписав лист - відповідь № 23557/0/9-24 на звернення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24.

31. У вищезазначеному листі заявнику роз`яснено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності ВККС України у межах процедури проведення кваліфікаційного оцінювання на відповідність судді займаній посаді та порядок такого оскарження.

32. Зауважено, що такі повноваження Комісії є дискреційними і ВРП не має права втручатись у їх здійснення, а також повідомлено, що забезпечення належних умов діяльності ВККС України віднесено законом до повноважень Державної судової адміністрації України.

33. Вважаючи, що ВРП допустила протиправну бездіяльність, оскільки не здійснила належного розгляду поданого до неї звернення за визначеною у законодавстві процедурою й не прийняла у колегіальному складі жодного з передбаченого законом рішення за результатом такого розгляду, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

34. Згідно з частиною першою другою статті 126, частини першої статті 129 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

35. Такі конституційні положення знайшли своє відображення, зокрема, у статті 6 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до частин першої, третьої якої здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

36. Зміст поняття незалежності судді як елементу його правового статусу та конституційної гарантії розкрито й у нормах статті 48 вищевказаного Закону, за приписами частин першої, четвертої, шостої якої суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Суддя зобов`язаний звернутися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

37. У пункті 7 частини першої статті 131 Конституції України закріплено, що в Україні діє Вища рада правосуддя, яка вживає заходів щодо забезпечення незалежності суддів.

38. Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначає Закон України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя», стаття 1 якого встановлює, що Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

39. Повноваження Вищої ради правосуддя визначені статтею 3 вищенаведеного Закону, відповідно до пункту 9 частини першої якої Вища рада правосуддя вживає заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів.

40. Правова регламентація практичної реалізації таких повноважень міститься у главі 10 розділу ІІ Закону України «Про Вищу раду правосуддя» (статті 73-74 цього Закону).

41. За правилами вищеназваних статей Вища рада правосуддя з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя:

1) веде і оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті реєстр повідомлень суддів про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, проводить перевірку таких повідомлень, оприлюднює результати та ухвалює відповідні рішення;

2) вносить до відповідних органів чи посадових осіб подання про виявлення та притягнення до встановленої законом відповідальності осіб, якими вчинено дії або допущено бездіяльність, що порушує гарантії незалежності суддів або підриває авторитет правосуддя;

3) вносить на розгляд зборів відповідного суду подання про звільнення судді з адміністративної посади у разі невиконання ним рішення Вищої ради правосуддя;

4) ухвалює та оприлюднює публічні заяви і звернення;

5) звертається до суб`єктів права законодавчої ініціативи, органів, які уповноважені приймати правові акти, із пропозиціями щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя;

6) звертається до прокуратури та органів правопорядку щодо надання інформації про розкриття та розслідування злочинів, вчинених щодо суду, суддів, членів їх сімей, працівників апаратів судів, злочинів проти правосуддя, вчинених суддями, працівниками апарату суду;

7) готує у співпраці з органами суддівського самоврядування, іншими органами та установами системи правосуддя, громадськими об`єднаннями і оприлюднює щорічну доповідь про стан забезпечення незалежності суддів в Україні;

8) вживає інших заходів, які є необхідними для забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.

Вища рада правосуддя вживає заходів, що визначені у частині першій цієї статті, з власної ініціативи, за зверненням судді, судів, органів та установ системи правосуддя.

Повідомлення судді про втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя іншим суддею розглядається в порядку, визначеному цим Законом для розгляду дисциплінарної скарги.

Вища рада правосуддя співпрацює з Радою суддів України, Громадською радою доброчесності, громадськими об`єднаннями, відповідними органами інших держав, міжнародними організаціями та їхніми органами щодо розроблення та впровадження заходів забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя (стаття 73).

Подання Вищої ради правосуддя з питань, визначених пунктами 2, 3 частини першої статті 73 цього Закону, є обов`язковим для розгляду відповідним органом чи посадовою особою протягом десяти днів після його отримання, якщо інший строк не встановлено законом.

