Справа № 727/3604/25
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/3604/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Літвінова О.Г.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

26 серпня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Пращерук М. О.,

представника позивача - Белей В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №1338 від 12 березня 2025 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із накладенням штрафу в розмірі 17 000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач вважає винесену постанову протиправною, оскільки він вчасно оновив свої облікові дані через електронний кабінет призовника - 17.07.2024 року. До позову долучено відповідні витяги з електронного кабінету, що підтверджують оновлення даних. Крім того, позивач вказує, що його було незаконно доставлено працівниками поліції до приміщення ТЦК та СП без складання протоколу, що зафіксовано у зверненні до Урядової гарячої лінії.

Також вказано на розбіжності між протоколом та рапортом працівника поліції, зокрема щодо наявності військових документів при затриманні. Окремо позивач зазначає, що провадження розглядав не уповноважений керівник ТЦК, а інша посадова особа, що порушує вимоги ч.1 ст.222-2 КУпАП.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішення позивачем у справі до суду подано апеляційну скаргу в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати оскаржене судове рішення, прийняти нове - про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до прийняття неправильного судового рішення.

Вказує, що ОСОБА_1 оновив дані в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів вчасно, а сам витяг було сформовано 17.07.2024 та дійсний до 17.07.2025 року. Більше того, новий витяг від 22.03.2025 року підтверджує, що ОСОБА_1 оновив дані вчасно, а саме 17.07.2024 року, тобто у 60-денний строк та містить відомості про відстрочку.

Вважає, що відповідачем не доведено правомірність прийнятої ним постанови від 12.03.2025 №1338 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2025 року розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 22 липня 2025 року о 14 год. 10 хв.

На призначене судове засідання представник апелянта (апелянт) не з`явився, подав клопотання про відкладення розглядом справи на іншу дату. Також, від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав відзив на апеляційну скаргу, заперечуючи її підставність. Просив провести розгляд справи без його участі.

Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою №1338 від 12 березня 2025 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із накладенням штрафу в розмірі 17 000 грн.

Вважаючи постанову протиправною позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а відтак і відсутність правових підстав для їх задоволення.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення: «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України: «У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення: «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Суд дослідив протокол серії ЧРТЦК №579, копію постанови №1338 від 12.03.2025 року, витяги з Єдиного державного реєстру призовників і військовозобов`язаних, витяги з електронного кабінету, рапорт працівника поліції та інші надані матеріали.

Суд виснував: витяг з електронного кабінету, поданий позивачем, датований 17.07.2024 року, тобто на наступний день дозволеного 60-денного строку, що й стало підставою для складання протоколу; аргументи, щодо винесення оскарженої постанови неуповноваженою особою - не підтверджуються, постанова підписана начальником ТЦК, полковником ОСОБА_2 , що відповідає вимогам частини першої статті 222-2 КУпАП; порушення процедури доставки позивача, навіть якщо таке і мало місце, не спростовує факту порушення позивачем обов`язку щодо військового обліку.

Колегія суддів вважає, що відповідач належним чином довів правомірність своїх дій, а саме:

- до матеріалів справи долучено копію постанови №1338 від 12.03.2025 року, з якої вбачається, що постанова винесена полковником ОСОБА_3 керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 . Це повністю відповідає вимогам частини першої статті 222-2 КУпАП, згідно з якою справи за статтею 210-1 КУпАП розглядає керівник ТЦК та СП.

- в обґрунтування правомірності притягнення до адміністративної відповідальності відповідач надав витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, згідно з яким позивач не виконав у визначений строк (60 днів) обов`язок щодо оновлення персональних даних після набрання чинності Указом Президента України №272/2024 від 06.05.2024 року. Оновлення даних мало бути здійснено до, а не на наступний день завершення строку, а оскільки останнім днем був 16.07.2024 року, то оновлення даних поза межами визначеного строку є порушенням.

Колегія суддів також бере до уваги, що відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, обов`язок з оновлення облікових даних є персональною відповідальністю військовозобов`язаного. Жодних підтверджень, що позивач звертався до ЦНАП, ТЦК чи оновив дані до 17.07.2024 року, матеріали справи не містять.

Інші наведені апелянтом доводи не впливають на суть прийнятого рішення.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджений належними та допустимими доказами - постановою, протоколом, витягом з реєстру.

Таким чином, правомірність рішення доведена відповідачем відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.