Справа № 280/5443/25
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 серпня 2025 року о/об 14 год. 40 хв.Справа № 280/5443/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Махунові В.В., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (проспект Соборний, буд.75, каб.226, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69002; )

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (надалі позивач, ЗОВ ФСЗОІ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), в якому позивач просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаппування осіб з інвалідністю у 2024 році у розмірі 57165,28 грн.

У позовній заяві зазначено наступне. Відповідачем не сплачено всупереч вимогам ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та «Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю», затвердженого 31.01.2007 постановою Кабінету Міністрів України №70, заявлену суму адміністративно-господарської санкції і пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році.

Позивач підтримав позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Відповідач вважає не обґрунтованими «Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю» за 2024 рік та розрахунок пені, зроблених за приписами ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Відповідач заперечував проти позовної заяви.

Ухвалою судді від 11.07.2025 в адміністративній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Позивач створив та надіслав відповідачу у формі електронного документа через електронний кабінет відповідача на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України «Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю» за 2024 рік, обчислених відповідно до ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

У «Розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю» за 2024 рік, обчислених відповідно до ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», зазначено: 1) «Середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік, осіб» «8»; 2) «Середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, осіб» «0»; 3) «Норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця, округлені до цілого значення), одиниць» «1»; 4) «Фонд оплати праці штатних працівників, тис. грн» «884140,98»; 5) «Середня річна заробітна плата штатного працівника (04/01), грн» «110517,62»; 6) «Кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше (03-02), одиниць» «0,00»; 7) «Сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше, сума коштів адміністративно-господарських санкцій (05х06); від 16 до 25 осіб, сума коштів адміністративно-господарських санкцій (05); від 8 до 15 осіб, сума коштів адміністративно-господарських санкцій (05/2), грн» «55258,81».

Через порушення терміну сплати адміністративно-господарської санкції позивачем нараховано відповідачу пеню у сумі 1906,47 грн.

Судом досліджено всі документи, наявні у даній адміністративній справі.

При вирішенні публічно-правового спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

При вирішенні спору по суті судом прийнято до уваги приписи: Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (ст.ст.1, 18, 19, 20); «Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю», затвердженого 31.01.2007 постановою Кабінету Міністрів України №70; «Порядку надсилання розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.03.2023 за №14-1, Наказом Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю від 10.03.2023 за №17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2023 за №456/39512 (набрав чинності з 17.03.2023); Господарського кодексу України (ст.ст.55, 238); Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (ст.4); та інших норм права у редакціях на час виникнення спірних правовідносин.

Так, згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

У ст.18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна. Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК або рекомендації у сфері зайнятості та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК або рекомендації у сфері зайнятості, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань. (…).

Відтак, з урахуванням наведених вище норм законодавства України обов`язок по працевлаштуванню осіб з інвалідністю покладається не тільки на роботодавців, а і на державну службу зайнятості.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.24 Закону України «Про зайнятість населення» до заходів сприяння зайнятості населення належать: сприяння зайнятості осіб, які не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці.

За п.1.1 «Порядку подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)»», затвердженого 12.04.2022 наказом Міністерства економіки України №827-22, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.05.2022 за №565/37901 (надалі «Порядок подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)»»), цей Порядок визначає механізм подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (далі - форма №3-ПН).

Як зазначено у п.1.5 «Порядку подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)»», форма №3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. Форма № 3-ПН може подаватися роботодавцем в електронній формі (з накладенням чи без накладення електронного підпису або печатки, які базуються на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів) або в паперовій формі (із засвідченням підписом керівника/фізичної особи - підприємця або уповноваженої ним (нею) особи).

За матеріалами справи, відповідач інформував центр зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю шляхом подання звітності форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» щодо працевлаштування осіб з інвалідністю за сприяння Державної служби зайнятості України, що підтверджується звітністю форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (звітність подана: 15.01.2024, 15.05.2024, 14.06.2024, 25.07.2024, 23.08.2024, 19.11.2024, 17.12.2024).

Про направлення відповідачем звітності форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» до центру зайнятості свідчать підписи відповідальної особи центру зайнятості на цій звітності.

Судом враховано наведене у листі Запорізької філії Запорізького обласного центру зайнятості від 23.04.2025 за №1241/03/04-20 «Про надання інформації» на адресу ФОП ОСОБА_1 «… На лист фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 14.04.2025 №14/04/25 щодо надання інформації Запорізька філія Запорізького обласного центру зайнятості повідомляє наступне. ФОП ОСОБА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) надавало Звітність за Формою №3-ПН про наявність вільних робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме: -15.01.2024 на вакансію за посадою лікар-педіатр; -15.05.2024 на вакансію за посадою лікар-педіатр; -14.06.2024 па вакансію за посадою лікар-педіатр; -25.07.2024 на вакансію за посадою лікар-педіатр; -23.08.2024 на вакансію за посадою лікар-педіатр; -19.11.2024 на вакансію за посадою лікар-педіатр; -17.12.2024 на вакансію за посадою лікар-педіатр; Протягом 2024 року центром зайнятості не направлялися особи з інвалідністю для працевлаштування на зазначену вакансію, оскільки на обліку не перебували особи, які б відповідали Вашим вимогам на посаду лікар-педіатр. Протягом 2024 року, а саме 25.07.2024, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 приймала участі у заході, який проводився центром зайнятості у напрямку працевлаштування осіб з інвалідністю. …».

Наявний у матеріалах справи лист Запорізької філії Запорізького обласного центру зайнятості від 23.04.2025 за №1241/03/04-20 «Про надання інформації» підтверджує направлення відповідачем звітності форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» до центру зайнятості, участь відповідача у заході, який проводився центром зайнятості у напрямку працевлаштування осіб з інвалідністю.

Як вбачається з матеріалів справи, робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю відповідачем у 2024 році було створено.

З урахуванням зазначеного, відповідачем доведено у суді вжиття заходів щодо працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач виконав всі можливі, залежні від нього заходи щодо працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році.

Позивачем не надано до суду доказів того, що «Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю» за 2024 рік, обчислених відповідно до ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», ним складено з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності.

Позивачем взагалі не здійснено документального обґрунтування складання «Розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю» за 2024 рік, обчислених відповідно до ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Суд вважає, що відповідачем не доведено порушення відповідачем приписів ст.ст.19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Так як не відбулось з боку відповідача порушення терміну сплати адміністративно-господарської санкції, то нарахування позивачем пені є безпідставним.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовна заява позивача є не обґрунтованою і не підлягає задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Суд вважає, що у стягненні з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду має бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (проспект Соборний, буд.75, каб.226, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69002; ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відмовити у повному обсязі.

У стягненні з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 27.08.2025.

Суддя О.О. Прасов