Справа № 320/24327/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року справа №320/24327/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м. Києві () від 11.05.2019 за №Ф-14082-17 У про сплату ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на суму 21030 грн. 90 коп.

Позов обґрунтований тим, що, на думку позивача, відповідачем прийнято протиправне рішення з порушенням чинного законодавства щодо нарахування боргу з єдиного соціального внеску для фізичної особи-підприємця. Зокрема, позивач зазначає, що факт реєстрації його як фізичної особи-підприємця не доведений податковим органом, крім того у певний період ЄСВ сплачував з його заробітку роботодавець, тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Позивач також зазначає, що ним було оскаржено в судовому порядку вимогу від 11.05.2019 за №Ф-14082-17, складену ГУ ДФС у м. Києві (), тоді як вимога, що оскаржується у цій справі, має ту ж дату та номер, але складена Головним управлінням ДПС у місті Києві, що, на думку позивача, свідчить про можливу фальсифікацію цього документа.

17.07.2023 позивачем подано заяву від 14.07.2023 про забезпечення позову, в якій заявник просить суд зупинити на час розгляду та вирішення даної справи стягнення на підставі виконавчого документа - Вимоги Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ - 44116011) №Ф-14082-17 У від 11.05.2019 про примусове стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) заборгованості (недоїмки, штраф, пеня) зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 21030,90 грн., що знаходиться на виконанні Голосіївського Відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) згідно Постанови від 19.06.2023 про відкриття виконавчого провадження №72055528, про що постановити відповідну ухвалу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано докази у справі від відповідача.

Також ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 заяву ОСОБА_1 від 14.07.2023 про забезпечення адміністративного позову задоволено повністю. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №72055528, відкритому головним державним виконавцем Голосіївського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у м. Києві від 11.05.2019 №Ф-14082-17 У на суму 21030,90 грн. до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Копію ухвали Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 про відкриття провадження у справі та витребування доказів було направлено до електронного кабінету відповідача та доставлено відповідачу - 18 липня 2023 р. о 17:44 год., що підтверджується довідкою секретаря судового засідання Клименка В.В. від 21.07.2023.

03.04.2024 ухвалою Київського окружного адміністративного суду повторно витребувано докази від відповідача, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог ухвали суду від 18.07.2923.

10.04.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду позовної заяви.

06.06.2024 до суду надійшла заява відповідача про виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2024.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

13.08.2025 канцелярією суду зареєстровано клопотання ОСОБА_1 , в якому позивач просить приєднати до матеріалів справи Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 у справі №640/9989/19, врахувати викладене у цьому рішенні під час розгляду даної справи, розглянути та вирішити її з урахування фактів та обставин, встановлених вже іншим судом, які мають значення для даної справи.

Зокрема у даному клопотанні позивач вказує, що під час знаходження даної справи у суді та під час її розгляду відбулися нові події та виникли нові обставини, які не існували на час подання позивачем позову.

Позивач звертає увагу суду, що у справі №640/9989/19 оскаржувалася інша вимога відповідача від тієї ж самої дати - 11.05.2019 року, проте з іншим її № Ф-14082/17, на відміну від вимоги, яка оскаржується в даній справі, якою є інша вимога відповідача з №Ф-14082/17-У (тобто з добавленням тут букви - У). В даному випадку вказане свідчить про зловживання відповідачем своїми правами та намагання ввести позивача та суд в оману, оскільки, крім обставин, зазначених у позові вбачається, що відповідачем в один й той же самий день було сформовано фактично одночасно дві різних та по суті взаємовиключних вимоги № Ф-14082/17 та вже чомусь відразу (не чекаючи навіть направлення та отримання мною першої) і інша тут же вимога за № Ф-14082/17-У про сплату мною того ж самого боргу (недоїмки) по сплаті заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на ту ж саму суму - 21030,90 грн. Позивач звертає увагу суду на це та просить надати належну оцінку тому, що нормами діючого закону прямо встановлена заборона зловживання правами, що і вбачається в даному випадку з боку відповідача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви відмовлено.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Голосіївським РВ ГУ ДМС України в місті Києві 09.06.2016 (а.с. 11-13).

Згідно довідки від 21.05.1998, ОСОБА_1 присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 14).

Судом встановлено, що 11.05.2019 Головним управлінням ДПС у м. Києві, як відокремленим підрозділом ДПС України (ідентифікаційний код ВП 44116011) винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-14082-17 У, якою повідомлено, що станом на 23 травня 2023 року заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) становить 37788,74 грн. У вказаній вимозі Головне управління ДПС у м. Києві вимагає від ОСОБА_1 сплатити заборгованість (недоїмку, штрафи, пеню) в сумі 21030,90 грн., з яких недоїмка 21030,90 грн., штрафи 0,00 грн, пеня 0,00 грн (а.с. 21).

Позивач стверджує, що Головним управлінням ДПС у м. Києві не було направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-14082-17 У від 11.05.2019 на адресу позивача, чим порушено його права.

Суд зауважує, що представником відповідача до заяви від 09.04.2024 про виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 додано, серед іншого, корінець вимоги про сплату боргу (недоїмки), складеної Головним управлінням ДФС у м. Києві (за підписом уповноваженої особи Швець А.М.) від 11.05.2019 №Ф-14082-17, у відповідності до якої позивача повідомлено, що загальна сума боргу платника єдиного внеску станом на 30.04.2019 позивача зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені становить 21030,90 грн., а також докази направлення засобами поштового зв`язку даної вимоги про сплату боргу (недоїмки), складеної ГУ ДФС у м. Києві з відміткою про отримання позивачем 27.05.2019 (а.с. 89).

Разом з тим, відповідачем надано до суду копію оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) за тією ж датою, але з іншим номером - №Ф-14082-17 У, на ту ж суму боргу - 21030,90 грн., однак складену Головним управліннями ДПС у м. Києві, як відокремленим підрозділом ДПС України (ідентифікаційний код ВП 44116011) за підписом уповноваженої особи Юлії Кравчук, відповідно до якої станом на 23 травня 2023 року заборгованість позивача (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску становить 37 788,74 грн.

Доказів направлення позивачу саме вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-14082-17 У від 11.05.2019, складеної Головним управлінням ДПС у м. Києві, відповідачем до суду не надано.

04.07.2023 на адресу позивача засобами поштового зв`язку (поштове відправлення - рекомендований лист зі штрихкодовим ідентифікатором №297, копія конверту та роздруківка з офіційного сайту оператора поштового зв`язку наявні в матеріалах справи (а.с. 15-16) надійшла постанова Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.06.2023 року за підписом головного державного виконавця Яковенко Т.І. (а.с. 60).

Із постанови Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.06.2023 позивачу стало відомо про відкриття відносно нього виконавчого провадження №72055528 про стягнення з нього на користь відповідача недоїмки зі сплати єдиного внеску у сумі 21030,90 грн.

Вважаючи протиправною та такою, що підлягає скасуванню вказану вимогу Головного управління ДПС у м. Києві, позивач звернувся з даним позовом до суду.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України ), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом (ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія Закону №2464 поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб - підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується: - для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; - для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В той же час, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом не врегульовано.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.

Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

Відтак, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи-підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Аналогічний правовий висновок наведений Верховним Судом у постанові від 04.12.2019 у справі № 440/2149/19, зокрема Судом зазначено, що: особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем. Інше тлумачення норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску".

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом від 23.01.2020 у справі №480/4656/18, від 18.03.2020 у справі №140/1777/19, від 03.04.2020 у справі №140/642/19.

Разом з тим, статтею 25 Закону №2464 передбачено, зокрема, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 3 розділу VI Порядок стягнення заборгованості з платників Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів із дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

У разі незгоди з розрахунком податкового органу суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення податкового органу або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Податковий орган протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності): пред`являє її до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»; надсилає її в порядку, встановленому Законом, до органу Казначейства - відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», якщо платник єдиного внеску є бюджетною установою, державним органом, одержувачем бюджетних коштів, а також підприємством, установою або організацією, рахунки якої відкриті в органах Казначейства.

До сум боргу (недоїмки) платника, що подаються до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства, на вимогу про сплату боргу (недоїмки) за даними ІКС включаються також суми узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін штрафів та пені.

Якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Як встановлено судом, постановою Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.06.2023 відкрито виконавче провадження № 72055528 відносно позивача про стягнення з нього на користь відповідача недоїмки зі сплати ЄСВ у сумі 21030,90 грн.

Зазначене виконавче провадження відкрито з виконання вимоги ГУ ДПС у м. Києві від 11.05.2019 №Ф-14082-17 У про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави недоїмки зі сплати ЄСВ у сумі 21030,90 грн.

Водночас, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.03.2019 № , за реєстраційним номером облікової картки платника податків, належного позивачу, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів не знайдено (а.с.51).

Відповідно до інформації із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, а також до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України за посиланням: http://sfs.gov.ua/businesspartner (вказані документи долучені позивачем до позовної заяви) у позивача станом на 05.03.2019 відсутній будь-який податковий борг (а.с. 50).

Як вбачається з наданого відповідачем розрахунку нарахувань з єдиного соціального внеску відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 №Ф-14082-17 щодо позивача, позивачу нараховано єдиний внесок за 2017 рік, 2018 рік та І квартал 2019 року на суму 21030,90 грн.

Як слідує з матеріалів справи, у період з березня 2015 по день винесення спірної вимоги, позивач перебував у трудових відносинах з роботодавцем, який сплачував за позивача єдиний соціальний внесок.

Так, відповідно до відомостей трудової книжки позивача НОМЕР_3 позивач прийнятий на посаду інженера-механіка групового фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 ( НОМЕР_4 ) (а.с.20).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу на позивача за формою ОК-5 підтверджується отримання позивачем доходу, отриманого від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( НОМЕР_4 ) за звітні періоди 2017 рік на суму 69810,57 грн, за 2018 рік 119170,47 грн., за січень 2019 року 10500,00 грн.

Доказів отримання позивачем у вказаний період доходів від підприємницької діяльності не встановлено.

У сукупності наведених обставин, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС у м. Києві не надано доказів того, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, а також доказів, які б підтверджували, що на час винесення оскаржуваної вимоги ОСОБА_1 займався підприємницькою діяльністю та отримував від такої діяльності дохід.

Виходячи з такого, у позивача відсутній обов`язок сплачувати ЄСВ у мінімальному розмірі за недоведеністю обставин його реєстрації як фізичної особи-підприємця та фактичного здійснення підприємницької діяльності, окрім того доведено, що у період за який винесена спірна вимога про сплату боргу (недоїмки), позивач був найманим працівником, його працедавцем (ФОП ОСОБА_3 ) сплачувався ЄСВ із нарахованої позивачу заробітної плати, з огляду на що оскаржувана вимога податкового органу є протиправною та підлягає скасуванню.

Також, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу у порядку та строки, встановлені законодавством, вимоги ГУ ДПС у м. Києві від 11.05.2019 №Ф-14082-17 У.

За таких обставин, твердження позивача про те, що ГУ ДПС у м. Києві передано вимогу від 11.05.2019 №Ф-14082-17 У на виконання до підрозділу державної виконавчої служби, без направлення оскаржуваної вимоги позивачу, підтверджується матеріалами справи. Таким чином, ГУ ДПС у м. Києві позбавило позивача права на оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Водночас, вирішуючи даний спір по суті, суд враховує наявність такого, що набрало законної сили судового рішення, зокрема, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №640/4100/19, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022, яким визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 09.01.2019 за № Ф-14082/17 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) по сплаті заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на суму 15819,54 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що вказаним вище судовим рішенням вже встановлено відсутність обов`язку позивача сплачувати ЄСВ у мінімальному розмірі. З цього приводу слід також зазначити, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером - до повного погашення суми боргу.

Окрім того, вимога Головного управління ДФС у м. Києві від 11.05.2019 за №Ф-14082/17 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) по сплаті заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на суму 21030,90 грн., була оскаржена в судовому порядку та рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 у справі №640/9989/19 позов задоволено. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 у справі №640/9989/19 повернуто особі, яка її подала.

Суд звертає увагу на відмінність у зазначенні номеру вимоги, що оскаржується в рамках справи №320/24327/23 - №Ф-14082-17 У від 11.05.2019, натомість у справі №640/9989/19 - №Ф-14082/17 від 11.05.2019. Також вказані вимоги винесені різними органами, а саме вимога про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) №Ф-14082-17 У від 11.05.2019, яка оскаржується у справі №320/24327/23 винесена Головним управліннями ДПС у м. Києві, як відокремленим підрозділом ДПС України (ідентифікаційний код ВП 44116011) за підписом уповноваженої особи Юлії Кравчук. При цьому винесена Головним управлінням ДПС у м. Києві вимога про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) від 11.05.2019 №Ф-14082-17 У з єдиного внеску, штрафів, пені на суму 21030,90 грн. засвідчує заборгованість станом на 23.05.2023 із загальною сумою боргу платника єдиного внеску 37788,74 грн. Натомість, як справедливо звертає увагу позивач, оскаржувана у даній справі вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 №Ф-14082-17 У, нібито винесена Головним управлінням ДПС у м. Києві, якого на час винесення спірної вимоги (11.05.2019) ще не існувало.

У цьому контексті суд враховує, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», було утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Новостворена Державна податкова служба України відповідно до вказаної постанови Уряду від 18.12.2018 №1200 є правонаступником прав та обов`язків Державної фіскальної служби України у відповідних сферах.

Відповідно до змісту розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби», Уряд погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення ДПС України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження Положення про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень ДФС України.

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», якою вирішено утворити Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як юридичну особу публічного права та територіальний орган Державної податкової служби України.

Водночас Урядом вирішено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби України, шляхом їх приєднання до відповідних органів ДПС.

Зокрема, відповідно до п. 4 Постанови від 19.06.2019 №537, територіальні органи Державної податкової служби визначені правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Таким чином, за змістом зазначеної Постанови Уряду новостворені органи ДПС визначені правонаступниками відповідних територіальних органів ДФС.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.07.2019 відбулася державна реєстрація юридичної особи - Головного управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 43141267), а 01.08.2019 - державна реєстрація рішення засновників (учасників) Головного управління ДФС у м. Києві щодо припинення такого як юридичної особи в результаті реорганізації.

Наказом ДПС України від 12.07.2019 №14 було затверджено Положення про Головне управління ДПС у м. Києві, за змістом п. 1 якого ГУ ДПС у м. Києві є правонаступником майна прав та обов`язків ГУ ДФС у м. Києві у відповідних сферах діяльності.

29.08.2019 Головним управлінням ДПС у м. Києві видано наказ за №43 про початок виконання Головним управлінням ДПС у м. Києві покладених на нього Положенням про Головне управління ДПС функцій і повноважень Головного управління ДФС у м. Києві, яке реорганізується шляхом приєднання.

В подальшому, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (надалі - Постанова №893), Уряд постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно з абз. 3 п. 2 Постанови №893, територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (пункт 3 Постанови № 893).

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (надалі - Наказ № 529) утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно з наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій», здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п. 1 Постанови №893, розпочато з 01.01.2021.

Крім того, з метою реалізації Постанови №893 та враховуючи Наказ №529, Державною податковою службою України видано наказ від 12.11.2020 № 643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» та регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

Таким чином, станом на 11.05.2019 року Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України (ідентифікаційний код ВП 44116011) не існувало та не мало повноважень на прийняття відносно позивача спірної вимоги.

Наведене у сукупності, на думку суду, свідчить про створення (формування) оскаржуваної вимоги «заднім числом», що може свідчити про наявність у вказаних діях ознак службового підроблення, а саме складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

При цьому суд зазначає, що предметом розгляду у справі №640/9989/19 була вимога Головного управління ДФС у м. Києві від 11.05.2019 за №Ф-14082/17 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску, штрафів, пені на суму 21030,90 грн., у якій серед іншого, зазначено, що станом на 30.04.2019 загальна сума боргу платника єдиного внеску становить 21030,90 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 у справі №640/9989/19 позов задоволено. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 у справі №640/9989/19 повернуто особі, яка її подала.

Виходячи зі змісту вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у м. Києві від 11.05.2019 за №Ф-14082/17 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску, штрафів, пені на суму 21030,90 грн., у якій зазначено, що станом на 30.04.2019 загальна сума боргу платника єдиного внеску становить 21030,90 грн., суд приходить до висновку, що вимога, яка була предметом розгляду у справі №640/9989/19 була винесена за той самий період нарахування ЄСВ 2017, 2018, перший квартал 2019 року.

Означене дає підстави для висновку, що відповідачем за один і той самий період нарахування ЄСВ 2017, 2018, перший квартал 2019 року винесено дві вимоги про сплату боргу (недоїмки) на суму 21030,90 грн. Проте враховуючи наявні відмінності між цими вимогами суд вважає, що такі є різними за змістом, за органом, яким вони винесені, за реєстраційним номером, що не дає підстав стверджувати про те, що це одна й та сама вимога. Вказане стало підставою для постановлення судом у справі №320/24327/23 ухвали про відмову у задоволенні клопотання податкового органу про залишення позову без розгляду.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності свого рішення у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір на суму 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 14.07.2023 (а.с.10).

Враховуючи задоволення позовних вимог судовий збір слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 на суму 1073,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України (ідентифікаційний код ВП 44116011) від 11.05.2019 за №Ф-14082/17 У про сплату ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 21030,90 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19,м. Київ, 04116, ідентифікаційний код ВП 44116011) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.