Справа № 240/8422/25
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/8422/25

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

установив:

У березні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся у суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області) про визнання протиправними дій щодо відмови у проведені перерахунку пенсії з дня призначення з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення у розмір 2500 грн відповідно до грошового атестату №1, виданого Департаментом захисту економіки Національної поліції України, та зобов`язання здійснити відповідний перерахунок та виплату.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно відмовив у перерахунку пенсії на підставі оновленого грошового атестату №1, виданого Департаментом захисту економіки Національної поліції України, оскільки матеріальна допомога, яка зазначена у ньому, має враховуватися при визначенні розміру його пенсії.

Ухвалами суду від 16 квітня 2025 року позовну заяву з вимогами за період 01 листопада 2019 року по 18 вересня 2024 року повернуто, а в іншій частині позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

02 травня 2025 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що ГУ ПФУ в Житомирській області призначено пенсію у чіткій відповідності до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Указує, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії враховані за 24 останніх календарних місяців служби підряд перед звільненням, що зазначено у постанові Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року. Звертає увагу, що в грошовому атестаті зазначені види грошового забезпечення, але у більших розмірах, ніж у попередній довідці (при призначенні). Наголошує, що згідно частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» для визначення розміру пенсії враховуються виключно щомісячні додаткові види грошового забезпечення, а саме надбавки, доплати, підвищення. Зазначає, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм іншими органами (державними органами, з яких особи були звільнені зі служби) довідок про розмір грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 19 червня 2025 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати суду, протягом 10 (десяти днів) з моменту отримання цієї ухвали, належним засвідчену копію грошового атестату ОСОБА_1 , згідно якого визначено розмір пенсії такого, та всі наявні довідки про розмір грошового забезпечення, продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та зупинено провадження у справі до дати отримання судом витребуваних доказів.

На виконання вимог ухвали суду відповідач подав витребувані документи, що обумовило постановлення 27 серпня 2025 року ухвали про поновлення провадження у справі.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області з 01 листопада 2019 року та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пенсію призначено з урахуванням грошового атестату №5 від 15 січня 2020 року.

Відповідно до протоколу призначення пенсії, пенсію обраховано із сум грошового забезпечення, а саме посадового окладу 2500,00 грн, окладу за військовим званням 1800,00 грн, процентної надбавки за вислугу років 25% 1075,00, середньомісячної суми додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у тому числі надбавки за особливо важливі завдання 60% та премії 48,197% у сумі 6110,54.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року у справі №240/5011/23, Департаментом захисту економіки Національної поліції України видано грошовий атестат №1 від 01 січня 2025 року.

Позивач, уважаючи, що має право на перерахунок пенсії із урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 2500,00 грн з моменту її призначення, у зв`язку з отримання нового грошового атестату, звернувся до відповідача з заявою.

Відповідач листом від 27 липня 2025 року відмовив у такому перерахунку, оскільки виплата матеріальної допомоги на оздоровлення залежить від певних обставин, не має постійного характеру, її розмір не є фіксованим, тому вона не належать до щомісячних виплат та додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні розміру пенсії.

З отриманою відмовою позивач не погоджується та вважає доводи відповідача помилковими, що спровокувало його звернення до суду за захистом порушених, на його переконання, прав.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд надає правову оцінку відмові ГУ ПФУ в Житомирській області у перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення на підставі грошового атестату №1 від 01 січня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2262-ХII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

За приписами частини 3 статті 43 Закону України №2262-ХII пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII встановлено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України №2262-ХІІ.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідного окладу за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), окладу/доплати за військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки/доплати за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Отже, Закон України № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених зі служби з органів внутрішніх справ, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Наведене вище узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17.

Матеріальна допомогу на оздоровлення виплачувалася не щомісячно, а отже висновок позивача про необхідність включення її до розміру пенсії є необґрунтованим, оскільки вказана виплата не входить до встановленого частиною 3 статті 43 Закону України №2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.

Як установлено з матеріалів справи, пенсію позивача обраховано із сум грошового забезпечення, а саме посадового окладу 2500,00 грн, окладу за військовим званням 1800,00 грн, процентної надбавки за вислугу років 25% 1075,00 грн, середньомісячної суми додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у тому числі надбавки за особливо важливі завдання 60% та премії 48,197% у сумі 6110,54 грн.

Отже, пенсійним органом при розрахунку пенсії позивача ураховано усі щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавка за особливо важливі завдання) та премії.

Наведене у своїй сукупності, на переконання суду, свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті встановлених обставин справи та правового регулювання суд доходить висновку, що відповідач діяв з дотримання вимог діючого законодавства, що не призвело до порушення прав позивача, тому у задоволенні позову належить відмовити.

Зважаючи на відсутність понесених позивачем судових витрат у справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

27.08.25