Справа № 240/21011/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/21011/24

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України (далі - Житомирська митниця), у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101020/2024/000163/1 від 23.10.2024 року.

Позов мотивовано протиправністю коригування контролюючим органом митної вартості імпортованого позивачем з Німеччини вживаного автомобіля марки MAN, модель JF/MAN KST01 TGL 8.180, номер кузова НОМЕР_1 , незважаючи на надання декларантом усіх необхідних документів для митного оформлення та визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, а також порушенням контролюючим органом приписів законодавства, що регламентує митну справу в Україні, в зв`язку із безпідставним застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товарів при винесенні оскаржуваного рішення, без наявності для того встановлених митним законодавством підстав.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від Житомирської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на відсутність для цього правових підстав. Зазначив, що під час здійснення митного контролю за результатами перевірки інформації, наявної в автоматизованій системі митного оформлення (АСМО) "Інспектор", виявлено, що заявлена декларантом митна вартість спірного автомобіля є нижчою за вартість ввезених на територію України схожих товарів.

Стверджує, що подані для митного оформлення документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, зокрема, в укладеному зовнішньоекономічному контракті (договорі купівлі-продажу) від 18.10.2024 року відсутні основні умови: умови про валюту платежу; способи, порядок і строки грошових або інших розрахунків та гарантії виконання сторонами зобов`язань з оплати; не вказано, на підставі яких документів здійснюється оплата, передплата та за чий рахунок здійснюється оплата комісій банків; термін дії договору, реквізити сторін, повні поштові і платіжні реквізити контрагентів договору.

Крім того, вказує відповідач, декларантом не надано документ, який підтверджує оплату оцінюваного товару, а також не підтверджено місце укладання договору, в зв`язку з чим митний орган позбавлений можливості перевірити числові значення складових митної вартості.

У відзиві відповідач також заперечив проти відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,0грн., посилаючись на те, що така сума є явно завищеною та з поданих позивачем документів неможливо встановити, які саме витрати він поніс.

Дослідивши докази і письмові пояснення, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 01.08.2024 року між ФОП ОСОБА_2 (Виконавцем) та ОСОБА_1 (Замовником) було укладено договір, за яким Виконавець зобов`язався надавати Замовнику інформаційно-консультативні послуги з декларування та митного оформлення товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів (товарів) Замовника; здійснювати самостійно від свого імені за рахунок і за дорученням Замовника дії, пов`язані з декларуванням і митним оформленням товарів Замовника, для чого йому надається право використовувати всю необхідну інформацію та документацію Замовника, залучати третіх осіб, залишаючи за собою відповідальність за виконання умов договору.

22.10.2024 року уповноваженою на декларування особою - ФОП ОСОБА_2 до Житомирської митниці подана електронна митна декларація № 24UA27U0 (вантажоодержувач ОСОБА_1 , позивач) з документами, необхідними для митного оформлення придбаного позивачем автомобіля б/в марки MAN, модель JF/MAN KST01 TGL 8.180, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизель, номер двигуна н/д, об`єм двигуна 4580 см.куб., колісна формула - 4х2, тип кузова - ВА, кількість місць - 3, календарний рік виготовлення - 2011, модельний рік виготовлення - 2011, дата введення в експлуатацію - 07.03.2011, маса в разі максимального навантаження - 7,49 тон, вантажопідйомність - 2,45 тон, авто має пошкодження двигуна та коробки перемикання передач.

В графі 44 митної декларації № 24UA27U0 зазначено перелік документів, які подаються разом з нею, серед яких:

- документ під кодом 0380 б/н від 18.10.2024;

- митна декларація № 24UA99U2.001 від 22.10.2024;

- картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.10.2024 року №24UA101020/2024/007643;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_2 від 20.12.2023;

- договір про надання послуг митного брокера б/н від 01.08.2024;

- документ під кодом 8016: 001282571 від 01.12.2017;

- фото;

- копія митної декларації країни відправлення № 24 PL02010Е1216192 від 20.10.2024;

- паспортний документ НОМЕР_3 від 04.06.2020.

У графі 43 зазначено код розмитнення 1, тобто за ціною договору.

Під час декларування товару (автомобіля) була заявлена митна вартість в сумі 1900 євро (графа 22) при обмінному курсі євро до гривні: 44,8130 (графа 23), загальна митна вартість 98 588,60грн. (графа 12).

Відповідно до ст. 33 МК України митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.

Наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованого автомобіля призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Провівши порівняння рівня заявленої митної вартості з інформацією, наявною в АСМО "Інспектор", Житомирська митниця виявила, що заявлена митна вартість товару зі схожими характеристиками відповідно до інформації, наявної у митниці, є нижчою та розпочала процедуру консультацій, сформувавши декларанту повідомлення, що відомості документа про ціну продажу товару, викладені у документі під кодом 0380 від 18.10.2024 року можуть бути використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості у випадку перекладу цього документа українською мовою. Крім того, митним органом вказано на те, що декларантом не подано документ про оплату оцінюваного товару в якості підтвердження виконання зобов`язань за угодою про купівлю-продаж автомобіля. Посилаючись на відсутність у митного органу відомостей про місце укладання правочину, митницею зазначено про неможливість перевірки витрат на транспортування за довідкою від 22.10.2024 року.

Запропоновано декларанту з метою усунення невизначеності щодо дійсної суми митної вартості, окрім перекладу українською мовою, надати додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Ознайомившись із зазначеною консультацією, декларант зазначив про надання додатково перекладу документів під кодами 0380, 2800 та 9610, вказавши, що інші додаткові документи надати не має можливості.

Відповідачем 22.10.2024 року була проведена повторна консультація, якою також вказано на неподання декларантом додаткових документів та вказано на неможливість застосування методів 2а і 2б - у зв`язку з відсутністю цінової інформації та методів 2в та 2г в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Запропоновано декларанту інформацію щодо схожого товару.

Однак, в зв`язку з тим, що декларант повідомив про відсутність можливості подання додаткових документів, Житомирською митницею 23.10.2024 року прийнято рішення №UA 101020/2024/000163/1 про коригування митної вартості за резервним методом та завершено митне оформлення автомобіля. Згідно вказаного рішення митна вартість товару скоригована з 1900 євро до 6000 євро. Також митним органом складено картку №UA101020/2024/007653 відмови в прийнятті митної декларації.

Мотивуючи рішення, митний орган зазначив, зокрема, наступне: "Митницею було проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор", а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, за результатами цієї перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме: товар фактично переданий у розпорядження покупця та знаходиться на митній території країни. Таким чином, є підстави вважати, що на момент митного оформлення сторони виконали один перед одним свої зобов`язання: продавець передав товар покупцю, а покупець оплатив товар. Всупереч вимогам ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару. В графі 44 митної декларації №24UA27U0 під кодом 3007 зазначено довідку про транспортні витрати від 22.10.2024 року, витрати при доставці автомобіля до кордону України згідно цієї довідки склали 300 євро. У зв`язку із відсутністю у митниці відомостей про місце укладання правочину купівлі-продажу товару митниця позбавлена можливості перевірити числові значення складової митної вартості витрат на транспортування. Всупереч вимогам ч.10 ст. 58 та п.6 ч.2 ст. 53 Митного кодексу України товаросупровідні документи не містять інформації про те, що до ціни товару включена вартість його транспортування до кордону України, а також не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару. Також не надано витребувані додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість".

Посилаючись на наведені мотиви, відповідач дійшов висновку, що методи 2 а і 2 б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2 в і 2 г в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД № UA205150/2024/6974 від 26.04.2024 такий, що був у використанні вантажний автомобіль марки MAN, модель TGL 8.180, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 , загальна кількість місць, включаючи місце водія 3, призначений для перевезення вантажів по дорогах, загального користування, номер/модель двигуна невизначений, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 4580 см.куб., потужність двигуна 132 kW, вантажопідйомність 2450кг, маса в разі максимального навантаження 7490 кг, колісна формула - 4х2, тип кузова пластиковий фургон зі встановленим гідробортом, календарний рік виготовлення 2011, модельний рік виготовлення 2011, дата введення в експлуатацію 15.02.2011 року; 6000 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VI І Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Джерело інформації: Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI, інформація щодо товарів, митне оформлення яких містяться в ціновій базі ЄАІС ДМСУ.

