Справа № 541/2418/25
Суддя: Морозовська О. А.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/2418/25
Номер провадження 2-а/541/74/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 серпня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Морозовської О.А.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Школяр Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання незаконною постанови по справі про адміністративне правопорушення та її скасування,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2025 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з зазначеним позовом звернувся ОСОБА_1 . В обґрунтування позовних вимог вказав, що 16 червня 2025 року відповідач в особі Інспектора Миргородського РВП ГУНП України в Полтавській області капітана поліції Решітько Р.М. виніс постанову серії ЕНА № 4994406 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою визнано позивача винним по ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано штраф в розмірі 3400 грн. Позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки не порушував Правил дорожнього руху, а відтак не скоїв адміністративного правопорушення. Позивач зазначив, що його вина спростовується відеофіксацією події правопорушення зробленою поліцейськими. Позивач зазначив, що здійснював рух своїм власним автомобілем по вулиці Гоголя в межах дозволеної швидкості по населеному пункті, на відповідній правій смузі автошляху при наявних двох лініях в одну сторону. При цьому, у позивача автомобіль був справний, візуально не було ніяких ознак пошкодження транспортного засобу, що могло б стати підстава для його зупинки. Інших підстав для зупинки автомобіля позивача в порядку ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» теж не було. Поліцейський спеціальний автомобіль рухався позаду автомобіля позивача. На думку позивача, його транспортний засіб зупинили випадково. Відповідачем, в подальшому допущено чисельні порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, після зупинки автомобіля позивача, поліцейський одразу почав вимагати від позивача огляду посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, хоча це було завчасно, тому що він не повідомив позивачу причини зупинки в порядку ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Одночасно з цим, поліцейський пред`явив позивачу претензію, що ніби то він керував автомобілем без ременя безпеки. Позивач вважає, що поліцейський, їдучи на своєму транспортному засобі позаду авто позивача, не міг чітко встановити факт відсутності у позивача паска безпеки при русі шляхом фіксації на відео реєстратор чи боді-камеру. Позивач чтверджує, що керував своїм авто з пристебнутим ременем безпеки, а коли його зупинили і він вимкнув двигун транспортного засобу, то позивач відстебнув зазначений пасок безпеки, щоб вийти з авто. Можливо, поліцейський скористався побаченим відстебнутим ременем безпеки і пред`явив позивачу безпідставну претензію удаваного порушення. Позивач зазначив, що поліцейський завчасно його звинуватив у скоєні адміністративного правопорушення, незаконно розпочавши процес притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Перестрибнувши поступовий покроковий процес, поліцейський продовжував вимагати у позивача документи на авто. Позивач вимушений був під психологічним тиском показати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після чого поліцейський забрав їх з рук позивача і почав складати свої документи, стосовно позивача, нічого не повідомляючи йому. Наслідком чого було винесено спірну постанову, котра на думку позивача не відповідає дійсності і є незаконною та винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач стверджує, що навіть не встиг викликати свого знайомого адвоката на місце вчинення порушення. Більш того, поліцейським його було одразу затримано без складання відповідного протоколу чи виклику слідчого, без ухвали чи постанови слідчого-судді, без роз`яснення його прав та забезпечення правничої допомоги, що є порушенням права на захист. Далі, позивача насильно, а відтак незаконно було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де позивач перебував з 18 годин 30 хвилин 16 червня 2025 року по 12 годину наступного дня. Позивач зазначив, що твердження і встановлення його вини, зазначені в спірній постанові, повинні доводитися доказами і при перегляді відео фіксації події буде з`ясовано та перевірено всі обставини, на які він послався, як заперечення своєї вини і ці факти його обвинувачення будуть спростовані. На підставі викладеного позивач просить визнати незаконною постанову серії ЕНА № 4994406 від 16 червня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі про накладення на нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн по справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП та скасувати її.

Ухвалою суду від 30.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, ухвалою суду від 30 червня 2025 року витребувано у Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській областівідеозапис з боді-камери чи відео реєстратора по факту події за участі ОСОБА_1 , яка відбулася 16 червня 2025 року о 18 годині 48 хвилин по вул. Гоголя в місті Миргороді Полтавської області, та по факту якої винесено постанову серії ЕНА № 4994406 від 16 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Миргородський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області на виконання ухвали суду від 30.06.2025 року надав 08.07.2025 року до суду матеріали відеофіксації адміністративного правопорушення (відеозапису з боді-камери та відео реєстратора) по факту події за участі ОСОБА_1 , яка відбулася 16 червня 2025 року о 18 годині 48 хвилин по вул. Гоголя в місті Миргороді Полтавської області, та по факту якої винесено постанову серії ЕНА № 4994406 від 16 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 17-18).

Представник відповідача Школяр Д.В. подала 16.07.2025 року до суду відзив на позовну заяву в якому зазначили, що позовні вимоги не визнають в повному обсязі. Вважають, що позивачем не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача, а також доказів відсутності факту вчинення ним адміністративного правопорушення. Таким чином, постанову серії БАД № 462932 винесено згідно зі ст. 258, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують. Факт вчинення правопорушення є доведеним поза розумним сумнівом. Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності. Враховуючи вищевикладене, просять відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 20-31).

Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримав, просив його задовольнити, оскільки вважає, що працівниками поліції було порушено порядок розгляду справи.

Представник відповідача Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 червня 2025 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4994406, винесену інспектором Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітаном поліції Решітьком Русланом Миколайовичем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАПза те, що він 16 червня 2025 року о 18 годині 24 хвилини в м. Миргород по вул. Гоголя, 30, керуючи транспортним засобом не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та був не пристебнутим ременем пасивної безпеки, який передбачений комплектацією транспортного засобу та був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пп. 2.3 в ПДР, ч. 5 ст. 121 КУпАП, п. 2.1 ґ ПДР, ч. 1 ст. 126 КУпАП та п. 2.1 а ПДР, ч. 2 ст. 126 КУпАП. Даною постановою, за вищевказані адміністративні правопорушення на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн, що передбачено санкцією ч. 2 ст. 126 КУпАП(а.с. 5, 19).

Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, в тому числі визначені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачає ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністрації, правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному закон порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність, адміністративного правопорушення, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач, оспорює факт вчинення ним адміністративного правопорушення, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції, щодо не вчинення ним порушення п.15.9.е ПДР, порушення працівниками поліції порядку розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності та порушення права позивача на захист до суду не надав.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як доказ правомірності дій поліцейського, в суд було надано відеозапис з фіксацією зупинки транспортного засобу позивача 16 червня 2025 року о 18 годині 24 хвилини в м. Миргород по вул. Гоголя, 30. Відеозапис оглянуто в судовому засіданні та встановлено, що на відеозаписі зафіксовано рух та зупинку працівниками поліції 16 червня 2025 року о 18 годині 24 хвилини в м. Миргород по вул. Гоголя, 30, транспортного засобу Honda Accord НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який був не пристебнутим ременем пасивної безпеки, який передбачений комплектацією транспортного засобу та керуючи транспортним засобом не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та у нього був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Наданий до суду відповідачем СD-диск на якому містяться файли відеозапису подій 16 червня 2025 року розглядаються судом, як належні докази підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху. Крім того, зазначений доказ розглядається судом в контексті підтвердження чи не підтвердження додержання належної процедури інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до Глави 28 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, які розглядають органи Національної поліції, в тому числі, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України наведеній у постанові від 17.05.2018 року № 759/12872/16-а, яку відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно ч. 5 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З аналізу наведених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення слідує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та її вирішення повинно відбуватися в точній відповідності з законом та з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано пояснення позивача, надано можливість скористатися юридичною допомогою, роз`яснено його права та обов`язки, розглянуто клопотання в разі їх наявності.

Згідно наявного в матеріалах справи відзиву на позов (а.с. 20-27) відповідач підтвердив, що розгляд справи фіксувався відеозаписом з портативного відеореєстратору (нагрудної боді камери поліцейського), що був закріплений на форменому одязі відповідача.

Однак, з вказаного відеозапису не вбачається, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем було роз`яснено позивачу його права та вирішено клопотання та проведено розгляд справи у визначеному законом порядку. На дослідженому в судовому засіданні відеозаписі зафіксовано роз`яснення поліцейським позивачу його прав, вже після того, як відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4994406 від 16 червня 2025 року та після того як позивачу було зачитано її зміст.

Інших доказів, які б підтверджували факт роз`яснення позивачу прав та вирішення його клопотань під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

Відповідачем не надано доказів дотримання ним процедури розгляду справи, а за приписами ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином суд вважає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки позивачу не було роз`яснено його права та вирішено клопотання під час розгляду справи про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.

Всі інші доводи сторін щодо інших обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності не впливають на вирішення справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи, що відповідачем була порушена процедура розгляду справи, а сама постанова не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови та направлення справи на новий розгляд до компетентного органу.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст. 2, 5-10, 20, 77, 90, 139, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову серії ЕНА № 4994406 від 16 червня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень скасувати і надіслати справу на новий розгляд до Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Миргородський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, адреса знаходження: вул. Якова Усика, буд. 34, м. Миргород, Полтавська область, 37600, .

Суддя: О. А. Морозовська