Про рішення, ухвалене за результатами розгляду подання Вищої ради правосуддя, та вжиті заходи відповідний орган чи посадова особа зобов`язані невідкладно (але не більше ніж протягом трьох днів) повідомити Вищу раду правосуддя.

У разі необхідності здійснення довготривалих заходів Вища рада правосуддя має право у поданні вимагати від відповідного органу чи посадової особи щомісяця інформувати Вищу раду правосуддя про вжиті заходи та досягнуті результати.

Нерозгляд або несвоєчасний розгляд подання Вищої ради правосуддя, ненадання або несвоєчасне надання відповіді на подання мають наслідком відповідальність, установлену законом (стаття 74).

42. Питання, пов`язані з вжиттям заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя на підставі статей 73, 74 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», урегульовані й норами Регламенту Вищу раду правосуддя, затвердженого рішенням від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (у новій редакції та зі змінами; далі також Регламент ВРП).

43. Зокрема, глава 24 розділу ІІ Регламенту ВРП містить такі норми щодо вжиттям заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.

44. Питання про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя Рада розглядає за зверненнями суддів, судів, органів та установ системи правосуддя, а також із власної ініціативи (абзац перший підпункту 24.1 пункту 24 глави 24 розділу ІІ).

45. Повідомлення про втручання в діяльність суддів щодо здійснення правосуддя подаються до Ради в письмовій (паперовій або електронній) формі.

Отримавши повідомлення, член Ради здійснює підготовку його до розгляду. Під час підготовки до розгляду повідомлення член Ради проводить перевірку з метою встановлення (підтвердження) фактів втручання в діяльність судді, а також дій, що несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя (абзаци перший, четвертий підпункту 24.3 пункту 24 глави 24 розділу ІІ).

46. За результатами перевірки член Ради складає висновок, який має містити:

стислий виклад обставин, зазначених у повідомленні;

обставини, встановлені під час перевірки;

висновок про те, чи можуть відомості, викладені в повідомленні та встановлені під час перевірки, свідчити про втручання в діяльність судді під час здійснення правосуддя або що такі відомості несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя;

пропозицію про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя з визначенням виду заходу, передбаченого статтею 73 Закону.

Якщо член Ради пропонує вжити інших заходів, необхідних для забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя (пункт 8 частини першої статті 73 Закону), у висновку має бути зазначено перелік таких заходів та спосіб їх реалізації.

Якщо під час підготовки питання до розгляду загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя усунуто, а наслідки дій (бездіяльності), зазначені у пунктах 1-3 частини першої статті 73 Закону, не викликають необхідності вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, член Ради складає висновок про відсутність підстав для вжиття таких заходів.

Висновок члена Ради про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя затверджується рішенням Ради.

Підготовка заходів загального характеру здійснюється за дорученням Голови Ради її членами, структурними підрозділами секретаріату Ради. За рішенням Ради для підготовки заходів загального характеру можуть створюватися тимчасові або постійні робочі групи із членів Ради та працівників секретаріату Ради.

Розгляд на засіданні Ради питання про вжиття заходів загального характеру починається доповіддю Голови Ради або за його дорученням - члена Ради.

Рада розглядає питання про вжиття заходів загального характеру та за результатами розгляду ухвалює рішення в порядку, встановленому Законом і Регламентом.

Повний текст рішення оприлюднюється на офіційному вебсайті Ради не пізніше ніж на сьомий день із дня його ухвалення та на офіційному вебпорталі судової влади України (підпункти 24.4, 24.5, 24.9 - 24.12 пункту 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту ВРП).

47. Відповідно до пункту 175 Інструкції з діловодства у Вищій раді правосуддя реєстрацію документів, справ, звернень у ВРП проводить централізовано управління документального забезпечення, шляхом оформлення реєстраційно - контрольних карток (додаток 22) з використанням автоматизованої форми реєстрації документів (КП «Д-3») ….

48. Зареєстровані документи, справи, звернення передають на розгляд Голові ВРП, заступнику Голови ВРП, секретарям Дисциплінарних палат, керівникові секретаріату ВРП, заступникові керівника секретаріату ВРП у день їх надходження або наступного робочого дня у разі надходження документів у неробочий час.

Телеграми, телефонограми та інші термінові документи передаються негайно (абзац перший пункту 184 Інструкції з діловодства у Вищій раді правосуддя).

49. За змістом підпункту 1.2 додатку до наказу в.о. Голови ВРП від 19 березня 2021 року № 18/0/1-21 «Про розподіл повноважень» Голова Вищої ради правосуддя на виконання повноважень, визначених Законом України «Про Вищу раду правосуддя», визначає виконавців документів, що надходять для розгляду, зокрема, відповідно до Закону України «Про Вищу раду правосуддя» …, які не підлягають автоматизованому розподілу між членами Вищої ради правосуддя та відносяться до повноважень ВРП.

50. Підпунктом 4 пункту 2.2 Положення про відділ з питань суддівської кар`єри управління суддівської кар`єри, дисциплінарної відповідальності та незалежності суддів секретаріату ВРП відділ з питань суддівської кар`єри відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує вивчення звернень громадян, суддів, судів (пропозицій, заяв, клопотань), які надходять для опрацювання до Відділу, аналізує та надає пропозиції щодо їх вирішення (розгляду), готує проєкти відповідей.

51. За правилами підпункту 2.2 пункту 2 додатку до наказу в.о. Голови ВРП від 19 березня 2021 року № 18/0/1-21 «Про розподіл повноважень» заступник Голови ВРП на виконання повноважень, визначених Законом України «Про Вищу раду правосуддя», підписує, окрім іншого, листи, крім зазначених в абзаці другому підпункту 1.3 цього додатка.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

V.І. Оцінка доводів сторін по суті спору

52. З огляду на наведені у справі аргументи сторін, якими обґрунтовуються вимоги позовної заяви та заперечення проти них, Верховний Суд констатує, що ключовими питаннями, які постають у цьому спору, є такі питання:

чи є подане позивачем звернення зверненням про вжиття ВРП заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя у розумінні норм статті 73 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» й, відповідно, чи належало здійснювати його розгляд у порядку, визначеному главою 10 розділу ІІ зазначеного Закону і глави 24 розділу ІІ Регламенту ВРП, та в межах повноважень ВРП, закріплених у пункті 7 частини першої статті 131 Конституції України та пункті 9 частини першої статті 3 вищевказаного Закону як за конституційним колегіальним органом державної влади та суддівського врядування.

53. Відповідаючи на поставлені вище питання та надаючи оцінку наведеним учасниками справи аргументам, Верховний Суд виходить з такого.

54. Аналіз норм статті 73 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» та відповідних положень пункту 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту ВРП засвідчує, що передбачені ними повноваження Ради як колегіального органу реалізуються нею з метою реагування на факти, які несуть загрозу авторитету правосуддя та/або підривають його, спрямовані на усунення обставин, що це спричинили, та наслідків, які настали або можуть настати внаслідок дії таких обставин.

55. Забезпечуючи конституційні гарантії незалежності суддів та авторитету правосуддя, законодавець вказав, що у суддів та ВРП виникає обов`язок щодо вчинення певних дій, зокрема, у суддів у разі виникнення певних обставин, які вказують на вчинення певними органами або особами дій чи допущення бездіяльності, що порушують гарантії незалежності суддів або підривають авторитет правосуддя, - звернутися до ВРП із відповідним зверненням, а у ВРП - розглянути таке звернення у встановленому законом порядку та ухвалити відповідне рішення, в якому погодитися або не погодитися із доводами, викладеними у такому зверненні.

56. У разі, коли Рада погоджується із викладеними у зверненні доводами, то вибирає один із видів заходів, які є необхідними для забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, зокрема, вносить до відповідних органів чи посадових осіб подання про виявлення та притягнення до встановленої законом відповідальності осіб, якими вчинено дії або допущено бездіяльність, що порушує гарантії незалежності суддів або підриває авторитет правосуддя.