Позивач не погодився із вказаним рішенням та оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов до таких висновків.

Суд враховує, що засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України № 4495-VІ від 13.03.2012 року (далі по тексту - МК України).

Відповідно до частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України відповідно до статті 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У розумінні частини 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною 10 статті 58 МК України.

Згідно з пунктом 5 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Частиною 1 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 розділу ІІІ цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 МК України.

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.

При цьому, частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

За змістом частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування цих додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим (основним) методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як передбачено підпунктом 32 пункту 4 "Положення про Державну митну службу України", затвердженого постановою КМУ від 06.03.2019 року №227, Держмитслужба відповідно до покладених на неї завдань забезпечує та здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості товарів відповідно до законодавства з питань митної справи, а також за правильністю класифікації та визначення країни походження товарів, що переміщуються через митний кордон України, в тому числі після завершення операцій з митного контролю та митного оформлення; взаємодіє з митними адміністраціями та іншими уповноваженими органами іноземних держав з питань проведення перевірки автентичності документів, які надавалися для підтвердження заявленої митної вартості, класифікації та країни походження товарів.

Згідно з частиною 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зі змісту цієї норми вбачається, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як зазначалося вище, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості митним органом зазначені наступні підстави для коригування:

- в АСМО "Інспектор" наявна інформація про схожі товари за вищою митною вартістю;

- не подано документ про оплату оцінюваного товару;

- не подано додаткові документи: договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

- відсутні дані про місце укладання договору, тому відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як визначено частиною 2 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Проте, на думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом.

Так, у митній декларації № 24UA27U0 фактурна вартість автомобіля - 1900 євро - відповідає ціні, визначеній договором купівлі-продажу від 18.10.2024 року, що доданий до декларації під кодом 0380.

Під час проведення першої консультації митним органом було запропоновано надати переклад до цього договору, що декларантом виконано. Із змісту другої консультації не вбачається, що відповідачем піддавались сумніву будь-які відомості і умови договору та його перекладу, окрім як відсутність у договорі місця укладення договору.

Однак, такі сумніви спростовуються наявними у договорі відомостями, де в розділі 10 зазначене місце укладання - Хоен-Зюлцен (Hohen-Sulzen, громада у Німеччині),

В даному контексті суд зазначає, що пунктом 2.5. "Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 631 (далі - Порядок № 631), визначено, що правильність перекладу документів, що надаються Декларантом відповідно до статті 254 Кодексу, засвідчується шляхом вчинення напису "Перекладено вірно", проставленням особистого підпису особи, яка здійснила переклад, та печатки підприємства, співробітник якого зробив переклад.

Відтак, зважаючи, що поданий позивачем переклад договору відповідає зазначеним вимогам, суд визнає його є належним доказом у розумінні приписів ч. 1 ст. 73 КАС України.

На момент проведення консультацій та прийняття оскарженого рішення митний орган будь-яких зауважень щодо відсутності назви валюти в оригіналі договору, а також щодо змісту перекладу цього договору не висловлював.

Враховуючи це, а також ту обставину, що договір укладено у країні Євросоюзу, на території якого розрахунки здійснюються в євро (€), за недоведеності відповідачем протилежного, суд критично відноситься до доводів відповідача, викладених під час судового розгляду справи про те, що у договорі від 18.10.2024 року відсутня валюта платежу.

При цьому, зважаючи на положення пункту 4 частини 1 статті 565 МК України, а також підпункту 32 пункту 4 "Положення про Державну митну службу України", у відповідача була можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого автомобіля, оскільки в наданих представником позивача документах містяться відомості про продавця.

Що стосується тверджень відповідача про відсутність у договорі таких істотних умов як способи, порядок і строки грошових або інших розрахунків та гарантії виконання сторонами зобов`язань з оплати; невизначення документів, за якими здійснюється оплата, передплата та за чий рахунок здійснюється оплата комісій банків; терміну дії договору, реквізитів сторін, повних поштових і платіжних реквізитів контрагентів договору, суд звертає увагу, що докази недійсності чи фіктивності цього договору у справі, що розглядається, відсутні.

Зокрема, договір укладено в простій письмовій формі, містить дані про фізичних осіб, їх адреси, місце укладення, предмет угоди та його характеристики, засвідчення факту отримання-передачі товару/коштів, підписи сторін. Сторони самостійно на власний розсуд визначили умови для даного виду договору. Угода є разовою та не вимагає зазначення строку дії. Строк оплати товару взагалі ніяким чином не стосується визначення вартості товару за договором.

Що стосується посилання відповідача що до митного оформлення не надано документ про оплату, суд зазначає таке.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 22.10.2020 року у справі №320/2455/19 дійшов висновку, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення/чеку тощо не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Отже, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

При цьому, слід зазначити, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Стосовно доводів відповідача про непідтвердження транспортних витрат, то такі доводи спростовуються наданою позивачем довідкою від 22.10.2024 року про вартість транспортних витрат з перегону спірного автомобіля від Hohen-Sulzen до кордону України, п/п Шегині в сумі 300 євро.

Вказана вартість, як вбачається з митної декларації № 24UA27U0 включена в загальну митну вартість: 98 588,60 грн. (1900 євро х 44,8130 (курс євро до гривні в графі 23)) = 13 443,90 грн., що в перерахунку на євро по вищевказаному курсу становить 300 євро.

Суд зазначає, що відповідач не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які би спростовували розмір понесених позивачем витрат на транспортування автомобіля та які вказували б на їх заниження, відтак, такі зауваження відповідача є необґрунтованими та безпідставними, а подані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на транспортування є достатніми.

Щодо відомостей АСМО "Інспектор" суд зауважує, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації цієї системи, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, не доводить неправильність її визначення декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Крім того, коригування митної вартості транспортного засобу із використанням відомостей, які містяться в митній декларації № UA205150/2024/6974 від 26.04.2024 року, щодо митного оформлення подібного транспортного засобу за ціною угоди у сумі 6000 євро не може бути визнано обґрунтованим, оскільки митним органом не враховано реальний технічний стан автомобіля, його характеристики, пошкодження.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу покладені висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 року у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 року у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 року у справі №810/2547/17).

Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №815/6827/17, від 22.04.2019 року у справі № 815/6242/17, від 07.08.2018 року у справі №815/3400/17.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною 2 статті 53 МК України, та відомості щодо ціни, яка фактично мала бути сплачена готівкою за такий товар.

При цьому відповідачем не наведено належних аргументів щодо неможливості визначення складових митної вартості за наявності поданих документів.

Окремо суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Витребовуючи від декларанта висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, відповідач не обгрунтував, яким чином висновок про вартісні характеристики товару надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновку про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Цей висновок підтверджується позицією Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 по справі № 815/329/17, де суд зазначив, що витребування митницею додаткових документів можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів митниці щодо розбіжностей, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари у наданих до митного оформлення документах. При цьому митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Суд зазначає, що з урахуванням вищенаведених обґрунтувань, викладених судом, щодо визначення митної вартості на підставі документів, наданих до митного оформлення, твердження відповідача про розбіжності при визначенні митної вартості є непідтвердженими, відповідно вимога про надання додаткових документів є необґрунтованою.

Сам факт ненадання декларантом в установлений строк додаткових документів або ж відмови у їх наданні за відсутності оцінки достатності документів, первісно наданих декларантом на підтвердження ціни угоди щодо товарів, що імпортуються, не є беззаперечною умовою для висновку про відсутність підстав для застосування першого (основного) методу визначення митної вартості.

Відповідно до частини 3 статті 318 МК України митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Приписи вказаної статті митним органом порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів, їх суб`єктивне оцінювання та опрацювання стали причиною прийняття протиправного рішення.

Вивчивши позиції сторін, викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази, надані сторонами, та враховуючи приписи діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам, зазначеним у частині 2 статті 2 КАС України.

Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1362,32 грн. підлягають стягненню на користь позивача.

Враховуючи, що в позові зазначено про попередній (орієнтовний) розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. та не надано належних доказів понесення таких витрат, питання розподілу витрат на правничу допомогу судом не розглядається.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Житомирської митниці Державної митної служби (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, буд. 25, ) у справі № 240/21011/24 про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101020/2024/000163/1 від 23.10.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1362,32 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні 32 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко