Справа № 640/18414/22
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 серпня 2025 року справа № 640/18414/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної охорони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

25.10.2022 до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Управління державної охорони України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління державної охорони України щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби у запас Служби безпеки України;

- стягнути з Управління державної охорони України на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби (з 21.05.2019) по день фактичного розрахунку (по 26.09.2022) в сумі 1 476 664,00 грн.

До позовної заяви долучено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження від 24.10.2022, в якому позивач просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2022 (суддя Погрібніченко І.М.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

22.11.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із заявою щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження, які надіслані позивачу 19.11.2022, що підтверджується матеріалами справи.

Управління державної охорони України в поданій заяві щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження висловило заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, посилаючись на положення статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідач зазначив, що позовна заява містить вимоги не лише про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а й про стягнення грошових коштів, розмір яких перевищує п`ятсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на відповідний рік.

Зокрема, відповідач звернув увагу на те, що позивач просить суд стягнути середній розмір грошового забезпечення за період з 21.05.2019 по 26.09.2022, що становить 1 476 664,00 грн. Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 481,00 грн. Таким чином, заявлена до стягнення сума перевищує граничний поріг, визначений пунктом 2 частини 4 статті 257 КАС України (2481,00 Ч 500 = 1 240 500,00 грн), що, на думку відповідача, виключає можливість розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Окрім того, відповідач послався на положення статей 44, 166, 167, 171 та 260 КАС України, наголошуючи на своєму праві подавати заяви, клопотання та заперечення у письмовій формі, а також на обов`язку суду розглянути такі заяви та ухвалити відповідне процесуальне рішення. Відповідач вказав, що характер заявлених вимог, їх обсяг та сума, яка підлягає потенційному стягненню, свідчать про складність справи, що потребує проведення підготовчого засідання, заслуховування сторін та дослідження доказів у відкритому судовому засіданні.

У зв`язку з викладеним, відповідач просив суд змінити порядок розгляду справи та здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Крім того, до відзиву на позовну заяву також долучено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до закінчення дії в Україні правового режиму воєнного стану, в якому Управління державної охорони України посилається на обставини, що, на думку відповідача, унеможливлюють подальший розгляд справи до припинення дії правового режиму воєнного стану.

У клопотанні відповідач зазначив, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, Управління державної охорони України включено до переліку органів, які залучаються до здійснення заходів, передбачених Законом України "Про правовий режим воєнного стану". На виконання зазначеного Указу наказом УДО України від 24.02.2022 №04 "Про організаційно-штатну структуру під час дії правового режиму воєнного стану" Управління переведено на відповідну організаційно-штатну структуру, що, на думку відповідача, свідчить про його залучення до виконання завдань оборонного характеру в умовах воєнного стану.

Відповідач послався на положення пункту 5 частини 1 статті 236 КАС України, відповідно до яких суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Відповідач наголосив, що УДО України є правоохоронним органом спеціального призначення, який виконує функції, пов`язані з державною охороною органів державної влади та посадових осіб, і в умовах воєнного стану виконує завдання, передбачені законодавством про оборону та безпеку держави.

Окремо відповідач звернув увагу на те, що положення пункту 5 частини 1 статті 236 КАС України не містять вимоги щодо необхідності встановлення об`єктивної неможливості розгляду справи як передумови для її зупинення. На думку відповідача, сам факт перебування суб`єкта владних повноважень у складі військового формування, залученого до виконання завдань в умовах воєнного стану, є достатньою підставою для зупинення провадження.

На підтвердження своєї позиції відповідач навів низку судових рішень апеляційних адміністративних судів, в яких судами було підтримано аналогічний підхід до застосування пункту 5 частини першої статті 236 КАС України. Зокрема, відповідач послався на постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справах №580/6301/21, №580/2067/21, №320/11462/21, П`ятого апеляційного адміністративного суду у справах №522/20608/21, №420/11357/21, №420/13543/21, №540/6724/21, Другого апеляційного адміністративного суду у справах №520/16513/21, №420/12880/21, №440/9962/21, №440/13088/21, №440/13265/21, Першого апеляційного адміністративного суду у справах №200/1877/20-а, №200/9643/21, №360/6656/21, №360/6929/21, Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №120/14408/21-а, а також на постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справах №440/5670/21, №480/9102/21, №520/18776/21, №520/19660/21, №520/17621/21.

Крім того, відповідач зазначив, що правова позиція, викладена в зазначених постановах, узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 14.06.2022 у справі №380/493/21, де, за твердженням відповідача, суд не пов`язував можливість зупинення провадження з необхідністю встановлення об`єктивної неможливості розгляду справи.

