Справа № 520/20269/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

27 серпня 2025 року Справа № 520/20269/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження клопотання Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти (01001, м. Київ, вул. Бориса Гринченка, б.1, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати порушення дотримання законної процедури посадовими особами Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти в особі Комітету з питань етики під час встановлення відповідності вимогам Порядку розгляду скарг/повідомлень щодо фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, затвердженого Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти 21.06.2022 року скарги ОСОБА_2 ;

- визнати порушення дотримання законної процедури посадовими особами Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти в особі Комітету з питань етики під час прийняття до розгляду скарги ОСОБА_2 ;

- визнати протиправними дії Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти в особі Комітету з питань етики щодо прийняття до розгляду скарги ОСОБА_2 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 було відкрито спрощене провадження у справі.

18.08.2025 до суду надійшло клопотання відповідача, в якому він просив:

- провадження у справі № 520/20269/25 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти закрити.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у 2023 році позивач вже зверталася до суду з позовними вимогами до Національного агентства, які стосувалися визнання протиправними дій Національного агентства в особі Комітету з питань етики щодо встановлення відповідності скарги ОСОБА_2 , поданої 26.05.2023 вимогам Порядку розгляду скарг/повідомлень щодо фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, затвердженого Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти 21.06.2022 р. (далі Порядок розгляду скарг). Тобто, оспорювала дії Комітету з питань етики Національного агентства, які супроводжувалися винесенням рішення № 22 (35) від 09.06.2023, яким встановлюється відповідність скарги ОСОБА_2 . Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2023 було відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 520/25971/23. Представник відповідача вважає, що позовні вимоги у справі №520/20269/25 є ідентичними до позовних вимог по справі № 520/25971/23.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, дійшов наступного.

Згідно ч.1 статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Судом встановлено, що адвокат, Тімонов Андрій Ігорович, діючи в інтересах ОСОБА_1 18.09.2023 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 06.12.2024 № 01-26/121483/24 просить суд:

- визнати дії Комітету з питань етики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, щодо встановлення відповідності скарги ОСОБА_2 вимогам Порядку розгляду скарг/повідомлень щодо фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, затвердженого Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти 21.06.2022 року, протиправними та такими, що вчинені з порушенням вимог Порядку розгляду скарг/повідомлень щодо фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, затвердженого Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти 21.06.2022 року;

- зобов`язати Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти в особі Комітету з питань етики, прийняти рішення про невідповідність скарги ОСОБА_2 вимогам Порядку розгляду скарг/повідомлень щодо фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, затвердженого Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти 21.06.2022 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 520/25971/23.

Наразі вказана справа перебуває на розгляді в Харківському окружному адміністративному суді, рішення по суті заявлених позовних вимог судом не прийнято.

Звертаючись до суду із клопотанням про закриття провадження у справі, відповідач посилається на положення ст.238 КАС України та вважає, що позовні вимоги у справі №520/20269/25 є ідентичними до позовних вимог по справі № 520/25971/23, а тому на думку представника відповідача є підстави для закриття провадження у справі.

Разом з тим, як зазначалося, однією із підстав для закриття провадження у справі, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України є наявність таких, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ця норма покликана запобігти повторному розгляду судом спорів, які вже були розглянуті та остаточно вирішені по суті. Перешкодою для повторного звернення до суду є наявність у тотожній справі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження.

Як встановлено судом, справа № 520/25971/23 Харківським окружним адміністративним судом не розглянута, рішення по суті заявлених позовних вимог на час розгляду даного клопотання, не прийнято.

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі №520/20269/25.

Щодо посилання відповідача на недопущення подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, що є зловживанням процесуальними правами, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що предметом спору у справі № 520/25971/23 є дії Комітету з питань етики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, щодо встановлення відповідності скарги ОСОБА_2 вимогам Порядку розгляду скарг/повідомлень щодо фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, затвердженого Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти 21.06.2022 року, протиправними та такими, що вчинені з порушенням вимог Порядку розгляду скарг/повідомлень щодо фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, затвердженого Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти 21.06.2022 року.

Тоді як предметом позову по справі №520/20269/25 є визнання порушення дотримання законної процедури посадовими особами Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти в особі Комітету з питань етики під час встановлення відповідності вимогам Порядку розгляду скарг/повідомлень щодо фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, затвердженого Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти 21.06.2022 року скарги ОСОБА_2 ; у тому числі під час прийняття до розгляду скарги ОСОБА_2 ; а також дії Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти в особі Комітету з питань етики щодо прийняття до розгляду скарги позивача.

В обґрунтування позову у справі №520/20269/25 позивач посилається, зокрема, на те, що дії Комітету з питань етики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти щодо встановлення відповідності скарги ОСОБА_2 вимогам Порядку розгляду скарг про академічний плагіат та прийняття цієї скарги до розгляду є неправомірними. Позивач стверджує, що Агентство не мало повноважень перевіряти дисертацію, захищену у 2012 році, оскільки на момент її захисту законодавство не передбачало поняття «академічний плагіат» та не наділяло Агентство правомочностями щодо перевірки дисертацій і наукових публікацій. Дії Комітету, на думку позивача, були протиправними, оскільки процедура прийняття скарги до розгляду не відповідала вимогам Порядку розгляду скарг, а сама скарга містила необґрунтовані твердження щодо запозичень із роботи ОСОБА_3 , джерело якої є недоступним для перевірки та не дозволяє проведення об`єктивного наукового аналізу. Позивач зазначає, що наведені збіги текстів не містять наукової новизни, є вирваними з контексту та не впливають на результати дисертаційного дослідження, а дії ОСОБА_4 могли бути мотивовані прагненням дискредитувати позивача з політичних та професійних причин. Виходячи з цього, позивач просить суд визнати порушення законної процедури під час встановлення відповідності скарги та прийняття її до розгляду, визнати протиправними дії Комітету.

В обґрунтування позову по справі № 520/25971/23, позивач посилається на незгоду із оскаржуваним рішенням, вважає його неправомірним та таким, що суперечить нормам діючого законодавства, оскільки колегіальне рішення Комітету було підписане електронним підписом як фізичної особи, а не як Голови Комітету, що, на думку позивача, не може породжувати правові наслідки і повноважень на проведення перевірки дисертації. Позивач також вказує на недостовірність порівняльної таблиці, наданої ОСОБА_4 , в якій виявлено текстові запозичення з дисертації ОСОБА_3 , оскільки зазначене джерело недоступне для перевірки, походження тексту невідоме, що унеможливлює об`єктивний науковий аналіз, а наведені фрагменти становлять лише близько 6% дисертації, не містять наукової новизни та не впливають на результати дослідження. Позивач підкреслює, що звинувачення у плагіаті є безпідставними та необґрунтованими, зумовлені відсутністю у заявника достатньої юридичної освіти, і можуть мати на меті дискредитацію позивача через його патріотичну позицію.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.45 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Суд зазначає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.04.2018 у справі №9901/431/18.

Підстава позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Не є зміною підстав позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 у справі №809/487/19.

Крім цього, не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права або наведення іншого праворозуміння таких норм.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №916/1764/17, від 06.10.2021 у справі № 520/16416/2020.

З досліджених судом позовів у справах №520/20269/25 та №520/25971/23 вбачається, що вказані позови не є тотожними, оскільки матеріально-правові вимоги та обставини, якими позивач обґрунтовує звернення до суду, є різними.

Як зазначалося, нетотожність хоча б одного із вказаних вище чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що посилання відповідача на наявність зловживання процесуальними правами через подачу позивачем однакових позовів, є безпідставним.

Щодо строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

З огляду на вищевикладене та аналізуючи зміст позовних вимог, а саме те, що позивач просить суд, зокрема, визнати порушення дотримання законної процедури посадовими особами Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти в особі Комітету з питань етики під час встановлення відповідності вимогам Порядку розгляду скарг/повідомлень щодо фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, затвердженого Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти 21.06.2022 року скарги ОСОБА_2 , суд вважає, що позивачем пропущено встановлений ч.2 ст.122 КАС України строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому, позивачем до матеріалів справи не надано заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом та не наведено поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Також суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання приписів ч.1 та ч. 2 ст. 169 КАС України, для усунення вказаних вище недоліків позивачу необхідно надати до суду:

- заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення;

- належним чином завірені докази, які б підтверджували наявність непереборних та об`єктивних перешкод, труднощів, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позову.

Відповідно до ч.ч. 13-15 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

За таких обставин, позов підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та доказів на підтвердження підстав поновлення такого строку.

Керуючись статтями 44, 122, 160, 161, 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти (01001, м. Київ, вул. Бориса Гринченка, б.1, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти (01001, м. Київ, вул. Бориса Гринченка, б.1, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати позивачу термін десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення;

- належним чином завірених доказів, які б підтверджували наявність непереборних та об`єктивних перешкод, труднощів, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позову.

Роз`яснити позивачеві, що у разі неусунення у визначений судом термін недоліків, позов буде залишено без розгляду відповідно до приписів ч. 15 ст.171 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Полях Н.А.