Справа № 320/36828/24
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року м. Київ № 320/36828/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу,

за позовом ОСОБА_1

до поліцейського взводу № 2 роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві капрала поліції Адаменка Сергія Андрійовича, Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправним та скасування рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до поліцейського взводу № 2 роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві капрала поліції Адаменка Сергія Андрійовича (Адаменко С.А.), Департаменту патрульної поліції (відповідач/ ДПП), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис серії АА № 392047 від 28.04.2024, винесений поліцейським взводу № 2 роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві капралом поліції Адаменком С.А.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач заперечує вчинення нею психологічного насильства, а саме висловлювання нецензурною лайкою. Позивач також вказує про помилки при заповненні спірного припису, а саме: помилкові адресу проживання ОСОБА_1 , неправильне заповнення рядка щодо притягнення до адміністративної відповідальності, некоректне зазначення статусу подружжя як наречені.

Також позивач звертає увагу суду на неврахування відповідачем наданих нею поліцейському письмових пояснень, в яких вказано, що домашнє насильство насправді чиниться її чоловіком проти неї.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2024 року позовну заяву передано судді Жуковій Є.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі № 320/36828 /24, судом ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі в якості відповідача Департамент патрульної поліції (), зобов`язано відповідачів надати належним чином завірені копії термінового заборонного припису від 28.04.2024 АА №392047, матеріалів, на підставі яких складено терміновий заборонний припис серії від 28.04.2024 АА №392047 та форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо постраждалої особи, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов.

10 вересня 2024 року до відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) Київського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду, до якої долучено копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

17 вересня 2025 року до відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) Київського окружного адміністративного суду від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується, повністю заперечує щодо заявлених вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначає, що 28.04.2024, прибувши на місце виклику інспекторами управління патрульної поліції у місті Києві ДПП було складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, відібрано пояснення та складено терміновий заборонний припис. Вказані документи було направлено на розгляд Шевченківського районного суду міста Києва (справа № 761/18003/24), де рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01.07.2024 позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн, тобто, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення доведено в повному обсязі.

Також відповідач звертає увагу суду, що у даному випадку після встановлення рівня небезпеки постраждалої особи складено терміновий припис, таким чином реалізовано дискреційні повноваження, що не суперечить нормам чинного законодавства.

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.04.2024 поліцейським взводу № 2 роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві капралом поліції ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , складено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, згідно з якою постраждала особа ОСОБА_3 , кривдник ОСОБА_1 . Поліцейським визначено рівень небезпеки як високий.

Також поліцейським взводу № 2 роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві капралом поліції Адаменко С.А. винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 392047 від 28.04.2024.

Згідно з вищевказаним приписом, останній винесено стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з скоєнням нею домашнього насильства, а саме: 28.04.2024 приблизно о 20 год 30 хв в АДРЕСА_1 висловлювалась грубою нецензурною лайкою відносно свого чоловіка ОСОБА_3 , чим вчинила психологічне насильство стосовно постраждалого ОСОБА_3 .

Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесено строком на 3 доби з 23 год 28.04.2024 до 23 год 01.05.2024.

Не погодившись із терміновим заборонним приписом стосовно кривдника, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII (далі - Закон №2229-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 2229-VIII до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать: 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 5) взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії; 7) анулювання дозволів на право придбання, зберігання, носіння зброї та боєприпасів їх власникам у разі вчинення ними домашнього насильства, а також вилучення зброї та боєприпасів у порядку, визначеному законодавством; 8) взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону; 9) звітування центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про результати здійснення повноважень у цій сфері у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до статті 24 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать:

1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника;

2) обмежувальний припис стосовно кривдника;

3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи;

4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою-шостою, дев`ятою, одинадцятою статті 25 Закону №2229-VIII терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи:

1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи;

2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи;

3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.

Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.

Особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України.

Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №654 від 01.08.2018 затверджено Порядок винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника.

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку №654 цей Порядок визначає процедуру винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника.

Процедуру винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника визначено Розділом ІІ Порядку №654.

Так, відповідно до пунктів 6, 7 Порядку №654 терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер.

Усі реквізити припису заповнюються державною мовою, розбірливим почерком, чорнилом чорного або синього кольору.

У разі якщо особа, щодо якої виноситься припис, не володіє українською мовою, припис складається за участю перекладача.

Пунктами десятим, одинадцятим Порядку №654 передбачено, що під час винесення припису в ньому зазначаються:

у рядку «тип, назва населеного пункту» - тип, назва населеного пункту;

у рядку «посада, найменування уповноваженого підрозділу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові працівника, який виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника» - посада працівника уповноваженого підрозділу поліції, який виніс припис, найменування уповноваженого підрозділу поліції, у якому він служить, звання, прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочень);

у рядку «згідно зі статтею 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи виніс цей терміновий заборонний припис стосовно» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка вчинила домашнє насильство (повністю, без скорочень), стать, дата народження, громадянство, місце проживання, місце реєстрації, номер контактного телефону, місце роботи (навчання), посада;

у рядку «особу встановлено» - назва документа, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила домашнє насильство (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і назва органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));

у рядку «чи притягався (лася) до адміністративної або кримінальної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності (впродовж року) або кримінальної відповідальності;

у рядку «у зв`язку із скоєнням ним (нею) домашнього насильства» - форма(и) домашнього насильства та стислий зміст правопорушення;

у рядку «стосовно постраждалої особи» - прізвище, ім`я та по батькові постраждалої особи (повністю, без скорочень) із підкресленням ступеня її спорідненості з кривдником відповідно до частин другої та третьої статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;

у рядку «заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника» - захід чи заходи, передбачені частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;

у рядку «Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком» - строк із зазначенням кількості діб, часу та дати винесення припису, часу та дати закінчення дії припису;

у рядку «Особі, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, роз`яснено положення статті 173-2 КУпАП про притягнення до відповідальності за невиконання термінового заборонного припису стосовно кривдника, зобов`язання повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ Національної поліції України за місцем учинення домашнього насильства, а також про право оскарження термінового заборонного припису стосовно кривдника до суду» - підпис, прізвище та ініціали особи, якій винесено припис;

у рядку «Підпис працівника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України, який виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника» - підпис, прізвище, ім`я та по батькові працівника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України, який виніс припис;

у рядку «Підпис постраждалої особи (її представника) про отримання копії термінового заборонного припису стосовно кривдника та надання згоди на обробку персональних даних згідно із Законом України «Про захист персональних даних»- підпис, прізвище, ім`я та по батькові постраждалої особи (її представника);

у рядку «Підпис кривдника про отримання термінового заборонного припису стосовно кривдника отримано» - підпис, прізвище, ім`я та по батькові кривдника;

у рядку «Кривдник від підпису відмовився в присутності» - підписи, прізвища, імена та по батькові працівника уповноваженого підрозділу поліції, який виніс припис, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Припис підписується працівником уповноваженого підрозділу поліції, який його виніс, постраждалою особою (її представником) і кривдником власноруч на оригіналі та кожні

Процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення визначає Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затверджений спільним наказом Мінсоцполітики України та МВС України від 13.03.2019 №369/180, згідно пунктів 4, 5 розділу І якого оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства.

Результати оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу ІІ Порядку №369/180, за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти "так", "ні", "без відповіді" / "невідомо" (додаток 1 до Порядку № 369/180).

Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку №№369/180, дві відповіді «Так» на запитання з № 1-6 та на будь-яку кількість запитань з № 7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває в ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки.

Відповідь «Так» на одне запитання з № 1-6 та на щонайменше сім і більше запитань з № 7-27 або жодної відповіді на запитання з № 1-6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки.

Відповідь «Так» на одне запитання з № 1-6 та на не більше ніж шість запитань з № 7-27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки.

Якщо на всі запитання отримано відповіді «Без відповіді / Невідомо», поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

Згідно з пункту 7 розділу ІІ Порядку №369/180 залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.

У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Як встановлено судом, 28.04.2024 поліцейським взводу № 2 роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві капралом поліції ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , складено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, згідно з якою постраждала особа ОСОБА_3 , кривдник ОСОБА_1 . Поліцейським визначено рівень небезпеки як високий.

Також поліцейським взводу № 2 роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві капралом поліції Адаменко С.А. винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 392047 від 28.04.2024.

Разом з тим, окрім вказаної форми оцінки ризиків, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що позивач застосовувала психологічне насильство до свого чоловіка ОСОБА_3 .

Слід зазначити, що дані обставини мають бути встановлені органами поліції з урахуванням отриманих пояснень від обох сторін конфлікту та підтверджуватись відповідними доказами.

При цьому, згідно з долучених ОСОБА_1 до матеріалів справи пояснень, які були надані нею поліцейському, вона навпаки вказувала про вчинення на неї психологічного тиску, погрози по відношенню до неї від її чоловіка, вказувала, що він загрожує її морально-психологічному стану, і вона боїться за своє життя та здоров`я.

Суд зазначає, що встановлення факту домашнього насильства лише за заявою особи, яка начебто піддавалась домашньому насильству, у випадку коли інша особа (кривдник) заперечує вчинення домашнього насильства, не може бути визнана об`єктивним.

В даному випадку відповідач повинен був вжити відповідні заходи щодо з`ясування об`єктивної істини опитати сусідів, інших мешканців домоволодіння, встановити чи перебуває особа кривдника у стані сп`яніння, оглянути постраждалу особу на факт тілесних ушкоджень, залучити свідків, переглянути відео події чи аудіо запис за наявності, тощо, для з`ясування того чи дійсно позивач вчиняв дії, які можуть бути кваліфіковані, як домашнє насильство.

При цьому, лише після того, як факт домашнього насильства підтверджено об`єктивними доказами, відповідач у справі мав право переходити до оцінки ступенів ризиків та вирішення питання про винесення термінового заборонного припису.

Як свідчать матеріали справи, відсутні відомості щодо перевірки обставин, наведених ОСОБА_3 , наприклад, опитування осіб, які могли бути присутніми під час сварки подружжя.

Також відповідачем не надано відеозапису з нагрудних камер поліцейських, які допомогли б встановити обставини конфлікту.

Матеріали справи не містять жодних доказів ані на підставі яких складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, ані на підтвердження вжиття заходів відповідачем задля здійснення перевірки інформації щодо наявності підстав для його винесення.

Окрім цього, матеріали не містять доказів існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи, що є обов`язковою передумовою для вжиття такого заходу, як складення термінового заборонного припису.

Відтак, з матеріалів даної справи вбачається та не спростовано відповідачем, що належним чином встановленого та зафіксованого факту домашнього (психологічного) насильства з боку ОСОБА_1 не було, а відтак і підстав для винесення вказаного вище припису не було.

До того ж, суд звертає увагу, що відповідачем жодним чином не враховано та не надано оцінки поясненням позивача, яка не лише заперечувала факт вчинення нею будь-якого насильства, а й наполягала на тому, що саме над нею вчиняється психологічне насильство.

У відзиві відповідач посилався на те, що 28.04.2024, прибувши на місце виклику інспекторами управління патрульної поліції у місті Києві ДПП було складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, відібрано пояснення та складено терміновий заборонний припис. Вказані документи було направлено на розгляд Шевченківського районного суду міста Києва (справа № 761/18003/24), де рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01.07.2024 позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн, тобто, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення доведено в повному обсязі.

Разом з тим, судом з аналізу інформації Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що у справі № 761/18003/24 постановою Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 задоволено. Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 скасовано.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №306495 від 28 квітня 2024 року, закрито а підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набрала законної сили 22 жовтня 2024 року, є остаточною й оскарженню не підлягає. Суд виходив з того, зокрема, що єдині докази на підставі яких було складено протокол, письмові пояснення, які не дають підстав безумовно вважати доведеною вину ОСОБА_1 .

Отже, з огляду на вищевикладені обставини, зокрема, відсутність у матеріалах цієї справи належних доказів обставин вчинення позивачем насильства, а також встановлення в межах іншої судової справи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що наявність підстав прийняття оскаржуваного термінового заборонного припису стосовно кривдника не доведено відповідачем як суб`єктом владних повноважень.

Суд визнає суспільну небезпеку домашнього насильства та поділяє нетерпиме ставлення до будь-яких його проявів. Тимчасовий заборонний припис виноситься щодо особи, яка вчинила домашнє насильство з метою припинення насильства та усунення загрози для постраждалої особи. Внесення відомостей про припис до відповідного реєстру може призвести до того, що суспільство сприйматиме цю особу як кривдника, що вчинив небезпечні дії.

Водночас, визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» інструменти для запобігання та протидії домашньому насильству повинні застосовуватися за своїм прямим призначенням та не можуть використовуватися як спосіб впливу на особу в сімейних конфліктах.

Відтак, на думку суду, оскаржуваний терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 392047 від 28.04.2024 не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені пунктами 3, 5, 6 частини 2 статті 2 КАС України, тому його належить визнати протиправним та скасувати.

При прийнятті рішення суд враховує, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 392047 від 28.04.2024 винесено строком на 3 доби, тобто станом на день розгляду справи судом вказаний припис вичерпав свою дію.

Проте, суд зазначає, що жодна інша норма національного законодавства не містить обмеження права особи на звернення до суду з вимогою про визнання протиправним і скасування такого, що вже реалізований (не реалізований), індивідуального акту, та не обмежує (звужує) повноважень суду щодо розгляду і вирішення адміністративної справи з огляду на таку ознаку. Аналогічний висновок зазначений Верховним Судом в ухвалі від 21 травня 2020 року у справі №826/9464/18.

Тобто, факт реалізації або не реалізації актів та інших документів не може бути підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04.09.2018, справа №826/5608/17.

Такий підхід суду також узгоджується із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини , викладеного рішення суду по справі Фрезаду проти Греції» (FREZADOU v. GREECE, Applicationno. 2683/12, 8 November 2018), за висновками якого, нездатність судів завчасно розглянути по суті спір з приводу правового акту, який втратив чинність з тієї підстави, що у позивача зник правовий інтерес, є порушенням статті 6 Європейської конвенції з прав людини.

Отже, суд констатує, що закінчення терміну дії припису не означає, що даний акт індивідуальної дії не створює правових наслідків для позивача у справі.

Так, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» винесення термінового заборонного припису відносно кривдника передбачає настання негативних наслідків для цієї особи, а саме: внесення до реєстру осіб, що вчинили домашнє насильство, взяття кривдника на профілактичний облік, відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків, тощо.

Отже, оскільки як було встановлено вище, відповідачем при складанні термінового заборонного припису серії АА № 392047 від 28.04.2024 не було дотримано вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. 2 КАС України та не здійснено належну перевірку відповідної інформації, припис винесено без перевірки всіх обставин та наявності належних доказів, останній є протиправним та підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Варто також враховувати п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, який в силу ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис серії АА № 392047 від 28.04.2024, винесений поліцейським взводу № 2 роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві капралом поліції Адаменком С.А.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.