Справа № 160/12534/19
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2025 року справа 160/12534/19

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Ясенова Т.І., Головко О.В.,

при секретарі Личкатій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 (суддя Кучугурна Н.В.) в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Офісу великих платників податків про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» 09.12.2019 звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому зазначають, що Офісом великих платників податків винесено податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2019 про збільшення податку на додану вартість основний платіж 93 303 936гр, штрафні санкції 46 651 968гр, всього 139 955 904гр. В позові вони просять скасувати назване податкове повідомлення-рішення в частині збільшення податку на додану вартість основний платіж 35554 105гр, штрафні санкції 17 777 052гр50к, всього 53 331 157гр50к у взаємовідносинах з ТОВ «ЛКО». Позовні вимоги обгрунтовують помилковістю висновків акту перевірки про непідтвердженність господарських операцій з ТОВ «ЛКО» оскільки ними надані контролюючому органу первинні документи на отримання товарно-матеріальних цінностей, їх перевезення, оплату та подальшу реалізацію на експорт. Тобто використання придбаного товару у власній господарській діяльності (т1ас1,43).

У відзиві Офіс великих платників податків проти позову заперечував, вказуючи що у взаємовідносинах позивача з ТОВ «ЛКО», останнє не мало фактичних можливостей виконати договірні зобов`язання з постачання олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого. ТОВ «ЛКО» придбавало лише соки та алкогольні напої. Документально оформлено придбання товару у ТОВ «Украгротрейдінг», однак, останнє не зареєструвало податкові накладні, виписані на адресу ТОВ «ЛКО». Крім того, ТОВ «ЛКО» є фігурантом кримінального провадження за частиною 2 статті 205 КК України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2020, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020, позов задоволений. Суди вказали, що поставка олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого на адресу ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» підтверджена господарським договором, специфікаціями, податковими, видатковими, товарно-транспортними накладними, актами прийому-передачі (т14ас37,т14ас120).

Постановою Верховного Суду від 05.10.2023 скасовані рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2020, постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020 та справа направлена на новий розгляд. Верховний Суд зазначив, що судами попередніх інстанцій не враховані дані акту №120/26-15-14-02-04/37317990 від 11.04.2017 документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЛКО», проведеної ГУ ДПС в м.Києві, про те, що ТОВ «Украгротрейдінг» (контрагентом у ланцюгу постачання), не зареєструвало податкові накладні, виписані на адресу ТОВ «ЛКО». Не надана оцінка доводам податкового органу про неможливість встановити джерело походження товару; що керівник ТОВ «ЛКО» є посадовою особою чотирьох підприємств. Судами попередніх інстанцій не наданий аналіз первинних бухгалтерських документів та наявності кримінального провадження, фігурантом якого є ТОВ «ЛКО». Також не надана оцінка законності накладання штрафу за порушення податкового законодавства (т15ас36).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 позов задоволений. Окружний суд проаналізував висновки актів перевірок, надані первинні бухгалтерські документи, дав оцінку наявності кримінального провадження та дійшов висновку про реальність господарських операцій щодо постачання позивачу олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого за договором з ТОВ «ЛКО» (т22ас15).

В апеляційній скарзі Східне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на непідтвердженність постачання товару по ланцюгу між попередніми контрагентами. Зокрема, фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ «ЛКО» та ТОВ «Украгротрейдінг» носять безтоварний характер. Відсутнє джерело походження товару та подальший рух по ланцюгу постачання (т22ас40).

Переглядаючи справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно акту №96/28-10-46-17/00178553 від 05.08.2019 документальної планової виїзної перевірки ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за період з 01.07.2014 по 31.12.2017, проведеної Офісом великих платників податків, не підтверджується отримання олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого від ТОВ «ЛКО» з травня 2016 року по лютий 2017 року на загальну суму 213 324 631гр5к оскільки в цей період ТОВ «ЛКО» придбавало лише соки та алкогольні напої. Документально оформлено придбання олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого у ТОВ «Украгротрейдінг», однак, останнє не зареєструвало податкові накладні, виписані на адресу ТОВ «ЛКО». Згідно акту №120/26-15-14-02-04/37317990 від 11.04.2017 документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЛКО», проведеної ГУ ДПС в м.Києві, ТОВ «Украгротрейдінг» не має складських приміщень, виробничих запасів транспортних засобів, а тому відсутнє джерело походження товарів по ланцюгу постачання. Крім того, ТОВ «ЛКО» є фігурантом кримінального провадження №0000068 за частиною 2 статті 205 КК України підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи. На підприємстві відсутні складські приміщення, виробничі запаси, транспортні засоби. Внаслідок нереальності господарських операцій з ТОВ «ЛКО» безпідставно виписані податкові накладні на суму податку на додану вартість на 35 554 105гр, які задекларовані позивачем як податковий кредит (т1ас94).

Офісом великих платників податків прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2019 про збільшення податку на додану вартість основний платіж 93 303 936гр, штрафні санкції 46 651 968гр, всього 139 955 904гр (т1ас22). В цій справі позивачем оскаржується назване податкове повідомлення-рішення в частині збільшення податку на додану вартість основний платіж 35 554 105гр, штрафні санкції 17 777 052гр50к, всього 53 331 157гр50к у взаємовідносинах з ТОВ «ЛКО» (т1ас22).

Відповідно пункту 14.1.36 статті 14 Податкового Кодексу України, господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом та реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення, агентськими договорами.

Відповідно пункту 14.1.181 статті 14 Податкового Кодексу України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.

Відповідно до абзацу 1 пункту 44.1 статті 44 Податкового Кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат, інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до абзацу 2 пункту 44.1 статті 44 Податкового Кодексу України, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом 1 цього пункту.

Відповідно до абзацу 1 пункту 44.2 статті 44 Податкового Кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку і фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового Кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку, дата оприбуткування коштів в касі платника податку, а в разі відсутності такої, дата інкасації готівки в банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена в самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані в разі здійснення операцій: а) придбання або виготовлення товарів і послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (в тому числі в зв`язку з придбанням або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ?) ввезення товарів або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до абзаців 1-3 пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулась раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до абзацу 4 пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України, для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до абзаців 1-4 пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду в зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, в тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи; ввезенням товарів або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до абзацу 5 пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України, нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватись в оподатковуваних операціях в межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до абзацу 1 пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) в зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригувань до таких податкових чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, в разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними в абзаці 1 цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 3 пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, податкові накладні, отримані з єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового Кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до абзацу 1 пункту 200.2 статті 200 Податкового Кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої відповідно до пункту 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету в строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої відповідно до пункту 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (в тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника в сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг в попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на рахунок платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг або в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до абзацу 1 пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до абзацу 2 пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України, податкова накладна, складена та зареєстрована в єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до абзацу 3 пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України, податкова накладна або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до абзацу 10 пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України, якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також в разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді в текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Відповідно до абзацу 12 пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України, квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Відповідно до абзацу 13 пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно реєстраційних документів, одними з видів господарської діяльності ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» є вирощування зернових, бобових, олійних культур, торгівля сільськогосподарською продукцією (т1ас26,т20ас174,т21ас81).

Між ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та ТОВ «ЛКО» укладений договір №2171-ПУ від 12.04.2016 на поставку сільськогосподарської продукції згідно специфікацій (т3ас39-44).

ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та ТОВ «ЛКО» погоджені специфікації на поставку на адресу позивача олії соняшникової нерафінованої не вимороженої І ґатунку українського походження врожаю 2015 року: №1 від 12.05.2016 в кількості 70т на суму 1 575 000гр, №2 від 12.05.2016 в кількості 1280т на суму 28 992 000гр, №3 від 30.05.2016 в кількості 675т на суму 15 288 750гр, №4 від 01.06.2016 в кількості 950т на суму 21 517 500гр; №5 від 02.06.2016 в кількості 2000т на суму 45 300 000гр, №6 від 03.06.2016 в кількості 500т на суму 11 325 000гр, №7 від 03.06.2016 в кількості 100т на суму 2 265 000гр, №8 від 03.06.2016 в кількості 500т на суму 11 325 000гр, №9 від 09.06.2016 в кількості 250т на суму 5 625000гр, №10 від 09.06.2016 в кількості 300т на суму 6 750 000гр, №11 від 20.06.2016 в кількості 500т на суму 11 250 000гр, №11/1 від 20.06.2016 в кількості 200т на суму 4 363 200гр, №12 від 23.06.2016 в кількості 4000т на суму 90 000 000гр, №12/1 від 22.06.2016 в кількості 350т на суму 7 696 500гр, №13 від 30.06.2016 в кількості 1600 на суму 34 656 000гр, №13/1 від 30.06.2016 в кількості 400т на суму 8 664 000гр, №14 від 06.07.2016 в кількості 2000т на суму 43 320 000гр, №15 від 06.07.2016 в кількості 500т на суму 10 755 000гр, №15/1 від 06.07.2016 в кількості 50т на суму 881 250гр, №16 від 06.07.2016 в кількості 400т на суму 8 604 000гр, №17 від 16.08.2016 в кількості 700т на суму 15078 000гр, №18 від 16.08.2016 в кількості 200т на суму 4 326 000гр, №19 від 18.08.2016 в кількості 500т на суму 10 965 000гр, №20 від 16.08.2016 в кількості 1000т на суму 21 912 000гр, №21 від 25.08.2016 в кількості 700т на суму 14 616 000гр, № 21/1 від 25.08.2016 в кількості 100т на суму 2 175 000гр, №22 від 26.08.2016 в кількості 1500т на суму 33 165 000гр, №23 від 30.08.2016 в кількості 40т на суму 912 000гр, №24 від 30.08.2016 в кількості 2500т на суму 57 600 000гр; специфікація на поставку на адресу позивача макухи соняшникової врожаю 2016 року: №25 від 20.01.2017 в кількості 220т на суму 1 056 000гр; специфікація на поставку на адресу позивача олії соняшникової сирої нерафінованої врожаю 2016 року: №26 від 20.01.2017 в кількості 1600т на суму 36 960 000гр, №28 від 31.01.2017 в кількості 300т на суму 6984 000гр, №29 від 31.01.2017 в кількості 500т на суму 11 550 000гр, №30 від 02.02.2017 в кількості 3300т на суму 75 438 000гр, №31 від 02.02.2017 в кількості 500т на суму 11 280 000гр; специфікація на поставку на адресу позивача шроту соняшникового гранульованого з насіння соняшнику врожаю 2016 року: №27 від 31.01.2017 в кількості 9000т на суму 36 960 000гр, №32 від 31.01.2017 в кількості 3500т на суму 14 175 000гр (т3ас45-81).

Згідно видаткових накладних, податкових накладних, актів прийому-передачі олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку українського походження врожаю 2015 року, макуха соняшникова врожаю 2016 року, олія соняшникова сира нерафінована врожаю 2016 року, шрот соняшниковий гранульований з насіння соняшнику врожаю 2016 року, перелічені в специфікаціях, поставлені на адресу ТОВ «ДТЕК Павлоградвугілля» в період з травня 2016 року по лютий 2017 року. До поставленого товару додані посвідчення якості, в яких зазначені виробники ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод», ПАТ «Ніжинський жирокомбінат» (т3ас82-т6ас54,т10ас143-т11ас69).

Згідно товарно-транспортних накладних, доставка товару позивачу здійснювалась перевізником ТОВ «Бєл-транс» за рахунок замовника товару (комісіонера ТОВ «БАЗ» за договором комісії №2169-ПУ від 12.05.2016, укладеного з комітентом ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»). В товарно-транспортних накладних вантажовідправником зазначено ТОВ «ЛКО», вантажоодержувачами ТОВ «Дельта вілмар» та ТОВ «Рисоил Юг», вантаж відвантажується на експорт за експортними контрактами згідно договору комісії №2169-ПУ від 12.05.2016 між комітентом ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та комітентом комісіонера ТОВ «БАЗ» (т6ас55-т7ас243,т11ас173-т12ас135). ТОВ «Дельта вілмар» та ТОВ «Рисоил Юг» посередники з реалізації на експорт олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сира нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого (т13ас3-32).

Згідно платіжних доручень № від 21.06.2016 на суму 4636 719гр98к, № від 24.06.2016 на суму 2 000 000гр, № від 30.06.2016 на суму 2 000 000гр, № від 05.07.2016 на суму 2000 000гр, № від 11.07.2016 на суму 2 000 000гр, № від 14.07.2016 на суму 2 000 000гр, № від 15.07.2016 на суму 2 000 000гр, № від 20.07.2016 на суму 29 273 655гр06к, № від 22.07.2016 на суму 5 000 000гр, № від 25.07.2016 на суму 5 000 000гр, № від 03.08.2016 на суму 5 000 000гр, № від 10.08.2016 на суму 4 000 000гр, № від 11.08.2016 на суму 4 000 000гр, № від 12.08.2016 на суму 4 000 000гр, № від 16.08.2016 на суму 4 000 000гр, № від 17.08.2016 на суму 4 000 000гр, № від 18.08.2016 на суму 4 000 000гр, № від 19.08.2016 на суму 4 000 000гр, № від 22.08.2016 на суму 4 000 000гр, № від 22.08.2016 на суму 17 294490гр60к, № від 22.08.2016 на суму 736 403гр83к, № від 23.08.2016 на суму 4 000 000гр, № від 30.08.2016 на суму 9 000 000гр, № від 31.08.2016 на суму 4 000 000гр, № від 02.09.2016 на суму 4 000 000гр, № від 05.09.2016 на суму 4 000 000гр, № від 08.09.2016 на суму 5000 000гр, № від 12.09.2016 на суму 6 000 000гр, № від 20.09.2016 на суму 60443гр36к, № від 20.09.2016 на суму 168 766гр79к, № від 20.09.2016 на суму 9 960 785гр91к, № від 21.09.2016 на суму 6 000 000гр, № від 22.09.2016 на суму 6 000 000гр, № від 23.09.2016 на суму 5 000 000гр, № від 27.09.2016 на суму 5 000 000гр, № від 28.09.2016 на суму 5 000 000гр, № від 29.09.2016 на суму 5000 000гр, № від 30.09.2016 на суму 5 000 000гр, № від 05.10.2016 на суму 5 000 000гр, № від 07.10.2016 на суму 5 000 000гр, № від 20.10.2016 на суму 13 747 831гр17к, № від 24.10.2016 на суму 12 000 000гр, № від 26.10.2016 на суму 10000 000гр, № від 27.10.2016 на суму 10 000 000гр, № від 08.11.2016 на суму 10 000 000гр, № від 15.11.2016 на суму 10000 000гр, № від 17.11.2016 на суму 10 000 000гр, № від 23.11.2016 на суму 10 000 000гр, № від 30.11.2016 на суму 5 000 000гр, № від 01.12.2016 на суму 5 000 000гр, № від 02.12.2016 на суму 5 000 000гр, № від 06.12.2016 на суму 10 000 000гр, № від 07.12.2016 на суму 10 000 000гр, № від 07.12.2016 на суму 10 000 000гр, № від 09.12.2016 на суму 5 000000гр, № від 14.12.2016 на суму 5 000 000гр, № від 15.12.2016 на суму 10 000 000гр, № від 19.12.2016 на суму 10 000 000гр, № від 22.12.2016 на суму 5 000 000гр, № від 11.01.2017 на суму 10 000 000гр, № від 12.01.2017 на суму 5 000 000гр, № від 12.01.2017 на суму 5 000 000гр, № від 13.01.2017 на суму 5 000 000гр, № від 17.01.2017 на суму 5 000 000гр, № від 17.01.2017 на суму 5 000000гр, № від 19.01.2017 на суму 5 000 000гр, № від 19.01.2017 на суму 5 000 000гр, № від 24.01.2017 на суму 5 000 000гр, № від 24.01.2017 на суму 5 000 000гр, № від 03.02.2017 на суму 5 000 000гр, № від 06.02.2017 на суму 5 000 000гр, № від 06.02.2017 на суму 5 000000гр, № від 07.02.2017 на суму 5 000 000гр, № від 07.02.2017 на суму 5 000 000гр, № від 08.02.2017 на суму 5 000 000гр, № від 08.02.2017 на суму 5 000 000гр, № від 09.02.2017 на суму 5 000 000гр, № від 15.02.2017 на суму 5 000 000гр, № від 18.04.2017 на суму 18 000 000гр, № від 19.04.2017 на суму 10 000 000гр, № від 19.04.2017 на суму 10 000 000гр, № від 24.04.2017 на суму 9 000000гр, за придбану продукцію позивач повністю розрахувався, в тому числі сплатив податок на додану вартість в ціні придбаної продукції (т7ас244-т8ас34,т12ас245-т13ас2).

Податкові накладні та інші первинні документи по всім операціям, на які посилається Офіс великих платників податків, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України. Податкові накладні зареєстровані в єдиному реєстрі податкових накладних (т20ас53).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно вказав, що відповідно до абзацу 3 пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, податкові накладні, отримані з єдиного реєстру податкових накладних, є для ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Реєстрація податкових накладних не була зупинена в зв`язку відповідністю контрагентів позивача критеріям ризиковості.

Крім того, за придбану продукцію у ТОВ «ЛКО», позивач повністю розрахувався, в тому числі сплатив податок на додану вартість в ціні продукції. Матеріальні цінності, які надійшли до ТОВ «ДТЕК Павлоградвугілля», належним чином оприбутковані. В подальшому отримані олія соняшникова нерафінована, макуха соняшникова, олія соняшникова сира нерафінована, шрот соняшниковий гранульований передані для реалізації комісіонеру ТОВ «БАЗ» за договором комісії №2169-ПУ від 12.05.2016. Виконання зобов`язань комісіонером ТОВ «БАЗ» перед комітентом ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з реалізації сільськогосподарської продукції підтверджується специфікаціями, актами приймання-передачі комісіонеру для реалізації на експорт олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого; рахунками-фактурами на транспортні послуги, актами здачі-прийняття робіт з перевезення для експорту олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого; податковими накладними на надані послуги комісіонером з продажу на експорт олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого; зовнішньоекономічними контрактами, вантажними митними деклараціями на експорт, рахунками-фактурами на оформлення вантажних митних декларацій, актами здачі-прийняття робіт з оформлення вантажних митних декларацій, рахунками на оплату за оформлення вантажних митних декларацій, звітами комісіонера про реалізацію на експорт олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого; рішенням Господарського суду Донецької області від 02.04.2019 у справі №905/2046/18, платіжними інструкціями про перерахунок коштів від комітента до комісіонера за надані послуги, платіжними інструкціями про перерахунок коштів від комісіонера до комітента, отриманих за реалізацію олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого (т8ас35-т9ас192,т11ас69-172,т12ас136-239,т16ас121-т19ас13). Доказом придбання позивачем олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого є те, що обсяг придбання вказаної сільськогосподарської продукції дорівнює обсягу постачання цієї сільськогосподарської продукції на експорт.

Таким чином, Офіс великих платників податків зобов`язує підприємство вдруге сплатити податок на додану вартість за одні й ті самі операції.

Стосовно доводів відповідача про непідтвердженність постачання товару по ланцюгу між попередніми контрагентами, що взаємовідносини між ТОВ «ЛКО» та ТОВ «Украгротрейдінг» носять безтоварний характер, колегія суддів відзначає: по-перше, ПАТ «Павлоградвугілля» не є стороною взаємовідносин з контрагентами постачальника і ніякого відношення до них не має; по друге, відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомочним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів і послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої з безпосереднім контрагентом. Податкові органи не позбавлені права звернутись до суду з вимогою про визнання недійсним правочину, укладеного з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та стягнення в дохід держави коштів, одержаних сторонами оспорюваного правочину, як це передбачено частиною 3 статті 228 ЦК України. Умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин, в судовому рішенні про визнання правочину недійсним. У цій справі договори, на підставі яких виникли господарські операції, недійсними в судовому порядку не визнавались, злочинних дій з боку суб`єктів господарювання не встановлено. Реальність господарських операцій підтверджена належними і допустимим первинними документами.

Суд першої інстанції обгрунтовано відхилив доводи податкової служби про неможливість встановлення джерела походження олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого. Постачальником до поставленої сільськогосподарської продукції надані посвідчення якості, в яких зазначені виробники ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод», ПАТ «Ніжинський жирокомбінат». В листі від 29.05.2019 на адресу ГУ ДПС в м.Києві, ТОВ «ЛКО» повідомило, що перелічену сільськогосподарську продукцію вони придбали у ТОВ «Украгротрейдінг», ТОВ «Баро альянс», ТОВ «Форпост елітбуд», ТОВ «Редлок», ТОВ «Гранд капітал» (т10ас138).

З огляду на положення статті 201 Податкового Кодексу України, колегія суддів констатує що відповідальність за не внесення до бюджету податку на додану вартість повинні нести виконавці робіт / постачальники продукції, які склали та зареєстрували податкові накладні в єдиному реєстрі податкових накладних, а не позивач, для якого зареєстровані податкові накладні є достатньою підставою для нарахування податкового кредиту та який сплатив податок на додану вартість в ціні виконаних робіт і придбаних запасних частин на автомобілі.

В судовому засіданні представник податкової інспекції не заперечував що складені і зареєстровані ТОВ «ЛКО» податкові накладні не зупинялись та податок на додану вартість перерахований до бюджету. Тобто відповідач фактично намагається вдруге покласти на ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» зобов`язання з податку на додану вартість.

Окружний суд дійшов обгрунтованого висновку, що реальність поставок позивачу продукції підтверджена платіжними документами про перерахунок коштів, податковими і видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами прийому-передачі сільськогосподарської продукції, які містяться в матеріалах справи та на які є посилання в акті перевірки. У відповідності до абзацу 9 частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», належним чином оформлені первинні бухгалтерськими документи на отримання ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від постачальника ТОВ «ЛКО» олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого підтверджують дійсність проведених господарських операцій, реальний рух активів та зміну в майновому стані їх учасників.

Відповідно до положень статті 200 Податкового Кодексу України, ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» отримало право на одержання бюджетного відшкодування та правомірно відобразило це в деклараціях з податку на додану вартість (т13ас124-218,т19ас14).

Висновки в акті перевірки про неможливість виконати договірні зобов`язання внаслідок відсутності у контрагентів основних засобів, виробничих потужностей, транспортних засобів, складських приміщень, трудових ресурсів є тільки припущеннями відповідача. Посилання лише на бази даних не може бути підставою для достовірного висновку про неспроможність контрагентів здійснювати господарську діяльність. Належних доказів відсутності у контрагентів позивача можливості поставити товар не представлено.

Верховний Суд в постановах від 16.01.2018 у справі №820/4648/13, від 30.01.2018 у справі №2а-15124/11/2670, від 06.02.2018 у справі №816/166/15, від 20.02.2018 у справ №820/785/17, від 12.04.2018 у справі №805/4710/16, від 08.05.2018 у справі №814/937/15, від 08.05.2018 у справі №815/3526/17, від 15.05.2018 у справі №870/9721/22, від 19.04.2023 у справі №420/20757/21, від 28.11.2023 у справі №400/2320/21, від 25.12.2023 у справі №480/7174/21 зазначив, що податкове законодавство не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутність у контрагентів основних засобів, виробничих потужностей, транспортних засобів, складських приміщень, трудових ресурсів та не виключає можливість реального виконання господарських операцій оскільки залучення працівників можливо за цивільно-правовими договорами; матеріальні ресурси, транспортні засоби можуть перебувати в оренді. Норми податкового законодавства не визначають обсяг матеріальних чи трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для нього.

Висновки контролюючого органу про відсутність у контрагентів трудових та матеріальних ресурсів, необхідних для здійснення ними господарської діяльності, зроблені на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації. Однак така податкова інформація носить виключно інформативний характер. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними, тому що така інформація відносно контрагентів по ланцюгу постачання не відповідає критерію юридичної значимості, не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень. Переконання контролюючого органу що контрагенти позивача не мали достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення господарських операцій, не можуть слугувати беззаперечними доводами щодо фактичного нездійснення господарських операцій, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, базуються на узагальненій податковій інформації без проведення контрольних заходів стосовно контрагентів позивача та дослідження первинних документів (постанови Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, від 28.11.2023 у справі №400/2320/21, від 06.12.2023 у справі №520/19070/21, від 20.12.2023 у справі №826/359/16).

В листі від 29.05.2019 на адресу ГУ ДПС в м.Києві, ТОВ «ЛКО» повідомило, що для здійснення господарської діяльності товариство орендує офісні і складські приміщення загальною площею 16051м2, 180 одиниць автотранспорту, на балансі перебувають основні засоби на суму 2 695 835гр (т10ас138).

Посилання податкової служби на те, що керівник ТОВ «ЛКО» на момент взаємовідносин з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» був посадовою особою чотирьох підприємств ніяк не свідчить про порушення податкового законодавства та що це будь яким чином заважало оформлювати і здійснювати господарські операції з поставки сільськогосподарської продукції позивачу. Суд першої інстанції правильно вказав що зазначена обставина ніяким чином не спростовує реальність господарських операцій між ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та ТОВ «ЛКО».

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового Кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 183 Податкового Кодексу України, реєстрація осіб як платників податку здійснюється податковими органами та діє до дати її анулювання.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Перелічені в акті перевірки юридичні особи перебувають в єдиному державному реєстрі, мають свідоцтва платників податків, в тому числі податку на додану вартість.

Європейський Суд з прав людини в пункті 38 рішення від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» зазначив: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання в системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування податку на додану вартість за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Також Європейський Суд з прав людини в пунктах 70, 71 рішення від 22.01.2009 у справі «Булвес проти Болгарії» зазначив: якщо національні власті у відсутність яких-небудь вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи в зловживанні, пов`язаному із сплатою податку на додану вартість, який нараховується з операцій в ланцюзі постачань, або яких-небудь вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж карають одержувача, який повністю виконав свої обов`язки, за дії або бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і відносно якого у нього не було засобів відстежування і забезпечення його старанності, то власті виходять за рамки розумного та порушують справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільних інтересів і вимогами захисту прав власності. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків з подання звітності по податку на додану вартість, неможливість для неї забезпечити дотримання постачальником обов`язків подавати звітність по податку на додану вартість і той факт, що ніякого шахрайства відносно системи податку на додану вартість, про який компанія-заявник знала або могла знати, здійснено не було, компанія-заявник не повинна нести наслідки невиконання постачальником обов`язків своєчасного подання звітності по податку на додану вартість і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пені.

Суб`єктом владних повноважень не доказано наявність порушень, безпосередньо допущених ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» при придбанні олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого. Позивач не має відношення до діяльності інших суб`єктів, ніяк не може впливати на оформлення ними документів, не наділений повноваженнями перевіряти посадових осіб контрагентів та не може нести відповідальність за їх дії.

Верховний Суд в постановах від 17.01.2018 у справі №805/2154/13, від 27.03.2018 у справі №816/809/17, від 03.04.2018 у справі №820/13380/13, від 17.04.2018 у справі №808/1543/17, від 12.06.2018 у справі 2а-1484/12/1370, від 26.06.2018 у справі №825/3731/15, від 31.07.2018 у справі №817/1339/17, від 02.06.2020 у справі №620/1024/19, від 28.02.2023 у справі №420/3226/19, від 19.06.2023 у справі №810/1577/17, від 21.12.2023 у справі №804/1849/17, від 26.12.2023 у справі №820/6466/17, від 22.08.2024 у справі №640/23884/21 наголосив, що норми Податкового Кодексу України не ставлять в залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник дійсно придбав товари, послуги, призначені для використання в господарській діяльності, та мав реальні витрати в зв`язку з їх придбанням. Порушення постачальником товару, послуг в ланцюгу постачання податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем вимог закону. Покупець не повинен зазнавати негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено про його обізнаність щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Податкове законодавство не зобов`язує платника податків здійснювати контроль і перевіряти діяльність контрагентів. Податковий орган не надав доказів що між позивачем та контрагентами мали місце злагоджені, узгоджені дії, спрямовані на протиправне отримання податкових вигід.

Податкова служба не заперечує придбання позивачем олії соняшникової нерафінованої, макухи соняшникової, олії соняшникової сирої нерафінованої, шроту соняшникового гранульованого, а оспорює його постачальника. Однак, податковою службою не надані докази про обізнаність ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» стосовно порушень податкового законодавства контрагентами, злагодженість дій між ними та що у ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» були обгрунтовані підстави сумніватись у достовірності відомостей про постачальника у первинних документах. Також податковою службою не надані докази що позивач вніс до первинних документів недостовірну інформацію про постачальника товару.

Податкова служба в акті перевірки ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» посилається на акт №120/26-15-14-02-04/37317990 від 11.04.2017 документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЛКО», проведеної ГУ ДПС в м.Києві, згідно якого ТОВ «Украгротрейдінг» (контрагент у ланцюгу постачання) не має складських приміщень, виробничих запасів транспортних засобів, не зареєструвало податкові накладні, виписані на адресу ТОВ «ЛКО». Окружним судом досліджений цей акт перевірки (т10ас8) та зроблений правильний висновок що можливі порушення з боку ТОВ «Украгротрейдінг» не стосуються ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» оскільки ці юридичні особи не мали господарських відносин між собою.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного, іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015, в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного, іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядку, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного, іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового і бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, в тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Таким чином, податковий орган встановлює наявність або відсутність порушень, допущених платником податків, виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків. Акти перевірок інших осіб ніяким чином не стосуються позивача та не можуть бути доказами порушення ним податкового законодавства. Зобов`язання третіх осіб по ланцюгу взаємовідносин з контрагентами позивача не спричиняють цивільно-правових та податкових наслідків для останнього.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що долучені позивачем до матеріалів справи документи містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій. В свою чергу, податковою службою не надано переконливих доводів, що грунтуються на об`єктивній інформації та спростовують реальний рух активів і зміну у майновому стані їх учасників. Таким чином, наданою позивачем первинною документацією підтверджена реальність господарських операцій з контрагентами. Також відповідачем не надано доказів і не зазначені обставини що зміст укладених угод не відповідає дійсним намірам їх учасників щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчить про намір учасників ухилитись від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання укладених угод, або приховування дійсного об`єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування податку на додану вартість, отримання незаконних пільг з оподаткування.

Окружний суд обгрунтовано відхилив доводи податкової служби що ТОВ «ЛКО» є фігурантом кримінального провадження №0000068. Вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 29.11.2016 у цьому кримінальному провадженні особа визнана винною у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205-1 КК України за внесення завідомо неправдивих відомостей в документи, що подавались для державної реєстрації ТОВ «Саніто» (т15ас178). До посадових осіб ТОВ «ЛКО» назване кримінальне провадження не має ніякого відношення.

Верховний Суд в постановах від 12.04.2018 у справі №826/1571/16, від 17.04.2018 у справі №808/2459/17, від 08.12.2021 у справі №805/1872/17 зазначив, що суд не може робити висновок про нереальність господарських операцій підприємства з контрагентами на підставі вироку, якщо в останньому немає жодних обставин, які б підтверджували безтоварність конкретних господарських операцій, а також якщо встановлена у вироку обставина не має значення для конкретного спору.

Окружний суд, на виконання постанови Верховного Суду про повернення справи на новий розгляд, дав правильний аналіз положенням статті 123 Податкового Кодексу України стосовно накладання штрафу на ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за повторне протягом 1095 днів визначення контролюючим органом податкового зобов`язання. Окружний суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність в дія позивача повторного порушення податкового законодавства, які б давали підстави податковій службі визначати суми податкового зобов`язання.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241 244, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 без змін.

Постанова набирає законної сили з 21.08.2025 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Повну постанову складено 22.08.2025

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді Т.І. Ясенова

судді О.В. Головко