У зв`язку з викладеним відповідач просив суд зупинити провадження у справі до припинення дії правового режиму воєнного стану в Україні.

28.11.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву разом із запереченнями щодо задоволення клопотання про зупинення провадження у справі та здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, яка надіслана відповідачу цінним листом з описом вкладення 25.11.2022, що підтверджується матеріалами справи. У запереченнях проти вказаних клопотань позивач висловив незгоду з доводами відповідача, вважаючи їх такими, що суперечать нормам чинного законодавства України, та спрямовані на штучне затягування розгляду справи.

Щодо клопотання про зупинення провадження у справі позивач зазначив, що відповідач помилково тлумачить положення пункту 5 частини 1 статті 236 КАС України. На думку позивача, зазначена норма стосується виключно фізичних осіб - сторін або третіх осіб, які перебувають у складі Збройних Сил України або інших військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Водночас, відповідач є юридичною особою - суб`єктом владних повноважень, на якого дія цієї норми не поширюється.

Позивач звернув увагу на те, що відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу того, що конкретні представники юридичного підрозділу УДО України, які здійснюють представництво інтересів органу в суді, були переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, що унеможливлює їх участь у судовому процесі. Навпаки, позивач навів приклади участі представників відповідача у судових засіданнях по аналогічних справах, зокрема №640/6741/22, №640/7574/22, №640/8181/22, №640/9509/22, №640/19385/22, де представники УДО України подавали процесуальні документи, брали участь у засіданнях, знайомилися з матеріалами справи, що, на думку позивача, свідчить про відсутність об`єктивних перешкод для здійснення представництва.

Позивач також зазначив, що територія розгляду справи (місто Київ) не перебуває в зоні активних бойових дій, а органи державної влади, включаючи суди, продовжують здійснювати свої функції. У зв`язку з цим позивач вважає, що посилання відповідача на наказ УДО України №04 від 24.02.2022 не може слугувати належним обґрунтуванням для зупинення провадження, оскільки не містить конкретних даних про неможливість участі представників відповідача в судовому процесі.

Щодо заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження позивач зазначив, що разом із позовною заявою було подано всі необхідні докази для розгляду справи по суті, а ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.10.2022 справа №640/18414/22 була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зазначена ухвала не підлягає оскарженню, а тому, на думку позивача, питання про зміну порядку провадження вже вирішено судом у встановленому законом порядку.

Позивач також наголосив, що відповідач не навів жодного належного аргументу чи допустимого доказу, який би свідчив про складність справи або необхідність заслуховування сторін у відкритому судовому засіданні. Всі обставини справи, на думку позивача, підтверджуються письмовими доказами, а тому немає підстав для зміни порядку розгляду справи.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та залишити без задоволення заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті "Голос України" №254 та набрав чинності 15.12.2022.

01.09.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 01.02.2023 №03-19/8472/23 "Про скерування за належністю справи" надійшли матеріали адміністративної справи №640/18414/22.

01.09.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 прийнято адміністративну справу №640/18414/22 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. Ухвалено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

06.11.2023 відповідачем через підсистему "Електронний Суд" подано відзив на позовну заяву. Серед іншого, у відзиві на позовну заяву Управління державної охорони України висловило заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, посилаючись на положення пункту 2 частини 4 статті 257 КАС України. Відповідач зазначив, що позовна заява містить вимоги не лише про визнання протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а й про стягнення грошових коштів, розмір яких перевищує встановлений законом поріг для застосування спрощеного провадження.

Зокрема, відповідач звернув увагу на те, що позивач просить суд стягнути середній розмір грошового забезпечення за період з 21.05.2019 по 26.09.2022, що становить 1 476 664,00 грн. Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 481,00 грн. Таким чином, заявлена до стягнення сума перевищує п`ятсот прожиткових мінімумів (2481,00 Ч 500 = 1 240 500,00 грн), що, на думку відповідача, виключає можливість розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Окрім того, відповідач зазначив, що характер заявлених вимог, їх обсяг, а також правова природа спору свідчать про складність справи, яка потребує проведення підготовчого засідання, заслуховування сторін, дослідження письмових доказів та надання усних пояснень. Відповідач наголосив, що позовна заява містить посилання на положення Кодексу законів про працю України, які, на думку відповідача, не підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли між позивачем - військовослужбовцем - та Управлінням державної охорони України. У зв`язку з цим, відповідач вважає за необхідне надати суду розгорнуту правову аргументацію, що потребує повноцінного судового розгляду.

Відповідач також звернув увагу на те, що судом не було визначено строк для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, однак копію ухвали про прийняття справи до провадження було отримано Управлінням 23.10.2023 засобами електронного зв`язку, що підтверджується вхідним реєстраційним штампом. Відповідач вважає, що подання заяви про зміну порядку розгляду справи в межах п`ятнадцятиденного строку є обґрунтованим та своєчасним.

У зв`язку з викладеним, відповідач просив суд змінити порядок розгляду справи та здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, з проведенням підготовчого засідання та заслуховуванням сторін у відкритому судовому засіданні.

13.11.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій, серед іншого, позивач висловив заперечення щодо можливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, обґрунтовуючи свою позицію положеннями пункту 2 частини 4 статті 257 КАС України. На думку позивача, заявлені в позовній заяві вимоги про стягнення середнього розміру грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби мають майновий характер, а їх загальна сума становить 1 476 664,00 грн, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на відповідний рік. У зв`язку з цим позивач вважає, що справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Окремо позивач зазначив, що має намір особисто виступити в судовому засіданні, надати пояснення щодо предмету спору, відповісти на запитання суду та надати заперечення проти доводів відповідача. У зв`язку з цим позивач просив суд забезпечити можливість реалізації права на участь у судовому засіданні, що, на думку позивача, також свідчить про необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

З огляду на викладене, позивач просив суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. У випадку, передбаченому частиною 1 статті 259 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Як зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №9901/279/19, згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі Axen v. Germany (Аксен проти Німеччини), заява №8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі Varela Assalino v. Portugal (Варела Ассаліно проти Португалії), заява №64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Також, Велика Палата Верховного Суду в ухвалах суду від 05.04.2022 по справі №520/13981/21 (№11-33апп22) та від 03.12.2020 по справі №440/2722/20 (Пз/9901/14/20) зазначила, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

При цьому, судом були створені для учасників справи належні умови для ознайомлення з рухом справи №640/18414/22 шляхом надсилання копій процесуальних документів. Ухвалами суду від 27.10.2022 та від 13.10.2023 учасникам справи надано можливість повною мірою реалізувати свої процесуальні права, зокрема надати суду відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, пояснення щодо заявлених позовних вимог, а також подати докази, які заздалегідь надсилаються або надаються особою, що їх подає, іншим учасникам справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, вивчивши матеріали справи, зважаючи на характер спірних правовідносин та предмет доказування, суд дійшов висновку, що у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної охорони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відсутні підстави для розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Доводи відповідача про те, що дана справи підпадає під пункт 2 частини 4 статті 257 КАС України, що зумовлює її обов`язковий розгляд за правилами загального позовного провадження, на думку суду не відповідає предмету спору у даній справі, оскільки предметом оскарження у справі не є оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такою бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, адже вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не є предметом спору у даній справі.

При цьому у суду відсутні підстав вважати, що розгляд даної справи на підставі поданих учасниками справи заяв по суті справи та письмових доказів в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін є неможливим. Переконливих доказів на підтвердження зворотного учасниками справи не надано, а тому клопотання представників позивача та відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у цій справі, суд виходить з такого.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався та продовжений на момент розгляду цієї справи.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон №389-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі статтею 16 Закону №389-VIII за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Підстави та порядок зупинення провадження в адміністративній справі визначені статтею 236 КАС України, якою передбачені як підстави обов`язкового зупинення провадження у справі, так і випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження у справі. Перелік підстав для зупинення провадження у справі передбачений статтею 236 КАС України є вичерпним.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Норма пункту 5 частини 1 статті 236 КАС України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.02.2023 у справі №380/7845/21.

Разом з тим у даній справі відповідачем виступає Управління державної охорони України - юридична особа публічного права, що є суб`єктом владних повноважень.

Водночас пункт 5 частини 1 статті 236 КАС України передбачає обов`язкове зупинення провадження у справі виключно у разі перебування сторони або третьої особи - фізичної особи - у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З огляду на викладене, зазначена норма не може бути застосована до Управління державної охорони України, оскільки вона прямо не передбачає можливості зупинення провадження у справі у зв`язку з участю юридичної особи у заходах правового режиму воєнного стану. Відповідач не є фізичною особою, яка перебуває у складі військового формування, а тому обставини, на які він посилається, не підпадають під перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, визначених статтею 236 КАС України.

Керуючись статтями 7 - 10, 12, 193, 236, 241, 243, 248, 250, 257, 260, 262, 294 КАС України суд

у х в а л и в :

1. Відмовити в задоволенні клопотань позивача та відповідача щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

2. Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до закінчення дії в Україні правового режиму воєнного стану.

3. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Кушнова А.О.