Справа № 345/3958/25
Суддя: Сухарник І. І.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/3958/25
Провадження № 2-а/345/76/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що постановою № 222 в справі про адміністративне правопорушення, прийнятою начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 21.03.2025, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 було направлено поштовим зв`язком повістку № 08 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10.03.2025. На вказану дату ОСОБА_1 не прибув, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Для уточнення та оновлення даних прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 19.03.2025.

ОСОБА_1 зазначає, що він не був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому і не приймав участі у розгляді справи, і відповідно не мав можливості реалізувати своє законне право на захист, права особи яка притягується до адміністративної відповідальності йому не роз`яснювались, оскаржувана постанова в його присутності не складалася і ним не підписана, копія постанови йому не вручена і не була направлена йому поштою, відповідно було порушено право ОСОБА_1 на оскарження постанови. 26.05.2025 постанова скерована в Долинський відділ ДВС в Калуському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

ОСОБА_1 вважає постанову № 222 від 21.03.2025 незаконною та такою, що підлягає до скасування. Постанова не містить жодного покликання на докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Жодних повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 не отримував, повідомлення від Укрпошти також не надходили.

Позивач зазначає, що мотивів ухилення від явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього не було і немає, оскільки 29.07.2024 ОСОБА_1 самостійно звернувся до ТЦК та СП для оновлення даних, був взятий на військовий облік, пройшов ВЛК та оформив відстрочку від призову на військову службу на строк до 09.11.2024, в подальшому відстрочку продовжено до 08.02.2025, до 09.05.2025, до 07.08.2025.

ОСОБА_1 вважає, що оскільки його не було належним чином повідомлено про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних і такої необхідності не існувало, то вказане виключає в поведінці ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просить суд поновити строк на оскарження постанови; постанову № 222 від 21.03.2025 визнати протиправною та скасувати як незаконну; закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

28.07.2025 ухвалою Калуського міськрайонного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву (а.с.20-21).

У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву останній не скористався, хоча ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками було вручено особі за довіреністю - 01.08.2025, що підтверджується трекінгом поштового відправлення (а.с. 25).

У судове засідання позивач не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.26).

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Частина 6 ст. 162 КАС України передбачає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому суд вирішує справу у відсутності сторін за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали та з`ясувавши обставини справи, дійшов наступних висновків.

Постановою № 222 від 21.03.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1КУпАП та обрано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 було направлено поштовим зв`язком повістку № 008 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10.03.2025. На вказану дату ОСОБА_1 не прибув. Для уточнення та оновлення даних прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 19.03.2025. ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, пославшись на те, що повістка йому не приходила. Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутній (а.с. 13-14).

26.05.2025 постанова скерована в Долинський відділ ДВС в Калуському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для виконання (а.с.15).

14.07.2025 Долинським відділом ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за постановою № 222 від 21.03.2025 (а.с.16).

ОСОБА_1 має на утриманні трьох дітей (а.с. 12).

Згідно військово-облікового документу, 29.07.2029 ОСОБА_1 взятий на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Йому оформлено відстрочку від призову на військову службу до 09.11.2024. В подальшому 21.02.2025 відстрочку продовжено до 09.05.2025, 16.05.2025 відстрочку продовжено до 07.08.2025 (а.с.11-12).

Відповідно до витягу зі застосунку «Резерв +» щодо ОСОБА_1 останній знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Рожнятів). Дані уточнено вчасно. Постанова ВЛК: придатний. Відстрочка до 07.08.2025. (а.с. 27-29).

Згідно трекінгу поштових відправлень Укрпошти, станом на 21.08.2025 дані про відправлення за № 008 відсутні (а.с.30).

Між сторонами виник спір з приводу правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.2КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п.п. 1, 3 статті 210-1КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22грудня 2010№ 23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що позивачу було направлено поштовим зв`язком повістку № 008 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10.03.2025. На вказану дату ОСОБА_1 не прибув.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до частини 4 статті 77КАС України докази суду надають учасники справи.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Згідно зі ст.252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Водночас, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема, докази направлення поштовим зв`язком повістки № 008 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10.03.2025, відповідач суду не надав, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростував.

Разом з тим, постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 72 КАС України, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б обґрунтовували вину позивача в матеріалах справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, з огляду на те, що докази на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, відповідачем не подано, в матеріалах справи вони відсутні, враховуючи, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 мають можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що вказує про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення № 222 від 21.03.2025 через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно вимог ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суду недоведена, у зв`язку із чим, постанову № 222 від 21.03.2025 щодо позивача про накладення адміністративного стягнення необхідно скасувати, а провадження по справі закрити, що буде належним захистом порушеного права позивача.

Водночас у задоволені позовної вимоги про визнання протиправною постанови № 222 від 21.03.2025 необхідно відмовити, оскільки ст. 286 КАС України не передбачає такого способу захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Крім того, як зазначає позивач в заяві про поновлення строку звернення до суду, позивач не був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому і не приймав участі у розгляді справи, оскаржувана постанова в його присутності не складалася і ним не підписана, копія постанови йому не вручена і не була направлена йому поштою. 14.07.2025 він дізнався про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 складено відносно нього постанову від 21.03.2025, коли отримав її копію в Долинському відділі ДВС.

При цьому у матеріалах відсутні відомості про складання спірної постанови за участю позивача та вручення йому відповідної копії, так як його підпис у вказаній постанові відсутній. Крім того, у матеріалах відсутні відомості про направлення копії постанови на адресу позивача та її отримання останнім. Водночас, адміністративний позов було подано до суду 24.07.2025, тобто в межах десятиденного строку з дня коли він дізнався про винесення відносно нього спірної постанови.

Таким чином, суд вважає, що позивачем строк оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності було пропущено з поважних причин, а тому його необхідно поновити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 72, 77, 286 КАС України, ст.ст. 7, 210-1, 235, 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд -

ухвалив:

поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову № 222 від 21.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий