Справа № 300/4042/22
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"27" серпня 2025 р. справа № 300/4042/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про зміну способу і порядку виконання рішення за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області, в якому (із врахуванням уточнення позовних вимог) просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області щодо нарахування та виплати з 24.02.2022 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2023 № 168;
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 у справі № 300/4042/22 позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , починаючи з 24.02.2022 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області нарахувати та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30 000 гривень 00 копійок щомісячно, та з 19.07.2022 по 07.10.2022 у розмірі до 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, з відрахуванням податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачені витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).

30.07.2025 від Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про зміну способу і порядку виконання рішення відповідно до статті 18 та 33 Закону України "Про виконавче провадження", в якій просить:

- встановити спосіб і порядок виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду № 300/4042/22 від 11.01.2024, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом про «Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області (, вул. Національної Гвардії, 14А, м. Івано-Франківськ, 76018) нарахувати та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30 000 гривень 00 копійок щомісячно, та з 19.07.2022 по 07.10.2022 у розмірі до 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, з відрахуванням податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів» шляхом стягнення з Територіального управління Служби судової охорони коштів в сумі 222 131,34 грн.

Заява вмотивована тим, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 74237415 з примусового виконання виконавчого листа № 300/4042/22 від 11.01.2024 виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом, за змістом якого вказано: «Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області (, вул. Національної Гвардії, 14А, м. Івано-Франківськ, 76018) нарахувати та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30 000 гривень 00 копійок щомісячно, та з 19.07.2022 по 07.10.2022 у розмірі до 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, з відрахуванням податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів». Водночас, відповідач повідомив заявника про те, що Територіальне управління Служби судової охорони самостійно не є розпорядником коштів, тобто, неможливо виконати рішення суду до надання судом відповідного роз`яснення чи встановлення способу або порядку виконання рішення суду. Внаслідок чого, єдиним можливим способом, який забезпечить виконання рішення суду є звернення державного виконавця із заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення суду шляхом стягнення коштів визначених Документ сформований в системі резолютивною частиною виконавчого документа згідно статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Надаючи оцінку доводам заявника про наявність підстав для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 2 статті 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому, зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.

Передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення, є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду. Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які ґрунтуються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.

Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

Таким чином, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 800/203/17 і від 24.07.2023 у справі № 420/6671/18.

Водночас, слід зауважити, що процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення не передбачає зміну судового рішення по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення та захисту порушеного права у визначений раніше спосіб.

Як встановлено із заяви, заявник просить суд змінити спосіб і порядок виконання судового рішення шляхом стягнення з ТУ ССО в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 нарахованих коштів в сумі 222 131,34 грн.

Водночас, підставою для звернення до суду із такою заявою останній вказав на неможливість виконання рішення суду від 27.11.2023 у справі № 300/4042/22, оскільки в Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області відсутнє бюджетне асигнування за кодом програмної класифікації видатків (КПКВ) 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апарату судів та працівників органів та установ системи правосуддя», що визначаються державним бюджетом для стягнення суми в розмірі 222 131,34 грн.

Суд зазначає, що вказана заява стосується не зміни способу і порядку виконання судового рішення, а фактично Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції просить суд змінити та розширити резолютивну частину рішення, змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, що суперечить інституту зміни способу і порядку виконання рішення суду та є неможливим, оскільки судове рішення є незмінним.

Більше того, резолютивна частина рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 по справі № 300/4042/22 є чіткою, зрозумілою за змістом, не припускає різного тлумачення, не вбачається недотримання вимоги ясності, визначеності судового рішення, що свідчить про те, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення.

На переконання суду, вказане рішення не потребує встановлення іншого способу та порядку виконання, відмінного від визначеного у рішенні.

Також суд звертає увагу заявника, що судове рішення, що набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним). Тобто воно не може бути скасоване (змінене) судом, що його прийняв. Основні та додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними. Суд, який прийняв рішення, може внести до нього виправлення, які не торкаються суті відомостей, що викладені у рішенні.

Так, змінюючи рішення із зобов`язання нарахувати та виплатити на стягнення перерахованих коштів, суд фактично вирішить не процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішення суду, а надасть оцінку можливості застосування при виконанні судового рішення норм матеріального права, що з огляду на положення вказаної норми процесуального права є неприпустимим.

Питання щодо застосування тих чи інших норм матеріального права до спірних правовідносин підлягають вирішенню під час розгляду справи по суті, а не під час розгляду процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, водночас, правильність дій суб`єкта владних повноважень, під час виконання судових рішень, може бути оцінена судом в порядку статті 383 КАС України.

Суд вважає, що відсутність коштів для виконання судового рішення не є підставою для зміни способу і порядку його виконання з зобов`язання виплатити на їх стягнення.

Отже, аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, суд дійшов висновку, що в контексті спірних правовідносин, обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, адже обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Вказані висновки також узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.01.2018 у справі 281/1820/14-а (К/9901/1034/17), у якій суд зазначив, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, внаслідок чого, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання відповідача здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

Окрім того, варто зазначити, що відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, державного виконавця наділено спеціальними повноваженнями для виконання своїх функцій щодо належного виконання судового рішення, відповідно до положень статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», як то накладання стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; проведення перевірки виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Однак, звертаючись до суду, заявник не надав до суду жодних доказів, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів, передбачених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», задля належного виконання судового рішення у справі №300/4042/22.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову Західному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції у задоволенні заяви про зміну чи встановлення способу та порядку виконання судового рішення.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 293-297, 378 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 по справі № 300/4042/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя /підпис/ Панікар І.В.

Ухвала постановлена 27.08.2025, у зв`язку з перебуванням судді Панікара І.В. у відпустці в період з 31.07.2025 по 25.08.2025.