Справа № 240/3017/24
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 240/3017/24

адміністративне провадження № К/990/36996/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Єресько Л.О., Смоковича М.І.,

розглянув як суд касаційної інстанції в попередньому судовому засіданні адміністративну справу №240/3017/24

за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), за участю третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - про визнання протиправною та скасування вимоги, провадження в якій відкрито,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.04.2024, ухвалене суддею Окис Т.О., та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024, ухвалену у складі: судді-доповідача Кузьмишина В.М., суддів Сапальової Т.В. Сушка О.О.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (далі - відповідач), за участі третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області, третя особа), з вимогами:

- визнати безпідставною, протиправною і такою, що не відповідає вимогам ДСТУ 4163:2020, та скасувати вимогу у ВП НОМЕР_1 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо здійснення нарахування та виплати підвищення до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

2. На обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржувана вимога є неправомірною, адже не містить відповідних реквізитів, передбачених ДСТУ 4163:2020. Позивач також доводив, що підставою для винесення спірної вимоги, як в ній зазначено, було нарахування пенсії боржником не в розмірі, визначеному судовим рішенням, що не відповідає дійсності, оскільки в грудні 2023 року проведено виплату доплати до пенсії у розмірі 13 400 грн.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №240/2688/19 ГУ ПФУ в Житомирській області зобов`язано з 17.07.2018 здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

4. 19.04.2021 Житомирським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №240/2688/19 у вказаній частині.

5. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 10.08.2021 відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа від 19.04.2021 №240/2688/19.

6. 04.01.2024 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) направив боржникові вимогу №1054, якою зобов`язав ГУ ПФУ у Житомирській області у десятиденний строк здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік) з урахуванням її зміни на відповідний календарний рік.

7. У відповідь на вказану вимогу ГУ ПФУ у Житомирській області повідомило, що ОСОБА_1 проведено перерахунок підвищення до пенсії із 17.07.2018, виходячи з розміру двох мінімальних заробітних плат, в сумі - 7 446,00 грн (3 723,00 грн х 2); з 01.01.2019 - 8 346,00 грн (4173,00 грн х 2); з 01.01.2020 - 9 446,00 грн (4 723,00 грн); з 01.09.2020 - 10 000,00 грн (5 000,00 грн х 2); з 01.01.2021 - 12 000,00 грн (6 000,00 грн х 2), з 01.12.2021 - 13 000,00 грн (6 500,00 грн х 2); з 01.10.2022 - 13 400,00 грн (6 700,00 грн х 2). Водночас з 01.01.2024 під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 застосовано розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, передбачений статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», розмір якого становить 1 600 грн.

8. Розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.01.2024 становить 11 008,81 грн, у тому числі підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі 3 200,00 грн (1 600,00 грн х 2), що відповідає розміру, визначеному рішенням суду у справі №240/2688/19.

9. Не погоджуючись з вимогою державного виконавця від 04.01.2024 №1054, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

10. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.04.2024, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024, у задоволенні позову відмовлено.

11. Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій зазначили, що право державного виконавця надсилати боржникам обов`язкові до виконання вимоги передбачено частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», а також пунктом 9 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5.

12. Як установили суди попередніх інстанцій, у спірних правовідносинах оскаржувана вимога була надіслана з метою перерахунку розміру надбавки, присудженої позивачеві рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №240/2688/19, на 2024 рік з урахуванням зміни розміру мінімальної заробітної плати на 2024 рік.

13. З урахуванням викладеного суди попередніх інстанцій вважали, що оскаржувана вимога була спрямована на виконання судового рішення у точній відповідності до його резолютивної частини.

14. Суди зауважили, що фактично позивач не згоден не з вимогою державного виконавця, а з нарахованою органом Пенсійного фонду України надбавкою до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, унаслідок застосування органом Пенсійного фонду України для її обчислення «мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для обчислення виплат за рішеннями суду» у розмірі 1 600 грн, а не мінімальної заробітної плати у місячному розмірі на рівні 7 100 грн.

15. Водночас, за висновками судів попередніх інстанцій, аргументи позивача про незастосовність показника «мінімальна заробітна плата як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду», установленого у статті 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» до перерахунку йому надбавки не свідчить про незаконність оскаржуваної вимоги.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

16. До Суду 30.09.2024 від позивача надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

17. Ухвалою Верховного Суду від 18.10.2024 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

18. За доводами позивача, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.11.2022 у справі №910/7310/20, від 15.03.2018 у справі №638/1841/14-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №910/7310/20.

19. Позивач доводив, що в спірних правовідносинах у державного виконавця не було правових підстав для направлення оскаржуваної вимоги, адже станом на грудень 2023 року рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №240/2688/19 виконувалося у повному обсязі, а розмір підвищення до пенсії становив 13 400 грн.

20. Водночас після направлення оскаржуваної вимоги розмір підвищення до пенсії боржник встановив на рівні 3 200 грн.

21. Позивач також зазначає, що алгоритм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії, передбачений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, а в разі повторного невиконання - виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

22. Посилаючись на положення вказаної статті, позивач доводив, що направлення вимоги не відноситься до встановленої в законі процедури виконання рішення суду.

23. Позивач також звертає увагу на невідповідність оскаржуваної вимоги положенням ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів».

24. ГУ ПФУ в Житомирській області у відзиві на касаційну скаргу зазначило, що судами попередніх інстанцій повно та всебічно встановлено обставини, що мають значення для розгляду справи, і правильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим підстав для скасування їхніх рішень немає.

25. За доводами третьої особи, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право. зокрема, складати вимоги, які є обов`язковими до виконання. На реалізацію наданих Законом України «Про виконавче провадження» повноважень державний виконавець у межах виконавчого провадження, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прийняв вимогу від 04.01.2024, якою зобов`язав ГУ ПФУ в Житомирській області обчислити ОСОБА_1 підвищення до пенсії з урахуванням передбаченої в Законі України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» мінімальної заробітної плати.

26. З урахуванням викладеного, третя особа вважає, що направлення вказаної вимоги відповідало передбаченій Законом України «Про виконавче провадження» меті - виконання рішення, згідно з виконавчим документом.

V. Джерела права

27. Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 зі змінами та доповненнями, у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 1404-VIII).

28. У частині першій статті 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

29. Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

30. Частинами другою, третьою статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

31. Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

32. Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція).

33. Пунктом 9 розділу І Інструкції установлено, що вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

34. Статтею 63 Закону № 1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

VI. Позиція Верховного Суду

35. Спір у цій справі виник у зв`язку з ухваленням відповідачем вимоги, якою він зобов`язав боржника у виконавчому провадженні виконати рішення суду, шляхом актуалізації передбаченого ним стягнення (підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення), у зв`язку зі зміною в 2024 році мінімальної заробітної плати, яка є базою для обчислення зазначеного підвищення.

36. Відповідаючи на порушені позивачем у касаційній скарзі питання, Суд зазначає, що завданням виконавчого провадження є примусове виконання судових рішень і рішень інших органів. Фактичне виконання в повному обсязі рішення, згідно з виконавчим документом, забезпечується, зокрема, органами державної виконавчої служби шляхом вжиття заходів примусового характеру, обсяг і характер яких залежить від суті порушеного права стягувача та обраного судом способу їх захисту.

37. Формою вжиття цих заходів, виходячи з положень статті 13 Закону № 1404-VIII, є винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

38. Вимога як форма рішення виконавця є обов`язковим до виконання документом, що приймається з метою отримання документів, необхідних для реалізації виконавцем повноважень, передбачених Законом №1404-VIII, та у випадку необхідності вчинення інших дій, від яких залежить виконання рішення.

39. Як було установлено судами попередніх інстанцій, в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа від 19.04.2021 №240/2688/19, яким ГУ ПФУ в Житомирській області зобов`язано з 17.07.2018 здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

40. У межах цього виконавчого провадження державним виконавцем було направлено боржникові вимогу від 04.01.2024 №1054, яким боржника зобов`язано «здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік) з урахуванням її зміни на відповідний календарний рік.

41. Суд зазначає, що зміст оскаржуваної вимоги в частині покладення на боржника обов`язку здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії з урахуванням встановлення з 01.01.2024 нового значення мінімальної заробітної плати, яка є базою для обчислення підвищення до пенсії пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, не суперечить змісту виконавчого листа від 19.04.2021 №240/2688/19 та застосованому судом у вказаній справі способу захисту прав позивача.

42. Таким чином, оскаржувана вимога відповідала меті забезпечення виконання судового рішення з урахуванням змін до законодавства та узгоджувалася з повноваженнями виконавця перевіряти стан виконання боржниками рішень, вчиняти виконавчі дії, у тому числі шляхом надання доручень, розпоряджень, вимог.

43. Щодо доводів позивача про те, що направлення вимоги не належить до передбаченого у статті 63 Закону № 1404-VIII алгоритму дій, спрямованого на примусове виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, то Суд зазначає, що визначена у вказаній статті послідовність дій державного виконавця не виключає права виконавця направляти боржникам вимоги як передумови для застосування інших примусових заходів, зокрема направлення органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

44. Щодо зауважень позивача про те, що внаслідок направлення та фактичного виконання оскаржуваної вимоги розмір підвищення до пенсії, присудженого в межах справи № 240/2688/19, зменшився до рівня 3 200 грн, порівняно із 13 400,00 грн, які виплачувалися йому станом на грудень 2023 року, то Суд звертає увагу на таке.

45. Як установлено судами попередніх інстанцій, на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі № 240/2688/19 ОСОБА_1 поведено перерахунок підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення. З 01.10.2022 розмір указаної надбавки становив 13 400,00 грн і був визначений, виходячи із мінімальної заробітної плати 6 700 грн, розмір якої був установлений Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

46. Водночас 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», статтею 8 якого було визначено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 01.01.2024 - 7 100 гривень, з 01.04.2025 - 8 000 гривень й одночасно визначено розмір мінімальної заробітної плати, «який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду», на рівні 1 600 грн.

47. Таким чином, підставою для зменшення з 01.01.2024 підвищення до пенсії, присудженого в межах справи № 240/2688/19, є встановлення законодавцем окремого значення мінімальної заробітної плати, що застосовується для обчислення виплат за рішеннями суду, а не ухвалення державним виконавцем вимоги від 04.01.2024 № 1054.

48. Суд також зазначає, що відповідність указаних законодавчих новел вимогам Конституції України та / або законність застосування органами Пенсійного фонду України спеціально встановленого показника мінімальної заробітної плати «для обчислення виплат за рішеннями суду» в розмірі 1 600 грн, замість мінімальної заробітної плати з 01.01.2024 в розмірі 7 100 грн, не може бути перевірена в межах справи, предметом якої є вимога державного виконавця, адже вказані обставини виходять за межі предмету доказування.

49. Щодо посилань позивача на невідповідність оскаржуваної вимоги положенням ДСТУ 4163:2020 («Державна уніфікована система документації. Вимоги до оформлення документів»), то Суд зазначає, що окремі недоліки вимоги, про які йдеться в касаційній скарзі (зазначення прізвища та ініціалів державного виконавця замість прізвища та власного імені), не можуть бути самостійною підставою для її скасування. Щодо таких реквізитів вимоги як документа, а саме дати, реєстраційного номера, коду юридичної особи, то вони зазначені в оскаржуваній вимозі.

50. Суд також відхиляє посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.03.2018 у справі №638/1841/14-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №910/7310/20, через їхню нерелевантність, адже в межах вказаних справ Верховний Суд не оцінював положення Закону № 1404-VIII, якими регулюються підстави та порядок ухвалення державним виконавцем вимог як окремих документів у межах примусового виконання рішень у справах, пов`язаних із перерахунком підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, «який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду», на рівні 1 600 грн.

51. Так, у справі № 638/1841/14-ц предметом спору була постанова про закінчення виконавчого провадження, а висновки Верховного Суду стосувалися особливостей звернення стягнення на кошти боржника та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті.

52. Водночас у справі № 910/7310/20 Велика Палата Верховного Суду вирішувала виключну правову проблему, яка стосувалася повноважень суду щодо скасування постанов виконавця у розрізі ефективності захисту прав учасників виконавчого провадження та можливої невиправданої затримки виконання судового рішення.

53. Отже, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права судами попередніх інстанцій та погоджується з їхніми висновками про необґрунтованість позовних вимог.

54. Положеннями частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

55. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

56. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

57. Переглянувши оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів є правильними, обґрунтованими і такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

VII. Судові витрати

58. Ураховуючи результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.

59. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

60. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

61. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024 залишити без змін.

62. Судові витрати не розподіляються.

63. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: Л.О. Єресько

М.І. Смокович