Справа № 240/20885/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/20885/24

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною картки відмови та скасування рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Житомирської митниці, в якому позивачка просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці від 25 вересня 2024 року № UА101000/2024/000367/2 про коригування митної вартості товарів;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Житомирської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА101020/2024/007524.

В обґрунтування позовних вимог позивачка наполягає на тому, що разом з митною декларацією до митного органу було подано належні документи, які дозволяють визначити митну вартість імпортованого автомобіля Hyundai, що був у використанні, 2014 року випуску. У митній декларації вказано вартість автомобіля за основним методом, а саме за ціною угоди - 3107,00 євро, що підтверджено належними та достатніми документами, доданими до митної декларації й додатково поданих на вимогу митному органу. Стверджує, що відповідачем безпідставно не враховано доданий договір купівлі-продажу від 17 вересня 2024 року з підстав відсутності підпису продавця, оскільки, як доводить позивачка, до митної декларації були надані усі необхідні документи, які підтверджують придбання транспортного засобу, оплачено вартість вживаного транспортного засобу, відтак такий договір є укладеним та фактично виконаним.

Так само необґрунтовано не враховано відповідачем й: платіжний документ від 15 вересня 2024 року ("гіро платіж"), оскільки ціна автомобіля, призначення платежу "за автомобіль" відповідають умовам договору, а внесення оплати раніше (15 вересня 2024 року), аніж укладення договору (17 вересня 2024 року) не спростовує, як доводить позивачка, внесення оплати за укладеним у подальшому договором; "інформацію з аукціону" без перекладу, оскільки ця інформація містить такі числові значення: 2862 євро, 199 євро та 46 євро, співставлення з угодою купівлі-продажу, переклад якої надавався митному органу, дозволяє встановити: 2862 євро - аукціонна ціна; 199 євро - самовивіз; 46 євро - витрати на обробку, - тож ці дані також підтверджують задекларовану вартість автомобіля. Що ж до розбіжностей країни відправлення автомобіля (Фінляндія - Польща) переконує в тому, що до довідки про транспортні витрати було додано квитанції, які підтверджують транспортні витрати й містять інформацію про місце оплати пального. Тому митниця не була позбавлена можливості перевірити числові значення складової митної вартості - витрат на транспортування.

Позивачка стверджує, що надані до митного оформлення документи не містять розбіжностей щодо вартості та вказують на можливість обчислення задекларованих даних. Натомість відповідач жодним чином не обґрунтував неможливість застосування основного методу визначення митної вартості автомобіля, а визначивши митну вартість за резервним методом на основі раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожих товарів, жодним чином не урахував: комплектацію транспортного засобу, його пробіг, технічний стан двигуна, стан ходової, кузову, тощо, чи потравляв транспортний засіб у ДТП, чи були пошкодження транспортного засобу, заміна двигуна, інших запчастин тощо. При цьому зауваживши, що на фото, доданих до митної декларації, видні пошкодження автомобіля.

З таких підстав вважає необґрунтованими оскаржувані рішення, які, відповідно, просить визнати протиправними і скасувати.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи провадити за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву пояснює, що митне оформлення товару за першим методом визначення митної вартості не видавалось можливим, оскільки документи, подані для митного оформлення, містили розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Так, відомості про ціну продажу товару, викладені у документі під кодом 9000 "інформація з аукціону" від 23 вересня 2024 року, не могли бути використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості, оскільки перекладу цього документу з фінської мови на українську мову митному органу надано не було. Також відповідач акцентує на тому, що відповідно до довідки про транспортні витрати від 24 вересня 2024 року витрати при доставці оцінюваного автомобіля до кордону України склали 183,38 євро, однак у зв`язку із відсутністю у митниці відомостей про місце укладання правочину купівлі-продажу товару, а також надання на підтвердження транспортних витрат документів в поганій якості та без перекладу з фінської мови і без підтвердження того, які саме витрати ці документи підтверджують, митниця була позбавлена можливості перевірити числові значення складової митної вартості витрат на транспортування. Таким чином відповідач зазначає, що відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що унеможливлює перевірку достовірності декларування витрат на транспортування, які є складовою митної вартості. До того ж, й відповідач звертає увагу, договір купівлі-продажу від 17 вересня 2024 року не містить підпису продавця, а тому не може слугувати підтвердженням ціни товару. Так само й документ під кодом 3002 від 15 вересня 2024 року ("гіро платіж") не може бути використано належним підтвердженням ціни, яка була фактично сплачена за товар, оскільки не містить достатніх даних про товар (марку, модель, номер кузову, рік виготовлення тощо), посилання на рахунок-фактуру, договір купівлі-продажу, тобто дані, які б могли свідчити про те, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару. Крім того цей документ датовано раніше, аніж, як звертає увагу відповідач, сторони досягли згоди купити/продати транспортний засіб. Декларантом не доведено обґрунтованість задекларованої вартості автомобіля за першим методом, а тому митницею підставно, на думку відповідача, визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом за ціною схожого автомобіля на рівні 5100 євро.

З таких підстав просить суд відмовити у позові.

У судовому засіданні представник позивачки просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві; представниця відповідача просила відмовити у позові стверджуючи про обґрунтованість висновків митного органу та безпідставність заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Суд встановив, що 24 вересня 2024 року до відділу митного оформлення № 1 митного поста "Житомир-центральний" з метою імпорту товару "легковий автомобіль б/в, марка - Hyundai, модель - I40, календарний рік виготовлення - 2014", що ввозився на ім`я ОСОБА_1 , декларантом ОСОБА_2 подано митну декларацію № 24UA84U9.

Заявлена митна вартість товару визначена за основним методом на рівні 3290,38 євро: вартість автомобіля за ціною угоди 3107,00 євро (+ витрати на транспортування до кордону України 183,38 євро).

Разом з митною декларацією подано такі документи на підтвердження митної вартості: 2800 рахунок-фактура (інвойс) від 17 вересня 2024 року; 3002 документ, що підтверджує вартість товару від 15 вересня 2024 року; 3007 довідка про транспортні витрати від 24 вересня 2024 року; 7017 висновок про походження автомобіля (акт експертизи) A156963769 від 19 вересня 2024 року; 9000 інформація з аукціону, фото авто; 0380 договір купівлі-продажу від 17 вересня 2024 року; 2800 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19 вересня 2024 року № НОМЕР_1 ; 9610 копія митної декларації країни відправлення № 24PL301010E1152352.

Автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" за МД № 24UA84U9 згенеровано митну формальність у напрямку контролю правильності визначення митної вартості за кодом 117-2 з повідомленням: "Можливе заниження митної вартості транспортного засобу. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості транспортного засобу, у тому числі, характеристик товару, які впливають на визначення митної вартості", тому 24 вересня 2024 року відповідачем надіслано декларанту повідомлення № 1394915 із зазначенням про те, що "...митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор", а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме: ... відомості про ціну продажу товару, викладені у документі під кодом 0380 договір купівлі-продажу від 17 вересня 2024 року, кодом 3002 документ, що підтверджує вартість товару від 15 вересня 2024 року, кодом 9000 інформація з аукціону від 23 вересня 2024 року, кодом 9610 копія митної декларації країни відправлення № 24PL301010E1152352 можуть бути використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості у випадку надання митному органу перекладу на українську мову даних документів. Відповідно до довідки про транспортні витрати від 24 вересня 2024 року витрати при доставці оцінюваного автомобіля до кордону України склали 183,38 євро. У зв`язку із відсутністю у митниці відомостей про місце укладання правочину купівлі-продажу товару, митниця позбавлена можливості перевірити числові значення складової митної вартості витрат на транспортування.".

У цьому повідомленні вказано про необхідність подання додаткових документів: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Запропоновано подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На вимогу митного органу декларантом додатково надані такі документи: переклад копії митної декларації країни відправлення від 21 вересня 2024 року № 24PL301010E1152352; переклад документу, що підтверджує вартість товару від 15 вересня 2024 року; переклад на українську мову рахунку-фактури від 17 липня 2024 року № 388; переклад договору купівлі-продажу від 17 вересня 2024 року.

За результатами опрацювання додатково наданих документів митним органом скеровано декларанту повідомлення № 1395061, у якому зазначено, зокрема, що "... відповідно до наданого перекладу документа під кодом 0380 від 17 вересня 2024 року даний документ є договором купівлі-продажу, який передбачає підписання цього документа обома сторонами купівлі/продажу. Разом з тим, договір купівлі-продажу не містить підпису продавця. У зв`язку із виявленими обставинами договір купівлі-продажу від 17 вересня 2024 року не може бути використаний митним органом як чинний документ, що підтверджує ціну товару. Додатково наданий переклад документа під кодом 3002 від 15 вересня 2024 року є "гіро платіж", який не може бути використано як документ, що підтверджує ціну, що була фактично сплачена за товар, оскільки не містить достатніх даних про товар (марку, модель, номер кузову, рік виготовлення тощо), посилання на рахунок-фактуру, договір купівлі-продажу, тобто дані, які б могли свідчити про те, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару. Також, даний документ видано раніше, ніж сторони досягли згоди купити/продати транспортний засіб (17 вересня 2024 року). ... Відповідно до відомостей графи 15 поданої до митного оформлення декларації № 24UA84U9 автомобіль транспортувався з Фінляндії. Разом з тим, згідно із відомостями в додатково наданому перекладі копії митної декларації країни відправлення № 24PL301010E1152352 слідує, що відправлення товару здійснювалось з Польщі. Враховуючи викладене, у митного органу виникають обґрунтовані сумніви щодо місця, з якого здійснювалося транспортування оцінюваного транспортного засобу.".

У вказаному повідомленні у порядку консультації декларанту надано інформацію щодо вартості схожого автомобіля марки Hyundai (модель - I40), раніше визнаній (визначеній) митним органом за митною декларацією від 12 липня 2024 року № 24UA10U0, яка складає 5100 євро.

25 вересня 2024 року Житомирською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА101000/2024/000367/2, згідно з яким відповідач, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товарів (резервний метод), заявлену позивачем в митній декларації від 24 вересня 2024 року № 24UA84U9 митну вартість автомобіля скоригував до 5100,00 євро.

Згідно з цим рішенням не подані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г у зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених частиною третьою статті 64 Митного кодексу України (надалі МК України), яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожих товарів за МД № 24UA10U0 від 12 липня 2024 року 1.Автомобіль легковий, що був у використанні 1 шт. Марка: Hyundai; модель: I40;VIN номер (номер кузова): НОМЕР_2 ; тип двигуна: дизельний; номер двигуна: нема даних; робочий об`єм циліндрів двигуна: 1685 см.куб.; потужність двигуна: 100 кВт; календарний рік виготовлення: 2014; модельний рік виготовлення: 2015; перша реєстрація: 27 листопада 2014 року; тип кузова: універсал 5-ти дверний; колір кузова: сірий; загальна кількість місць (включаючи місце водія): 5;повна маса у разі максимального завантаження: 2150 кг; колісна формула: 4 х 2; категорія ТЗ: М1;призначення: пасажирський. Відповідає вимогам екологічного стандарту EURO5. Виробник: Hyundai Motor Co. Торгова марка: Hyundai. Країна виробництва: KR. 5100,00 євро.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Житомирська митниця оформила картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА101020/2024/007524, згідно з якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товару з причин: "Митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом у графі 45 декларації невірно розрахована митна вартість товару та вона не підтверджена документально, а вибраний метод її визначення не відповідає умовам, наведеним у главі 9 МК України, чим порушено вимоги статей 52, 53 цього Кодексу. У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару від 25 вересня 2025 року № UА101000/2024/000367/2 дані графи 45 і 47 митної декларації не можуть бути використані для здійснення митного оформлення товару, а крім того це може призвести до несплати встановлених законодавством митних платежів у повному обсязі, чим порушено вимоги статей 266, 289, 293 МК України".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта (частина перша статті 257 МК України).

Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГАТТ).

Згідно із частиною другою статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 МК України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За умовами частин першої та другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій із митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару згідно частини третьої статті 53 МК України.

Так, відповідно до положень статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частинами першою, другою та третьою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Також пунктом 2 цієї ж частини статті 54 МК України визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган має право письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Аналіз частин першої та другої статті 53 МК України дає підстави вважати, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості за таких умов: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

За змістом спірних обставин у цій справі, відмовляючи у визначенні митної вартості за першим (основним) методом, яка вказана у митній декларації від 24 вересня 2024 року № 24UA84U9, відповідач виходив з того, що поданими декларантом до митного оформлення документами не підтверджено числові значення складових заявленої до декларування митної вартості автомобіля Hyundai І40, 2014 року випуску, реєстраційний номер: OTV-745-(KMHLC81UBEU0801), а саме:

- договір купівлі-продажу від 17 вересня 2024 року не містить підпису продавця, тому не може слугувати підтвердженням заявленої до декларування вартості автомобіля;

- документ під кодом 3002 від 15 вересня 2024 року ("гіро платіж") не може бути використано як документ, що підтверджує сплачену ціну автомобіля, оскільки не містить достатніх даних про товар (марку, модель, номер кузову, рік виготовлення тощо), посилання на рахунок-фактуру, договір купівлі-продажу, тобто дані, які б могли свідчити про те, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару. Також, цей документ видано раніш ніж сторони досягли згоди купити/продати транспортний засіб (17 вересня 2024 року);

- відповідно до відомостей графи 15 поданої до митного оформлення декларації № 24UA84U9 автомобіль транспортувався з Фінляндії, проте згідно з відомостями митної декларації країни відправлення № 24PL301010E1152352 відправлення товару здійснювалось з Польщі, що доводить обґрунтовані сумніви щодо місця, з якого здійснювалося транспортування оцінюваного транспортного засобу;

- довідка про транспортні витрати від 24 вересня 2024 року не містить маршруту слідування транспортного засобу (фактичну країну відправлення товару), в той час як відомості про фактичну країну відправлення товару мають істотне значення для перевірки (обрахунку) витрат на транспортування, що є складовою митної вартості, для цілей перевірки числового значення складової митної вартості витрат на транспортування.

За наведеного, а також враховуючи те, що відомості про ціну продажу товару, викладені в "інформації з аукціону" від 23 вересня 2024 року, надані без перекладу, митний орган дійшов висновку, що поданими декларантом документами не підтверджено обґрунтованість числового розрахунку вартості імпортованого автомобіля, що слугувало підставою для застосування другорядного методу (резервного за ціною, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожих товарів).

Суд не погоджується з такими висновками митного органу й виходить з того, що за приписами частин четвертої, п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, серед іншого, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначено, з-поміж іншого, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 816/1199/15 Верховний Суд зауважив на тому, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Також у постанові від 05 березня 2019 року у справі № 815/143/174 Верховний Суд вказав на те, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Згідно зі спірним рішенням від 25 вересня 2024 року № UА101000/2024/000367/2 за основу для коригування митної вартості товару за резервним методом митним органом взято митну вартість товару, оформленого за митною декларацією від 12 липня 2024 року № 24UA10U0: "1.Автомобіль легковий, що був у використанні 1 шт. марка: Hyundai; модель: I40; VIN номер (номер кузова): НОМЕР_2 ; тип двигуна: дизельний; номер двигуна: нема даних; робочий об`єм циліндрів двигуна: 1685 см.куб.; потужність двигуна: 100 кВт; календарний рік виготовлення: 2014 рік; модельний рік виготовлення: 2015 рік; перша реєстрація: 27 листопада 2014 року; тип кузова: універсал 5-ти дверний; колір кузова: сірий; загальна кількість місць (включаючи місце водія): 5; повна маса в разі максимального завантаження: 2150 кг; колісна формула: 4 х 2; категорія ТЗ: М1; призначення: пасажирський. Відповідає вимогам екологічного стандарту EURO5. Виробник: Hyundai Motor Co. Торгова марка: Hyundai. Країна виробництва: KR. 5100,00 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Джерело інформації: МК України, інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, які містяться в ціновій базі ЄАІС ДМСУ.".

Тобто, митним органом використано опис технічних характеристик задекларованого у митній декларації № 24UA10U0 автомобіля. Однак, спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.

У згаданій постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 816/1199/15 Верховний Суд зауважив на тому, що сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

З цих підстав оскаржуване рішення про коригування митної вартості не можна визнати обґрунтованим, оскільки саме лише посилання на митні декларації із зазначенням задекларованої митної вартості та опису товару не дозволяє пересвідчитись у тому, що цей товар був подібним товару, що імпортується позивачем, як і перевірити чи характеристики оцінюваного товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, могли бути порівнювані для цілей визначення митної вартості товару. Оскаржуване рішення про коригування митної вартості з урахуванням митної вартості автомобіля Hyundai, оформленого за митною декларацією від 12 липня 2024 року № 24UA10U0, не містить порівняння та співставлення характеристик транспортних засобів комплектації, пробігу, технічного стану двигуна, стану ходової, кузова тощо, наявність/відсутність пошкоджень, проведення заміни двигуна, інших запчастин транспортного засобу, тощо.

Доведення таких обставин покладено саме на митний орган, як і викладення пояснень щодо зроблених коригувань виходячи з порівняльного аналізу характеристик товарів, умов поставки, комерційних умов тощо (згідно з викладеними вище вимогами до оформлення рішення про коригування митної вартості товарів) для цілей дотримання встановлених митним законодавством вимог при здійсненні коригування заявленої митної вартості товарів.

Щодо аргумента відповідача про те, що договір купівлі-продажу від 17 вересня 2024 року не містить підпису продавця, то, на переконання суду, таке не доводить розбіжностей чи не відповідностей заявленої вартості товару, як і числових складових митної вартості, позаяк відсутність підпису не впливає на перевірку числового значення заявленої вартості товару для цілей встановлення достовірності декларування митної вартості товару. До того ж позивачка слушно покликається на повну сплату вартості автомобіля за визначеною аукціонною ціною продажу. Самостійно, без взаємозв`язку з іншими обставинами/фактами, відсутність підпису у договорі, на переконання суду, не може слугувати спростуванням вартості товару, обумовлену у такій угоді, а недоліки оформленого документа можуть вимагати перевірки відповідних даних у сукупності з іншими документами, які опосередковують відповідну угоду та заявлену вартість товару.

Суд не може погодитись й з висновками митного органу про те, платіжний документ від 15 вересня 2024 року ("гіро платіж") про сплату продавцю Меззофорте Oy Порккаланкату (500180 Гельсінкі, Фінляндія) 3107,00 євро не може бути використано як документ, що підтверджує сплачену ціну автомобіля з підстав як зазначає відповідач, відсутності достатніх, даних про товар, оскільки платіжний документ містить інформацію про покупця і продавця (одержувача коштів), у призначенні платежу вказано "за автомобіль", сума платежу відповідає вартості автомобіля в угоді купівлі-продажу від 17 вересня 2024 року, а проведення оплати 15 вересня 2024 року до укладення угоди 17 вересня 2024 року не спростовує ані внесення оплати за товар, ані числові значення митної вартості.

В сукупності з "інформацією з аукціону" від 23 вересня 2024 року, неврахованою митним органом під час перевірки числових значень заявленої митної вартості у зв`язку із ненаданням митному органу перекладу на українську мову, надані документи повною мірою підтверджують ціну продажу задекларованого автомобіля. Так, вказана "інформація з аукціону" містить такі числові значення: 2862 євро, 199 євро та 46 євро. В угоді купівлі-продажу, переклад якої надавався митному органу та не заперечується відповідачем, щодо ціни товару зазначено: 2862 євро аукціонна ціна; 199 євро самовивіз; 46 євро витрати на обробку. Відтак позивачка обґрунтовано наполягає, що така інформація може бути використана для перевірки числових значень заявленої митної вартості.

Так само вказівка у митній декларації країни відправлення № 24PL301010E1152352 країни відправлення Польщі не спростовує походження та купівлю автомобіля у Фінляндії, як і відсутність у довідці про транспортні витрати від 24 вересня 2024 року маршруту слідування транспортного засобу, про що стверджує відповідач, не впливає на правильність визначення митної вартості товару. Натомість слід врахувати, що до цієї довідки декларантом додано квитанції на пальне на суми 157,81 злотих, 95,31 євро, 51,07 євро, які підтверджують транспортні витрати, у тому числі у вказаних квитанціях міститься інформація про місце оплати, що не позбавляло митний орган можливості з`ясувати як маршрут слідування транспортного засобу до кордону України, так і перевірити числові значення складової митної вартості витрат на транспортування.

Таким чином, представленими документами підтверджено заявлену митну вартість автомобіля 3107,00 євро + вартість транспортування 183,38 євро = 3290,38 євро.

За встановлених обставин цієї справи, проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої декларантом, суд констатує, що митним органом не доведено, що позивачкою було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого автомобіля Hyundai, б/в, модель I40, календарний рік виготовлення 2014, та що у документах, поданих декларантом до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.

Враховуючи, що вказані вище доводи відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а будь-яких доведених підстав для коригування митної вартості транспортного засобу оскаржуване рішення не містить, суд дійшов висновку, що подані декларантом документи слід вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору.

Суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а тому однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають та який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

До того ж, у постанові від 08 серпня 2025 року у справі № 460/164/24 Верховний Суд дотримуючись сталої та послідовно викладеної позиції у таких спорах вкотре зауважив на тому, що неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Аналіз досліджених судом документів, поданих позивачкою для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару (автомобіля Hyundai 2014 року випуску та бувшого у використані) за першим методом, дає підстави для висновку, що декларантом було надано достатні документи відповідно до переліку, закріпленого частиною другою статті 53 МК України, а тому у митного органу не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення його митної вартості.

Роблячи висновки у цій справі суд виходить з того, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, а згідно з частиною другою статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачкою розрахунку митної вартості автомобіля за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої декларантом митної вартості товару судом не встановлено.

Враховуючи наведені мотиви, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності свого рішення в частині визначення митної вартості імпортованого товару, тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим.

Оскільки причиною відмови у прийнятті митної декларації від 24 вересня 2024 року № 24UA84U9 згідно з оскаржуваною карткою відмови № UА101020/2024/007524 вказано посилання на спірне рішення про коригування митної вартості від 25 вересня 2024 року № UА101000/2024/000367/2 та, відповідно, невірний розрахунок митної вартості товару за невідповідним МК України методом її визначення та непідтвердження документально, що спростовано під час судового розгляду цієї справи, визнання протиправним рішення про коригування митної вартості зумовлює й протиправність картки відмови в прийнятті митної декларації з тих же підстав.

Отже, оскаржувані у справі рішення митного органу не відповідають встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям обґрунтованості та розсудливості, а тому підлягають скасуванню як протиправні. Тому позов слід задовольнити.

За правилами частини першої статті 139 КАС України судові витрати позивачки зі сплати судового збору у сумі 1937,92 грн (квитанція від 07 листопада 2024 року) підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, суд зазначає таке.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

На підтвердження витрат на правову допомогу до позовної заяви додано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 06 жовтня 2024 року № 06/10, акта приймання-передачі послуг від 06 жовтня 2024 року № 06/10-1 з Детальним описом наданих послуг правничої допомоги від 06 жовтня 2024 року.

За умовами пункту 1.1 договору про надання професійної правничої допомоги від 06 жовтня 2024 року № 06/10 Адвокатське бюро "Микола Жмуцький та партнери" (Бюро) надає ОСОБА_1 (Клієнт) правничу допомогу щодо судового оскарження рішень Державної митної служби України (структурних підрозділів) про коригування митної вартості, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити послуги Бюро.

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 цього ж договору вартість винагороди за цим договором визначається у акті приймання-передачі послуг, яку Клієнт сплачує упродовж 15 днів з дня ухвалення судового рішення у справі щодо оскарження рішення.

Згідно з актом приймання-передачі послуг від 06 жовтня 2024 року № 06/10-1 детальний опис наданих послуг:

- аналіз документів щодо розмитнення транспортного засобу марки Hyundai, модель: I40, номер кузова: НОМЕР_2 , 2014 року випуску;

- формування правової позиції Клієнта у справі, правовий аналіз актуальної судової практики Верховного Суду щодо спірних правовідносин;

- написання позовної заяви про визнання протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці від 25 вересня 2024 року № UА101000/2024/000367/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА101020/2024/007524;

- подання позовної заяви через підсистему Електронний суд ЄСІТС.

Сторони погодили фіксований розмір гонорару Бюро у сумі 10000 грн, які сплачуються Клієнтом у порядку пункту 3.2 договору про надання професійної правничої допомоги.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування суми коштів за критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, виходить з того, що ця справа відноситься до справ незначної складності та призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження, у судовому засіданні 17 січня 2025 року взяв участь представник позивачки, після чого суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні, стороною позивачки подано позовну заяву (11 стор.) через підсистему "Електронний суд" та заяву про усунення недоліків на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 04 листопада 2024 року та додаткові пояснення.

При цьому суд зауважує на тому, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI (надалі Закон № 5076-VI) договір про надання правничої допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Види адвокатської діяльності визначені у статті 19 Закону № 5076-VI, й до таких не відноситься ані аналіз судової практики, ані подання позовної заяви до суду. За схожих обставин подібні висновки викладено в ухвалі Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 9901/264/19.

Вирішуючи питання обґрунтованості та співмірності зі складністю справи заявлених до відшкодування судових витрат на правничу допомогу суд також враховує заперечення Житомирської митниці щодо заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу у цій справі розмірі 10000 грн, які відповідач вважає завищеними та які, відповідно, підлягають зменшенню.

Дослідивши надані документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи заперечення відповідача щодо їх розміру, та оскільки згідно з актом наданих послуг сторони фактично підтвердили підготовку адвокатом позовної заяви та при цьому суд також враховує участь адвоката у судовому засіданні та представництво інтересів позивачки, суд дійшов висновку, що обґрунтованим та співмірним зі складністю справи та обсягом наданої правничої допомоги й таким, що відповідатиме критерію розумності та реальності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Житомирської митниці (вул. Перемоги, буд. 25, м. Житомир, 10003, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці від 25 вересня 2024 року № UА101000/2024/000367/2 про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Житомирської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА101020/2024/007524.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1937,92 грн (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім гривень 92 коп.) та 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

28.08.25