57. Реалізація вищезазначених повноважень ВРП покликана досягти загального результату у вигляді забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством (як це закріплено у преамбулі до Закону України «Про Вищу раду правосуддя») і не спрямована на те, щоб сприяти вирішенню індивідуальних спорів та здійснювати захист прав конкретних осіб, тим більше, коли розгляд цих питань належить до компетенції відповідних правоохоронних та судових органів і ними здійснюється, за існування відповідних механізмів та наявності у особи реальної можливості ними скористатись.

58. Такий висновок щодо застосування норм права викладено Верховним Судом у постанові від 20 вересня 2024 року у справі № 990/204/24, яка набрала законної сили.

59. Відповідно до наведеного вище нормативно-правового регулювання питань, пов`язаних із ужиттям ВРП заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів та розглядом відповідних звернень суддів, убачається, що підставою для вжиття Радою згаданих заходів є, зокрема, встановлення (підтвердження) фактів вчинення дій або допущення бездіяльності, що порушує гарантії незалежності суддів або підриває авторитет правосуддя.

60. У разі, якщо зазначені у зверненні відомості не можуть свідчити про порушення гарантій незалежності суддів або підрив авторитету правосуддя, підстави вчиняти дії з перевірки таких відомостей - відсутні.

61. З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що реалізація ВРП передбачених статтями 73, 74 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» повноважень можлива лише на підставі тих звернень, які подані належними суб`єктами, й у яких наводяться відповідні обставини, факти, які, на думку заявника, становлять або можуть становити загрозу авторитету правосуддя та/або підривають його, містять вимоги, які узгоджуються з такими повноваженнями Ради й, відповідно, потребують реагування саме у спосіб, передбачений згаданими вище нормами та пунктом 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту ВРП, не можуть бути усунені іншим шляхом.

62. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та повно і усебічно з`ясувавши обставини справи, які мають значення для правильного вирішення наявного у ній спору, Верховний Суд вважає, що звернення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 за підписом голови вказаного суду Вовка П.В. подане належним суб`єктом, який має право на подання такого документа в порядку статей 73, 74 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», адже за приписами підпункту 24.1 пункту 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту ВРП питання про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя Рада розглядає за зверненнями, зокрема, судів.

63. Верховний Суд звертає увагу на те, що авторитет правосуддя є конституційною цінністю (стаття 34 Конституції України) і предметом постійного суспільного інтересу.

64. У Висновках Консультативної ради європейських суддів (далі - КРЄС) № 3 (2002, пункти 30, 33) та № 18 (2015, пункт 41) стверджується, що кожен суддя несе відповідальність за сприяння та захист судової незалежності, яка функціонує не лише як конституційна гарантія для судді, але й накладає на суддів етичний та/або юридичний обов`язок зберігати цю незалежність і виступати на захист верховенства права та незалежності суду, коли ці фундаментальні цінності опиняються під загрозою. Це поширюється як на питання внутрішньої, так і зовнішньої незалежності.

65. У пунктах 60, 61 Висновку КРЄС № 25 (2022) передбачено: якщо судова незалежність або здатність судової влади виконувати свою конституційну роль знаходяться під загрозою або зазнають нападу, судова влада має бути стійкою та відважно захищати свою позицію.

Оскільки обов`язок захищати випливає з незалежності судової влади, він стосується кожного судді. Коли суддя робить такі заяви не лише від свого власного імені, але й від імені судової ради, асоціації суддів чи іншого представницького органу судової влади, захист, який надається цьому судді, буде посилений.

Для того, щоб авторитет правосуддя було реально захищено, право на звернення до компетентних органів, а у разі потреби - до суду з відповідними позовами мають органи суддівського врядування та самоврядування, суддівські асоціації, суди та судді. Їх юридична заінтересованість, як передумова звернення до суду, полягає у прагненні забезпечити авторитет правосуддя та судової влади.

66. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 «Про судоустрій і статус суддів» голова місцевого суду, зокрема, забезпечує виконання рішень зборів суддів місцевого суду.

67. У Висновку № 19 (2016) КРЄС звертала увагу на роль голів судів. Визначала, що повсякчасно головним завданням голів судів має бути захист незалежності та безсторонності суддів та суду в цілому (пункт 7). Голови судів діють як охоронці незалежності, безсторонності та ефективності суду і мають самі поважати внутрішню незалежність суддів у їхніх судах (пункт 13).

68. Сторонами спору не заперечується та підтверджується наявними у справі матеріалами, що позивач - ОСОБА_1 є головою Окружного адміністративного суду м. Києва та у спірних правовідносинах діяв на виконання рішення загальних зборів суддів цього суду, які уповноважили його звернутися із зверненнями, зокрема до Вищої ради правосуддя, для перевірки фактів порушення вимог чинного законодавства України членами, у тому числі ВККС України, та надати їм правову оцінку в межах повноважень органів, яким таке звернення адресоване.

69. Зміст надісланого до ВРП звернення суддів Окружного адміністративного суду м. Києва засвідчує, що у ньому повідомлялось про порушення, на думку заявника, вимог законодавства Вищою кваліфікаційною комісією суддів України під час підготовки та проведення цим органом оцінювання на відповідність займаній посаді судді та кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення.

70. Зокрема, зазначалось, що ВККС України під час підготовки та проведення оцінювання на відповідність займаній посаді судді та кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення не вжила заходів щодо розробки та затвердження тестових запитань у відповідності до Порядку проведення іспиту та методики встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання та не відклала у зв`язку з цим іспит, а також не забезпечила безпечних умов перебування учасників іспиту у зв`язку з ракетними обстрілами та воєнним станом в Україні, здійснила намагання провести іспит за відсутності атестату відповідності системи захисту інформації.

71. У зверненні від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 за підписом голови Окружного адміністративного суду міста Києва Вовка П.В. чітко висловлюється аргумент про те, що зазначені дії та бездіяльність ВККС України як державного колегіального органу суддівського врядування підривають авторитет судової влади, не спрямовані на забезпечення прозорого, неупередженого, згідно з вимогами чинного законодавства проведення кваліфікаційного оцінювання.

72. Покликаючись на наявність у ВРП повноважень вживати заходи щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів, у тому числі шляхом внесення подання до відповідних органів чи посадових осіб про виявлення та притягнення до встановленої законом відповідальності осіб, якими вчинена дія або допущена бездіяльність, що порушує гарантії незалежності суддів або підриває авторитет правосуддя, голова Окружного адміністративного суду міста Києва Вовк П.В. просив Вищу раду правосуддя перевірити викладені у зверненні факти порушення вимог чинного законодавства Вищою кваліфікаційною комісією суддів України та внести до цього органу відповідне подання.

73. З огляду на такі обставини, Верховний Суд висновує, що подане до Вищої ради правосуддя звернення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 за підписом голови вказаного суду ОСОБА_1 за своїм змістом та вимогами відповідало ознакам зверненням суддів про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя у розумінні абзацу першого підпункту 24.1 пункту 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту ВРП, у зв`язку з чим його належало розглянути у порядку, встановленому главою 24 розділу ІІ Регламенту ВРП та відповідно до повноважень Ради, закріплених у пункті 7 частини першої статті 131 Конституції України, пункті 9 частини першої статті 3, статтях 73, 74 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

74. Тому Верховний Суд вважає, що вищевказане звернення підлягало автоматизованому розподілу між членами Ради, з проведенням визначеним таким розподілом членом ВРП підготовки до розгляду зазначеного звернення, що включає у себе проведення членом Вищої ради правосуддя перевірки з метою встановлення (підтвердження) фактів вчинення дій або допущення бездіяльності, що порушує гарантії незалежності суддів або підриває авторитет правосуддя (абзаци перший, четвертий підпункту 24.3 пункту 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту ВРП).

75. У разі встановлення за результатами такої перевірки відсутності необхідності вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, член Ради складає висновок про відсутність підстав для вжиття таких заходів, який підлягає затвердженню рішенням Ради як колегіальним органом у пленарному складі, а якщо член Ради під час проведення попередньої перевірки чи підготовки до розгляду дисциплінарної справи або іншого питання виявляє факти, які свідчать про загрозу незалежності судді чи авторитету правосуддя, він має право ініціювати перед ВРП розгляд питання про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.

76. Проте, з`ясовані Верховним Судом обставини у справі, яка розглядається, та наявні у її матеріалах докази, доводять, що Вища рада правосуддя не врахувала фактичний зміст та вимоги отриманого нею листа (звернення) зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24, помилково віднесла його до звернення у розумінні Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» й усупереч вищенаведеним вимогам законодавства розглянула його в порядку вказаного Закону, надавши відповідь на такий лист за підписом Голови Вищої ради правосуддя.

77. У контексті таких обставин колегія суддів акцентує увагу на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 08 вересня 2022 року у справі № 9901/276/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106330152), згідно з якою протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Аналогічне визначення протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень наведене Верховим Судом й у постанові від 01 березня 2019 року у справі № 9901/996/18.

78. Верховний Суд у постанові від 27 травня 2019 року у справі №9901/158/19 вказував на те, що після отримання звернення - повідомлення судді про втручання в його діяльність щодо здійснення правосуддя здійснюється підготовка його до розгляду.

Під час проведення підготовки до розгляду питання член Вищої ради правосуддя здійснює перевірку тих відомостей, які можуть свідчити про втручання в діяльність судді, несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя, і має право ініціювати питання про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя тільки у разі підтвердження фактів, які свідчать про загрозу незалежності судді чи авторитету правосуддя.

Якщо під час підготовки питання до розгляду у повідомленні відсутні відомості, які свідчать про загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя, член Ради зобов`язаний скласти висновок про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.

79. У спірних правовідносинах ВРП, не врахувавши змісту звернення суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 та викладених у ньому вимог, не здійснила передбачених законодавством обов`язкових дій щодо його розгляду за відсутності об`єктивних перешкод для цього.

80. Тому Верховний Суд визнає обґрунтованими доводи позивача про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка порушує права ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду у справі, що розглядається.

81. Обраний позивачем спосіб судового захисту відповідає обсягу його порушених у спірних правовідносинах прав та закону не суперечить, у зв`язку з чим Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

V.ІІ. Висновки Верховного Суду

82. Зважаючи, що відповідач не дотримався передбаченої законом процедури розгляду звернення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 та порушив права позивача, Верховний Суд констатує, що поданий у цій справі позов належить задовольнити.

VІ. СУДОВІ ВИТРАТИ

83. За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

84. Позивач сплатив судовий збір за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру у розмірі 1211,20 гривень, що відповідає визначеним законом ставкам судового збору. Сплата таких судових втрат підтверджується квитанцією, наявною у матеріалах справи (а.с. 10 у томі 1).

85. Інші судові витрати позивачем у справі, що розглядається, не здійснювалось.

86. У зв`язку з тим, що позов підлягає задоволенню, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя.

87. Керуючись статтями 2, 22, 241-246, 250, 258, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Вищої ради правосуддя щодо неприйняття рішення за зверненням зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24.

Зобов`язати Вищу раду правосуддя розглянути по суті звернення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 у порядку, встановленому главою 24 розділу ІІ Регламенту ВРП та відповідно до повноважень Вищої ради правосуддя, закріплених у пункті 7 частини першої статті 131 Конституції України, пункті 9 частини першої статті 3, статтях 73, 74 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя (, 04050, м. Київ, вул. Студентська, 12-А) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя Н.В. Коваленко

Судді А.І. Рибачук

О.П. Стародуб

Я.О. Берназюк

В.М. Бевзенко