Справа № 147/628/25
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 147/628/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Натальчук О.А.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

25 серпня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 25 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №451 від 29.08.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 25 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до необґрунтованого повернення позовної заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не врахував, що ним надано довідку з місця роботи у ТОВ «Приватінвест» № 211/25 від 15.04.2025, якою підтверджено про перебування Позивача у місті Вінниці на своєму робочому місці 30 серпня 2024 року, а тому відмітка про отримання 30 серпня 2024 року копії постанови №451 зроблена не позивачем.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою суду від 22 травня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з передчасності висновків суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положення частини 2 ст. 286 КАС України визначає, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

В розрізі розгляду питання про поновлення процесуальних строків, слід звернути увагу на те, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що наведені нею обставини дійсно перешкоджали їй вчасно скористатись наданим їй правом звернення до суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом встановленого законом строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 р. у справі №340/1019/19).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 29.08.2024 винесено постанову №451 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 120 КАС України, останнім днем подання до суду позовної заяви про оскарження вказаного рішення було 09.09.2024.

З даним позовом позивач звернувся 16.04.2025, посилаючись на те, що про існування даної постанови він дізнався лише 08.04.2025 в електронному застосунку "Дія" Міністерства цифрової трансформації України про відкриття 08.04.2025 виконавцем Тростянецько-Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) виконавчого провадження №77747982. Окрім того зазначав, що підпис у постанові №451 від 29.08.2024 не його, тому він міг знати про існування останньої.

Натомість, 24.04.2025 до суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву, до якого долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення №451 від 15.08.2024, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 другий примірник вказаного протоколу отримав особисто 15.08.2024, тобто в день його складання. Даний протокол містить особистий підпис позивача як про отримання копії протоколу, так і про обізнаність із відомостями про день, час та місце розгляду адміністративної справи відносно нього 29.08.2024 о 15 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, з викладеного слідує, що позивачу достовірно було відомо про наявність адміністративної справи відносно нього, дати, часу та місця її розгляду, однак докази того, що з 29.08.2024 до часу звернення до суду 16.04.2025, позивач вживав дії з метою дізнатись результат розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього у матеріалах справи відсутні. Пасивна поведінка позивача свідчить про байдужість або небажання позивача дізнатися про результат розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Більш того, судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що і позивачем, і представником відповідача до матеріалів справи долучено копію постанови №451 від 29.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, в якій міститься підпис останнього про вручення копії постанови №451 від 29.08.2024 особисто 30.08.2024. При цьому, норми КУпАП не вимають здійснення фото/відео фіксації події вручення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а відтак посилання апелянта на необхідність надання відповідачем таких доказів є безпідставнім та помилковим.

Слід врахувати і те, що ОСОБА_1 не звертався до суду з клопотанням про призначення експертизи для підтримання своєї позиції з приводу відсутності саме його підпису в протоколі №451 від 15.08.2024 та постанові №451 від 29.08.2024.

На переконання колегії суддів, факт перебування позивача 15.08.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , вручення йому протоколу №451 від 15.08.2024 та загалом обізнаність щодо наявності справи про притягнення його адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП підтверджується поясненнями ОСОБА_1 від 15.08.2024, де останній визнав свою вину та зобов`язувався надалі не порушувати правил військового обліку (а.с. 71).

Також колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що шляхом візуального спостереження підписів позивача, вони за своєю формою, розміром, нахилом є схожими із високою та переконливою вірогідністю. Документів, які спростовують дане твердження, як наприклад висновку експерта чи спеціаліста, суду не надано. Між тим, звичайне заперечення наявності підпису у постанові не свідчить про його недостовірність.

Не видаються переконливими і аргументи апелянта про те, останній перебував 30.08.2024 року у період із 10-00 до 19-00 год у м.Вінниці на робочому місці, оскільки надана позивачем довідка не підтверджує неможливість цього ж дня з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Викладене у сукупності вказує на передчасність висновків суду першої інстанції про визнання поважними причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, а тому до позивача обґрунтовано застосовано правові наслідки, передбачені ч.4 ст.123 КАС України та залишено позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду, а тому правильно скасовано заходи забезпечення позову на підставі ч.1 ст.157 КАС України.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 25 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.