Справа № 240/14733/25
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/14733/25

категорія 113050000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" , третя особа: Центральна медична (військово-лікарська) комісія Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області", у якому просить:

- визнати бездіяльність медичної (військово-лікарської) комісії ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" щодо непроведення переогляду свого рішення, оформленого свідоцтвом про хворобу від 03.05.2024 №70/9-сі/НГУ, протиправною;

- зобов`язати медичну (військово-лікарську) комісію ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" провести переогляд свого рішення, оформленого свідоцтвом про хворобу від 03.05.2024 №70/9-сі/НГУ та прийняти нове рішення, згідно якого визнати отримане ним захворювання (поранення, контузію, каліцтво), захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби.

Суддя своєю ухвалою від 23.03.2025 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

До суду 06.08.2025 надійшло клопотання представника Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування вказує, що факти встановлені в ухвалі Житомирського окружного адміністративного суду по справі №240/11304/25, мають преюдиційне значення для справи №240/14733/25.

У період із 06.08.2025 по 26.08.2025 (включно) головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача, зазначає наступне.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Загальноприйнято вважати, що преюдиційність (лат. praejudicialis - те, що стосується попереднього судового рішення) це можливість прийняття судом як беззаперечними обставин (юридичних фактів), що були встановленні іншим судом в іншій справі та містяться у мотивувальній частині рішення, яке набрало законної сили. У такій попередній справі повинні брати участь ті ж самі сторони або їх правонаступники.

Недотримання хоча б однієї умови робить неможливим для суду застосування преюдиції, що особливо важливо, коли у справі беруть участь нові сторони.

Преюдиційність безпосередньо пов`язана з презумпцією істинності судового рішення, конституційною нормою про обов`язковість судового рішення (частина друга статті 129 Основного закону України), а також такими складовими верховенства права як принцип правової визначеності, легітимних очікувань, процесуальної економії, а також заборони зловживати процесуальними правами.

Преюдиціальність дає певний привілей стороні у справі не доказувати знову вже встановлені судом обставини (юридичні факти).

При розгляді клопотання представника відповідача, суд зауважує на наступне.

Як вбачається з КП ДСС, у провадженні судді Житомирського окружного адміністративного суду передувала адміністративна справі №240/11304/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

У програмі КП ДСС міститься два процесуальних документи у даній справі: ухвала про залишення позовної заяви без руху від 22.04.2025 та ухвала про повернення позовної заяви від 28.05.2025.

В ухвалі від 28.05.2025 вказано: водночас, подане до суду клопотання про поновлення строків на звернення до суду ОСОБА_1 не підписане. ... Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду підлягає поверненню без розгляду. Таким чином, у встановлені судом строки вимоги ухвали від 22 квітня 2025 року про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 не виконав, зазначені в ній недоліки позовної заяви не усунув, оскільки фактично не подав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду."

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Такі висновки сформульовані в пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17.

Враховуючи вказане, суд вважає помилковим твердження представника відповідача про преюдиційність ухвал суду у справі №240/11304/25.

Окрім того, предметом спору у даній адміністративній справі є бездіяльність щодо нездійснення перегляду рішення, оформленого свідоцтвом про хворобу від 03.05.2024 №70/9-сі/НГУ (при цьому позивач посилається на лист ДУ "Головний медичний клінічний центр МВС України"), тоді як предметом спору у справі №240/11304/25 є саме рішення від 03.05.2024 №70/9-сі/НГУ, а не бездіяльність щодо його неперегляду.

Отже, спір, що виник між сторонами у справі №240/11304/25 та у справі №240/14733/25 не є ідентичними, строки звернення до суду із вказаними позовами обраховуються з різних дат, а тому підстав для залишення позову без розгляду з підстав, вказаних у клопотання представника відповідача, суд не вбачає.

Керуючись статтями 241-243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Лавренчук