Справа № 607/15072/25
Суддя: Дзюбановський Ю. І.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2025 Справа №607/15072/25 Провадження №2-а/607/629/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.,

при секретарі судового засідання: Канюці Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в порядку спрощеного провадження за адміністративним позовом представника ОСОБА_1 адвоката Богуша В.Д. від 20.07.2025 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії 5АВ №09546566 від 12 березня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Богуш В.Д., надалі представник позивача, звернувся в суд із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, надалі відповідач, в якому просить скасувати постанову серії 5АВ №09546566 від 12 березня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340 грн за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У заявленому адміністративному позові представник позивача в його обґрунтування посилається на те, що постанова від 12 березня 2025 року, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП прийнята неправомірно, при її винесені не були встановленні всіх обставини справи, а саме водія транспортного засобу, оскільки ОСОБА_1 не вчиняла дане правопорушення, а правопорушення фактично було вчинено іншою особою. В період часу з 03 липня 2024 року по грудень 2024 року та з 19 січня 2025 року по 26 червня 2025 року позивач перебувала за кордоном, про що свідчить відмітка в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, виданого на її ім`я. 01 липня 2025 року ОСОБА_1 дізналася про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з неї штрафу за вчинення адміністративного правопорушення. Її транспортним засобом користувався батько ОСОБА_2 , факт керування підтверджується фотографіями з сайту bdr.mvs.gov.ua, на який є посилання в оскаржуваній постанові та копіями фотографій. На цих фото чітко видно, що за кермом автомобіля знаходилася інша особа чоловічої статті. Окрім цього просить звернути увагу, що штраф був сплачений ОСОБА_2 від його імені ще до її повернення в Україну, про що свідчить квитанція про оплату. Та обставина, що вона є власником транспортного засобу не покладає на неї обов`язку бути притягненим до відповідальності за порушення іншою особою, яка користується її автомобілем, Правил дорожнього руху. Тому просить адміністративний позов задовольнити, а постанову серії 5АВ №09546566 від 12 березня 2025 року про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі скасувати, закривши провадження в адміністративній справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

30 липня 2025 року на адресу суду через судову систему «Електронний суд» надійшов письмовий відзив від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Лобач М.В., в якому проти заявленого адміністративного позову заперечує, просить відмовити у його задоволені, посилаючись на те, що згідно ст. 14-2 КУпАП ОСОБА_1 , будучи власником транспортного засобу, є відповідальною особою за додержанням вимог ПДР України, зокрема і в частині дотримання швидкісного режиму. Відповідальна особа, в даному випадку ОСОБА_1 , за вимогами КУпАП може бути звільнена від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, зокрема, у разі, якщо особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. При такому випадку, а саме звільнення особи від відповідальності, постанова про накладення адміністративного стягнення скасовується тим органом, який її виніс. Іншого порядку скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності при вказаних ОСОБА_1 в адміністративному позові підстав норми чинного законодавства не передбачають. Сам по собі факт передачі позивачем зазначеного автомобіля іншій особі фактично не звільняє позивача від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки таке звільнення можливе лише тільки після вчинення обов`язкових дій, які передбачені положенням ст. 14-2, ст. 279-3 КУпАП. Враховуючи викладене вважає, що правомірно було винесено у відношенні позивача відповідну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, прийнято згідно норм чинного законодавства, а підстави для її скасування відсутні.

05 серпня 2025 року на адресу суду через судову систему «Електронний суд» від представника позивача Богуша В.Д. надійшла письмова відповідь на відзив, у якій вказує, що 02 серпня 2025 року правопорушник ОСОБА_2 подав заяву до УПП в Тернопільській області про визнання правопорушення та надання згоди на його притягнення до відповідальності за вчинене правопорушення. Враховуючи той факт, що в даній справі є особа, яка фактично визнала свою вину та зазначила, що саме він керував транспортним засобом в момент вчинення правопорушення і вважають, що невинуватість ОСОБА_1 доведена в повній мірі.

Ухвалою суду від 28 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, а також вивчивши відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 12 березня 2025 року прийнята постанова серії 5АВ №09546566 про фіксування порушення на автодорозі М-30 "Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 154+464" в автоматичному режимі, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 30км/год, модель транспортного засобу «Peugeot 207» із номерним знаком НОМЕР_1 та відповідальну особу власника транспортного засобу ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП шляхом накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Із долучених позивачем матеріалів встановлено, що 02 липня 2024 року приватним нотаріусом була посвідчення довіреність, за якою власник транспортного засобу марки «Peugeot 207» із номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , продати, обміняти, здавати в найм (оренду) чи передавати в позичку визначаючих в усіх випадках ціну, строки та умови на свій розсуд належний їй вказаний транспортний засіб, а також на період дії цієї довіреності експлуатувати цей автомобіль на території України та за її межами.

Тому позивач вважає, що вона є неналежним користувачем транспортного засобу і не є відповідальною особою за дотриманням безпеки дорожнього руху, її неправомірно притягнено до адміністративної відповідальності за нібито вчинене нею адміністративне правопорушення шляхом накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 12.9 (б) ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил.

За правилами статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

При встановлених обставинах справи позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Peugeot 207» із номерним знаком НОМЕР_1 та згідно нотаріально посвідченої довіреності від 02.07.2024 уповноважила громадянина ОСОБА_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 продати, обміняти, здавати в найм (оренду) чи передавати в позичку визначаючих в усіх випадках ціну, строки та умови на свій розсуд належний їй вказаний транспортний засіб, а також на період дії цієї довіреності експлуатувати цей автомобіль на території України та за її межами.

При отримані ОСОБА_1 постанови про притягнення її, як власника транспортного засобу, до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП шляхом накладення штрафу і за наявності достатніх підстав вважати, що належним їй автомобілем користувалася інша особа і допустила порушення ПДР України, він не виконав вимоги ч. 2 ст. 14-1 КУпАП, а саме не повідомила про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення для з`ясування і перевірки всіх обставин, тобто, до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення, наслідок чого є зупинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

За даних обставин суд прийшов до висновку, що відповідальною особою у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яка і несе адміністративну відповідальність за порушення вимог ПДР України, в даному випадку являється власник транспортного засобу позивач ОСОБА_1 , оскільки до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не було внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, який використовує автомобіль згідно довіреності від 02.07.2024, як це вказує позивач у позові громадянина ОСОБА_2 .

Частина 3 статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Так, згідно приписів ч. 1 ст. 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), зокрема, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили, особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Згідно ч. 2 ст. 279-3 КУпАП у випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс.

Таким чином, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі яких уповноваженим органом приймалася постанова серії 5АВ №09546566 від 12 березня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі чітко передбачає процедуру звільнення відповідальної особи, в даному випадку ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а не можливість скасування постанови про накладення адміністративного стягнення із підстав та обґрунтувань, які викладені позивачем в адміністративному позову.

Разом з тим суд відзначає, що наявність довіреності на користування транспортним засобом іншими особами не позбавляє права власника ОСОБА_1 використовувати також свій автомобіль в місці та час, який вказаний в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При встановлених вище обставинах суд прийшов до висновку, що постанова серії 5АВ №09546566 від 12 березня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі прийнята відповідно до норм законодавства відносно відповідальної особи, уповноваженим на те органом, якою, враховуючи чітко визначені положеннями КУпАП підстави для накладення адміністративного стягнення, не було порушено прав та інтересів ОСОБА_1 і правові підстави для її скасування відсутні.

Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити, а позивач ОСОБА_1 не позбавлений права реалізувати своє право, шляхом вчинення дій, які передбачені ст. 279-3 КУпАП для звільнення її від відповідальності при наявності відповідних на те правових підстав.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 72, 77, 242, 244, 250, 251, 252, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 14-1, 14-2, 33, 251, 279-3, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Богуша В.Д. до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії 5АВ №09546566 від 12 березня 2025 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмий апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, .

Рішення суду складено 27 серпня 2025 року.

Головуючий суддяЮ. І. Дзюбановський