Справа № 127/23974/25
Суддя: Горбатюк В. В.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/208/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Горбатюка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко А.М.,

представника позивача Шевчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. Розгляд матеріалів відбувався за його відсутності, оскільки він перебував на лікуванні, відповідно, копію постанови не отримував. Позивач вказує, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, оскільки у ній зазначено, що позивач ніби відмовився від проходження військово лікарської комісії, що не відповідає дійсності. Зазначає, що ОСОБА_1 згідно його Е-VOD Резерв+, дані уточнив вчасно, а саме 09.07.2024 року, крім того, йому не вручалась повістка із зобов`язанням з`явитися для проходження ВЛК, не вручалося направлення для проходження ВЛК, і немає витягу з журналу реєстрації таких направлень, не роз`яснено було ст. 63 КУ, у протоколі відсутній підпис ОСОБА_1 , у той час у протоколі значиться ОСОБА_2 , якому нібито роз`яснювали ст. 63 КУ, також ОСОБА_1 був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при винесенні спірної постанови, внаслідок порушення його свободи та особистої недоторканості. Зазначає, що ОСОБА_1 має діючу відстрочку від призову на підставі п.9.ч.1.ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Саме 06.06.2025 ОСОБА_1 подав до ЦНАП «Прозорий Офіс» Вінницької міської ради заяву від 06.06.2025 із необхідним пакетом документів для оформлення довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.9 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», із терміном виконання до 16.06.2025, а 07.06.2025 щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення. Про подану заяву працівників ТЦК позивач повідомляв. Вважає, що відповідачем порушено Порядок №560 про виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації. Також вказує, що у пункті 60 Постанови №560 Кабміну зазначено, що до ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Тобто, ТЦК та СП не має права мобілізувати військовозобов`язаного, який подав заяву на відстрочку рівно до того часу, поки така заява буде розглянута. Таким чином, відмови від проходження ВЛК позивач не давав, а лише пояснив, що подав 06.06.2025 заяву на відстрочку на підставі того, що здійснює постійний догляд за своєю хворою матір`ю. Оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку з повною відсутністю доказів на підтвердження факту події адміністративного правопорушення, у Постанові відсутні будь-які посилання на документи, які б підтверджували наявність події та складу адміністративного правопорушення; у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого та врученого направлення, яке зважаючи на п. 74 Порядку №560 передує виникненню в особи обов`язку проходити ВЛК, не могла мати місце власне подія адміністративного правопорушення; оскаржувана постанова є протиправною і підлягає скасуванню, оскільки у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази, які належним чином підтверджують наявність у діях Позивача умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. З ст. 210-1 КУпАП, при цьому, вказує що, навіть протокол, складений щодо Позивача, не є абсолютним доказом наявності у останнього вини на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. З ст. 210-1 КУпАП. Вказує також, що при призначенні Позивачу покарання не було враховано обов`язкові обставини передбачені ч. 2 ст. ЗЗ КУпАП. Зазначене стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 08.08.2024 провадження по справі відкрито та призначено її до судового розгляду.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відзив обґрунтовано тим, що 07.06.2025 помічником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим лейтенантом ОСОБА_3 уповноваженого складати протокол про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 було складено протокол №2095 про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП (відповідно до законодавства, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин). ОСОБА_1 відмовився від направлення його на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я згідно направлення № 2508 від 07.06.2025. ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу , будь-яких пояснень чи зауважень не надав, про дату та час розгляду справи повідомлений, що підтверджується підписами двох свідків. 17.06.2025 постановою №4592, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000.00 грн. Згідно з цією постановою, 07.06.2025 в умовах дії особливого періоду воєнного стану, будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією та його проходження з метою визначення ступеню придатності для проходження військової служби, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Долучено направлення на медичний огляд №2508 від 07.06.2025, яким ОСОБА_1 направляється для встановлення придатності до проходження військової служби. Факт відмови підтверджується актом відмови від проходження військово-лікарської комісії від 07.06.2025 року. Разом з тим, позивач не заперечує той факт, що службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 направляли його на медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби, оскільки такі дані містить позовна заява. Так, ОСОБА_1 було вручено направлення з реєстраційним номером 2508 від 07.06.2025 року. Просять не брати до уваги аргументи позивача, викладені в позовній заяві, зокрема щодо помилково зазначеного прізвища « ОСОБА_4 » в протоколі, оскільки це описка, і всі інші ідентифікаційні дані збігаються з даними правопорушника ОСОБА_1 . Звертають увагу, що певні формальні недоліки, за загальним правилом, не можуть бути підставою для скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень та звільнення правопорушника від відповідальності, передбаченої законом, а порушення процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, якщо воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. ІНФОРМАЦІЯ_3 дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі в частині забезпечення прав особи, яка притягається до відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП. Таким чином, адміністративним розглядом підтверджений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Тому ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності саме за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в межах строку накладення адміністративного стягнення.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримала з підстав зазначених в ньому. Просила задовольнити та стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відзиві на позовну заяву просив розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом установлено, що 06.06.2025 ОСОБА_1 подав до ЦНАП «Прозорий Офіс» Вінницької міської ради заяву від 06.06.2025 реєстраційний номер 78 із пакетом документів для оформлення довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», із терміном виконання до 16.06.2025. Зазначене підтверджується доданим до позовної заяви описом прийнятих документів Центру адміністративних послуг «Прозорий офіс».

Стосовно ОСОБА_1 07.06.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення №2095 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Протокол підписано особою, яка склала його, ОСОБА_3 та двома свідками. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 17.06.2025. Підписи ОСОБА_1 про отримання протоколу чи відмітки про відмову в його отриманні у протоколі не містяться.

Твердження позивача щодо вказівки про роз`яснення положень ст. 63 Конституції України ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 мають місце, але, одночасно, є формальними та розцінюються судом як технічна помилка.

Постановою №4592 від 17.06.2025 встановлено, ОСОБА_1 о 17:00 годині 07.06.2025 був направлений з метою проведення медичного огляду військово-лікарською комісією при Обласному об`єднаному центру з мобілізації, що підтверджується належними та допустимими доказами, однак ОСОБА_1 усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, передбачаючи її шкідливі наслідки та свідомо допускаючи настання цих наслідків в умовах воєнного стану та проведення загальної мобілізації, свідомо проігнорував вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та категорично відмовився від направлення його на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією та безпосереднього проведення йому медичного огляду військово- лікарською комісією при Обласному об`єднаному центру з мобілізації для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я згідно направлення № 2508 від 07.06.2025р., виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зафіксовано Актом фіксування відмови від проходження медичного огляду від 07.06.2025, чим вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Постановлено визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000 грн.

Відповідно до направлення №2508 від 07.06.2025 ОСОБА_1 направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності військовозобов`язаного до військової служби.

Відповідно до акту фіксування відмови від проходження медичного огляду від 07.06.2025 ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК.

Відповідно до витягу із Резерв+ ОСОБА_1 дані уточнив вчасно, у розшуку не перебуває, має діючу відстрочку від призову на підставі п. 9. ч. 1. ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Зазначена інформація узгоджується також із довідкою про надану відстрочку від 10.06.2025 № 362/8972.

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №10673 від 16.06.2025 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 10.06.2025 по 17.06.2025.

Відповідно до ст. 210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Кабінет Міністрів України затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (Далі- Порядок №560).

Відповідно до п. 58 зазначеного Порядку за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Пунктом 63 Порядку №560 визначено, що військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахував вимоги цієї статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме не з`ясував наявність підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не взяв до уваги, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи ОСОБА_1 відповідно до п. 63 Порядку №560 звернувся до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про надання відстрочки, а тому до прийняття рішення відповідною комісією не повинен був направлятися для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідач в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не надав суду доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався відповідно до вказаних вище вимог КУпАП України.

Крім того, із матеріалів даної справи не встановлено, що відповідач вжив всіх заходів щодо надання позивачу можливості реалізувати його права, передбачені ст. 268 КпАП України, в тому числі на отримання правової допомоги, тобто, що не було порушено його право на захист.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що уповноваженою посадовою особою не були виконані вимоги ст. 252 КУпАП та не встановлено усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. З огляду на викладене, суд дійшов до переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом. Відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з цієї норми, суд вважає, що строк для подачі позовної заяви позивачу потрібно поновити як пропущений з поважних причин, оскільки, як встановлено із матеріалів справи копію постанови позивач отримав після направлення його представником адвокатського запиту №30 від 21.07.2025. Відповідач у своєму відзиві не спростовував вказаного.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір в розмірі 605,60 грн, а відповідач є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір в зазначеному розмірі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника ОСОБА_5 №4592 від 17 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя В. В. Горбатюк