Справа № 200/3198/25
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року Справа№200/3198/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.05.2025 до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління пенсійного фонду України у Вінницькій області № 64 від 21.04.2025 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , від 13 квітня 2025 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 , згідно трудової книжки:

- до спеціального стажу періоди роботи - учнем складача поїздів - з 28.07.1997 по 04.12.1997, складачем поїздів - з 05.12.1997 по 02.12.2002, - з 01.12.2007 по 31.12.2007, - з 22.12.2011 по 10.06.2015;

- до загального страхового стажу період проходження військової служби з 18.12.1989 по 29.12.1991,

- та призначити ОСОБА_1 , пенсію за вислугу років відповідно до п. п. 2-1, 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 (в редакції Закону № 2148) та п. а ч. 1 ст. 55 Закону № 1788 (в редакції до внесення змін Законом № 213).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має необхідний стаж роботи для призначення пенсії згідно з пунктом а чистини 1 статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, при зверненні до пенсійного органу надав усі необхідні документи, проте рішенням відповідача відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на відсутність стажу роботи, що зумовлено ненаданням довідок про пільговий стаж роботи. Позивач вказав, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, при цьому трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про періоди роботи. Вважає рішення пенсійного органу протиправним.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволені позовних вимог. Відповідач вказав, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного стажу для призначення пенсії відповідно до п. а ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що зумовлено ненаданням заявником уточнюючої довідки про пільговий характер роботи у порядку, передбаченому Постановою №637. Вважає рішення законним та обґрунтованим.

Ухвалою судді від 09.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіює паспорта серії НОМЕР_1 , виданим 02.04.1998 Дружківським МВ УМВС України в Донецькій області.

13.04.2025 позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

За принципом екстериторіальності, заяву ОСОБА_1 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято рішення № 64 від 21.04.2025 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідної кількості спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Так, згідно з вказаним рішенням, вік заявника 55 років, страховий стаж особи становить 31 рік 11 місяців 27 днів, спеціальний стаж заявника за вислугу років складає 5 років 10 місяців 0 днів.

Також вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період проходження військової служби з 18.12.1989 року по 29.12.1991 року, згідно військового квитка НОМЕР_2 , оскільки по батькові « ОСОБА_2 » (рос.мова), вказане у військовому квитку, не відповідає по батькові « ОСОБА_3 » (рос.мова), згідно паспортних даних заявника; крім того відсутній номер наказу при звільненні з військової служби.

До заяви про призначення пенсії за вислугу років уточнююча довідка підприємства не надана. Оскільки підприємства на яких працював позивач розташовані на території можливих бойових дій, згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004 «Про затвердження Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» спеціальний стаж особи за вислугу років, розрахований, згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу та становить 5 років 10 місяців 0 днів.

Згідно із записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 від 01.09.1989, що видана на ім`я ОСОБА_1 , позивач зокрема, працював:

у залізничному цеху №22 Відкритого акціонерного товариства «Дружківський машинобудівний завод»

- з 28.07.1997 по 04.12.1997 - учнем складача поїздів (запис №10 -11);

- з 05.12.1997 по 02.12.2002 - складачем поїздів (запис №11-12).

У залізничному цеху Відкритого акціонерного товариства «Дружківське рудоуправління»

- з 14.09.2005 по 13.10.2008 - складачем поїздів (запис №17-19).

Згідно із записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 від 22.03.1970, що видана на ім`я ОСОБА_1 , позивач зокрема, працював у Приватному акціонерному товаристві «Дружківський завод металевих виробів» з 22.12.2011 по 10.06.2015 складачем поїздів (запис №24 -26).

Згідно з розрахунком стажу до спірного рішення, період роботи з 28.07.1997 по 04.12.1997 (учнем складача поїздів), з 05.12.1997 по 02.12.2002, з 01.12.2007 по 31.12.2007, з 22.12.2011 по 10.06.2015 (складачем поїздів) не зараховано до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Не погодившись з рішенням пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом

Положеннями статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ), встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ, визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) №137-V 14 вересня 2006 року визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Таким чином, право на призначення пенсії за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з яких не менше 12 років 6 місяців за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 583 від 12 жовтня 1992 року «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (далі - за текстом Список) професії і посади робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників.

Згідно роз`яснення «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років» №804 від 25 березня 2003 року Управління пенсійного забезпечення Міністерства праці та соціальної політики України, відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» деякі категорії працівників, які безпосередньо займаються організацією перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті, мають право на пенсію за вислугу років, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо займаються організацією перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583, передбачено складачі поїздів.

Відповідно до пунктів 1 та 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з вимогами пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, уточнюючі довідки для підтвердження трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Як встановлено судом вище записи трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 від 01.09.1989, що видана на ім`я ОСОБА_1 , свідчать про те, що позивач зокрема, працював у залізничному цеху №22 Відкритого акціонерного товариства «Дружківський машинобудівний завод»:

- з 28.07.1997 по 04.12.1997 - учнем складача поїздів (запис №10 -11);

- з 05.12.1997 по 02.12.2002 - складачем поїздів (запис №11-12).

У залізничному цеху Відкритого акціонерного товариства «Дружківське рудоуправління» з 14.09.2005 по 13.10.2008 - складачем поїздів (запис №17-19).

Згідно із записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 від 22.03.1970, що видана на ім`я ОСОБА_1 , позивач зокрема, працював у Приватному акціонерному товаристві «Дружківський завод металевих виробів» з 22.12.2011 по 10.06.2015 складачем поїздів.

Тобто, записами трудової книжки позивача підтверджується, що у період з 28.07.1997 по 04.12.1997, з 05.12.1997 по 02.12.2002, з 01.12.2007 по 31.12.2007, з 22.12.2011 по 10.06.2015 він працював на посаді складача поїздів, яка дає право на пенсію за вислугу років.

Стосовно тверджень відповідача щодо зарахування стажу роботи, що дає право на призначення пенсії згідно з відомостями по спеціальному стажу (форми ОК-5), суд зазначає, що такі відомості містяться щодо позивача з 2000 року, та, зокрема за 2002 рік містяться відомості по спецстажу (ЗП3013Б1) за 11 місяців 5 днів. Ураховуючи, що позивач працював по 02.12.2002, відповідач безпідставно посилається на відсутність таких відомостей за спірний період.

Також, містяться відомості по спецстажу (форма ОК-5) за 2007 рік (ЗП3013Б1) - 11 місяців 30 днів. Отже, відповідач безпідставно посилається на відсутність таких відомостей за спірний період.

Стосовно періоду роботи з 22.12.2011 по 10.06.2015 відомості по спецстажу відсутні, уточнююча довідка про пільговий характер роботи не надавалася.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до абз. 4 пункту 1.8 розділу I Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Відповідно до пункту 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 Орган, що призначає пенсію, надає, зокрема допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Відповідно до пункту 4.2.розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема:

- повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

- надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Як вбачається з відомостей, що містяться у вільному доступі в мережі Інтернет, Приватне акціонерне товариство «Дружківський завод металевих виробів» () наразі знаходиться у місті Дніпрі, отже суд вважає помилковим посилання відповідача на неможливість направлення запитів та отримання необхідних відомостей.

Також матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про необхідність подання додаткових документів та направлення запитів.

З огляду на викладене, наявні правові підстави вважати, що дії відповідача з обчислення стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, вчинено не в порядку і не у спосіб, що передбачені законодавством України в сфері пенсійного забезпечення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи з 28.07.1997 по 04.12.1997 (учнем складача поїздів), з 05.12.1997 по 02.12.2002, з 01.12.2007 по 31.12.2007, з 22.12.2011 по 10.06.2015 таким чином спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно зарахуванню до страхового стажу періоду проходження військової служби з 18.12.1989 по 29.12.1991.

Відповідно до ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Згідно з копією військового квитка серії НОМЕР_2 від 18.12.1989 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у період з 18.12.1989 по 29.12.1991.

Так, суд зазначає, що ім`я по батькові позивача у військовому квитку написано російською мовою « ОСОБА_2 ». При цьому, в паспорті громадянина України ім`я по батькові « ОСОБА_4 ».

Суд ураховує, що заповнення військового квитка (на дату видачі) було покладено на працівників військомату, при цьому позивач не може нести відповідальність за допущення помилки посадовими особами, відповідальними за заповнення та видачу військових квитків.

Отже, період проходження строкової військової служби має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи з 28.07.1997 по 04.12.1997, з 05.12.1997 по 02.12.2002, з 01.12.2007 по 31.12.2007, з 22.12.2011 по 10.06.2015 та до загального страхового стажу період строкової військової служби з 18.12.1989 по 29.12.1991.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію суд зазначає, що повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, щодо призначення пенсії.

Отже, суд вважає, що задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, щодо призначення пенсії та зобов`яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з матеріалами справи позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

При цьому, ураховуючи, що рішення відповідача визнано судом протиправним та зобов`язано повторно розглянути заяву з урахуванням спірного періоду, суд вважає, що судовий збір за одну немайнову вимогу у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії № 64 від 21.04.2025 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Зодчих, б. 22, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 13.04.2025 про призначення пенсії, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи з 28.07.1997 по 04.12.1997, з 05.12.1997 по 02.12.2002, з 01.12.2007 по 31.12.2007, з 22.12.2011 по 10.06.2015 та до загального страхового стажу період строкової військової служби з 18.12.1989 по 29.12.1991.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Зодчих, б. 22, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв