Справа № 640/18239/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Житомир справа № 640/18239/20

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРДЕ" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРДЕ" (далі - позивач, Товариство, ТОВ "Віта Верде") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві, у якому просить:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 03.04.2020 №3.

В обґрунтування позову вказує, що висновки відповідача, викладені у Акті камеральної перевірки про завищення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за грудень 2019 року не відповідають дійсності, оскільки позивач мав право на відшкодування ПДВ, що підтверджується первинними документами. Прийняте на підставі неправомірних висновків перевірки оскаржуване податкове повідомлення - рішення, на переконання позивача, підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відзив на позовну заяву надійшов до Окружного адміністративного суду міста Києва 28.09.2020.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі Закон № 2825-ІХ), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

Відповідно до статті 1 Закону № 2825-ІХ Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825-ІХ установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

На підставі пункту другого розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825-ІХ, за результатами автоматизованого розподілу, справу передано на розгляд Житомирському окружному адміністративному суду.

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями 07 березня 2025 року, суддю Лавренчук О.В. визначено головуючою суддею для розгляду даної адміністративної справи

Суддя Лавренчук О.В. своєю ухвалою від 12.03.2025 прийняла адміністративну справу до спрощеного позовного провадження, а ухвалою від 09.05.2025 постановила призначити адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРДЕ" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі на 28 травня 2025 року.

Судове засідання 28.05.2025 здійснювалось в режимі відеоконференції за участі представників сторін та на підставі їх клопотань.

Протокольною ухвалою, занесеною секретарем судового засідання до протоколу від 28.05.2025 відкладено розгляд справи на 18.06.2025.

Додаткові пояснення представника позивача надійшли через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС 17.06.2025 (вх. №48966/25 від 18.06.2025).

Судове засідання 18.06.2025 здійснювалось в режимі відеоконференції за участі представників сторін та на підставі їх клопотань.

Заслухавши пояснення представників сторін, а також зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

У період із 30.06.2025 по 18.07.2025 та із 06.08.2025 по 26.08.2025 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ТОВ "ВІТА ВЕРДЕ" за КВЕД: 10.39 Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів.

Сторонами визнається, у що у період із 26.12.2019 по 01.02.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРДЕ" не було зареєстроване як платник податку на додану вартість, оскільки попереднє свідоцтво було анульовано контролюючим органом 26.12.2019, а нове датоване 01.02.2020.

Податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2019 року Товариство подало 17.01.2020.

Встановлено, що у період із 21.01.2020 по 14.02.2020 головним державним ревізором - інспектором Головного управління ДПС у м. Києві було проведено камеральну перевірку Товариства, за результатом якої складено Акт №947/16-15-43-03-19/42570671 від 14.02.2020 про результати камеральної перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за грудень 2019 року (далі - Акт від 14.02.2020).

У Акті від 14.02.2020 вказано: "ТОВ "ВІТА ВЕРДЕ" (п.н. 42570671) подано до ГУ ДПС у м. Києві (Солом`янський район м. Києва) податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2019 від 17.01.2020 № (з додатками) із заявленою сумою до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) в розмірі 224137 гривень. В ході камеральної перевірки достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість та аналізу податкової звітності платника за грудень 2019 року встановлено наступне: ТОВ "ВІТА ВЕРДЕ" (п.н. 42.570671), згідно даних АІC «Податковий Блок», отримано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість 01.12.2018 № 200430067. Станом на дачу складання акту перевірки свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість 01.12.2018 № 200430067 анульоване за рішенням контролюючого органу 26.12.2019 року, по причині не надання декларації протягом року. Станом на дату складання акту перевірки ТОВ "ВІТА ВЕРДЕ" (п.н. 42570671), згідно даних АІC «Податковий Блок», отримано нове свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість 01.02.2020 № 200500103. В ході аналізу даних задекларованих ТОВ "ВІТА ВЕРДЕ" (п.н. 42570671) в податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року від 17.01.2020 року № встановлено, що причиною виникнення від`ємного значення, яке задеклароване до бюджетного відшкодування ПДВ, є імпорт овочів продовольчих, свіжих: голововчасті салати роду "lactuca Saliva": айсберг, урожаю 2019 року з Єгипту та Туреччини. Дана операція складає 93,86% від загальної суми податкового кредиту за вказаний період. Станом на дату складання акту перевірки, відповідно даних АІС «Архів податкової звітності» по ТОВ "ВІТА ВЕРДЕ" (п.н. 42570671) відсутні зареєстровані податкові накладні які б свідчили про реалізацію імпортованого товару в грудні 2019 року."

У розділі "4. Висновок" Акта від 14.02.2020 вказано: "Камеральною перевіркою встановлено порушення ТОВ "ВІТА ВЕРДЕ" (п.н. 42570671) вимог п. 184.7, ст. 184 п.200.4 ст. 200 Кодексу в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість ita поточний рахунок платника податку за грудень 2019 року та наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, ... "Порядок заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість", в зв`язку з чим ТОВ "ВІТА ВЕРДЕ" (п.н. 42570671) завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 224137 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржив акт камеральної перевірки в адміністративному порядку (а.с. 117-120).

За результатом розгляду заперечення платника податків від 20.03.2020, що надійшли до податкового органу 24.03.2020 (вх. №44492/10), Головне управління ДПС у м. Києві 02.04.2020 залишило висновки Акта від 14.02.2020 без змін, а заперечення - без задоволення (а.с. 109-116).

На підставі висновків Акта від 14.02.2020, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення - рішення від 03.04.2020 №3.

Звертаючись до суду з позовом позивача вважає оскаржуване податкове повідомлення - рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, за змістом вказаної правової норми вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а саме в захисті прав та інтересів фізичних та юридичних осіб від порушень з боку держави.

За приписами ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно норм п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За приписами пп. 75.1.1. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Системний аналіз норм, які визначають порядок камеральної перевірки та які діяли на час проведення перевірки контролюючим органом в межах спірних правовідносин, свідчить про те, що мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.

Аналогічна правова позиція вже висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 06 грудня 2023 року у справі № 812/430/18, від 06 березня 2024 року у справі № 803/815/18.

Відповідно до п. 200.10 ст. 200 ПК України, у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Розділ V ПК України визначає платників податку на додану вартість, об`єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов`язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг відповідно до приписів п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пп. 14.1.18 п. 14.1 ст.14 ПК України бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум такого відшкодування за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Верховний Суд у постанові від 04 липня 2024 року у справі № 380/12023/22 виснував, що аналіз наведеної норми статті 200 ПК України дає підстави для висновку, що однією із передумов для врахування від`ємного значення в рахунок бюджетного відшкодування є перш за все факт сплати відповідної суми отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України.

За приписами п. 200.7 ст. 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Під час судового розгляду справи встановлено, що податковий орган за результатом камеральної перевірки позивача у Акті від 14.02.2020 зауважив, що сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1. В ході камеральної перевірки ТОВ "ВІТА ВЕРДЕ" у відповідному службовому полі у рядку 19.1 «сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації» податкової декларації з ПДВ за грудень 2019 року відображено суму податку в розмірі 224137 грн.

Однак відповідачем на підставі даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість та даних податкової декларації Товариства за грудень 2019 року встановлено, що на момент подання декларації з ПДВ за грудень 2019 року сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу становить, 0 грн.

Відповідно до розділу V "Порядок заповнення податкової декларації" Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21:

3. Розділ I "Податкові зобов`язання":

2) у рядку 1.1 декларації вказуються дані операцій на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім ввезення товарів на митну територію України.

До рядка 1.1 декларації включаються оподатковувані за основною ставкою обсяги постачання товарів/послуг, здійснені на митній території України, з урахуванням їх місця постачання відповідно до статті 186 розділу V Кодексу.

4. Розділ II "Податковий кредит":

1) до розділу II "Податковий кредит" (рядки 10, 11 та 13 декларації) включаються обсяги придбання (виготовлення, будівництва, спорудження, створення) з податком на додану вартість (рядки 10.1 та 10.2) або без податку на додану вартість (рядок 10.3) товарів/послуг, необоротних активів на митній території України, ввезених на митну територію України товарів, необоротних активів (рядки 11.1 та 11.2), отриманих на митній території України від нерезидента послуг (рядок 13).

5. Розділ III "Розрахунки за звітний період":

2) якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

З рядка 19 визначається сума перевищення від`ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 19.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21).

У разі якщо сума від`ємного значення (рядок 19) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється.

Сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1;

3) сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20;

4) сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації):

підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що у податковій декларації за грудень 2019 року, яку, як убачається з квитанції №2, подано 17.01.2020 (а.с. 40), позивачем задекларовано:

у рядку 9 "Усього податкових зобов`язань": - грн;

у рядку 10.1 "Придбання товарів / послуг та необоротних активів на митній території України" колонка "Дозволений податковий кредит": 13766 грн;

у рядку 11.1 "Ввезені на митну територію України товари з основною ставкою: колонка "Дозволений податковий кредит": 210371 грн";

у рядку 17 "Усього податкового кредиту": 224137 грн;

у рядку 19 "Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17-рядок 19 декларації) (позитивне значення)": 224137 грн;

у службовому полі рядка 19.1 "Сума обчислена відповідно до пункту 200-1.3 ст.200-1 розділу V на момент подання декларації": 224137 грн;

у рядку 20 "Сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 20-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19-рядок 19.1), яка": 224137 грн;

у рядку 20.2 "підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1 - рядок 20.2.2) (рядок 3Д3)": 224137 грн;

у рядку 20.2.1: 224137 грн.

у рядку 20.2.2: - грн.

Під час камеральної перевірки ТОВ "ВІТА ВЕРДЕ" встановлено, що у відповідному службовому полі у рядку 19.1 «сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації» податкової декларації з ПДВ за грудень 2019 року відображено суму податку в розмірі 224 137 грн. В ході аналізу даних в АІC «Архів електронної звітності» по ТОВ "ВІТА ВЕРДЕ" встановлено, що на момент подання декларації з ПДВ за грудень 2019 року сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу становить 0 грн, про що повідомлено платника в квитанції №2 в полі «Результати обробки».

Відповідач, обґрунтовуючи під час розгляду справи правомірність висновків камеральної перевірки вказує на відсутність зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних Товариства, які б підтверджували правомірність зазначення у службовому рядку 19.1 суми 224137,00 грн, з яких: за ввезеними на митну територію товарами 210371,00 грн (рядок 11.1 декларації), придбання товарів/послуг та необоротних активів на митній території України 13766 грн (рядок 10.1 Декларації).

Щодо задекларованого бюджетного відшкодування на суму 210371,00 грн, суд зазначає, що в Акті від 14.02.2020 міститься інформація, що Товариство сплатило митним органам податок на додану вартість у розмірі 210371 грн за фактом ввезення товару на митну територію України.

Як зазначає у додаткових поясненнях представник позивача та не спростовано відповідачем, сплата ПДВ у розмірі 210371 грн було здійснено на підставі митних декларацій від 09.12.2019, від 12.12.2019 та від 23.12.2019 та віднесено до сум податкового кредиту, як те передбачено пп. "г" п. 198.1 ст. 198 та п. 201.12 ст. 201 ПК України.

Обсяг постачання (без ПДВ) та сума дозволеного податкового кредиту щодо вказаних у митних деклараціях та ввезених на митну територію України товарів, відображена у рядку 11.1 податкової декларації з ПДВ за грудень 2019 року та була взята при розрахунку рядка 17 декларації.

Рядок 19 податкової декларації з ПДВ розраховано, виходячи із суми, вказаної у рядку 17 такої декларації.

У службовому полі рядка 19.1 "Сума обчислена відповідно до пункту 200-1.3 ст.200-1 розділу V на момент подання декларації": 224137 грн.

Отже, при розрахунку суми від`ємного значення податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню враховується сума, обчислена відповідно до п. 200-1.3 ст.200-1 ПК України.

За приписами п.200-1.3. ст. 200-1 ПК України, платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (СумаНакл) (далі - прим. суду S- сума), обчислену за такою формулою: SНакл = SНаклОтр + SМитн + SПопРах + SОвердрафт - SНаклВид - SВідшкод - SПеревищ;

де

SНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

SМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України, крім сум податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.

SПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунків у системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зазначених у підпунктах "а" - "в" пункту 2001.2 цієї статті; SНаклВид - загальна сума податку за виданими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних; SВідшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань, проведених за результатами перевірок; SПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов`язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, норма ст. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України визначає розрахунок суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що податкові накладні та розрахунки коригувань податкових накладних Товариства не були зареєстровані в ЄРПН у період з 26.12.2019 по 01.02.2020 з підстав анулювання за рішенням контролюючого органу (причина: неподання декларації протягом року).

При цьому, в матеріалах справи містяться докази формування ПН №1 від 11.12.2019 на суму 416756,81, з яких ПДВ 69459,47 грн (а.с. 75) та направлення її на реєстрацію до ЄРПН 28.12.2019, а також формування РК №1 від 20.12.2019 на таку ж суму.

На підтвердження підстав для формування розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №1 від 11.12.2020, до суду та до заперечень на акт камеральної перевірки надано накладну на повернення №ВВ-0000001 від 20.12.2019 (а.с. 77).

Оскільки ПН та РК не були зареєстровані в ЄРПН, підстави для відображення вказаних сум при розрахунку рядка 19.1 податкової декларації з ПДВ за грудень 2019 року відсутні.

При цьому, однією з величин при вказаному вище розрахунку є SМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України.

За приписами п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 187.8 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно з положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних ЧИ не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пункт 201.12 статті 200 ПК України передбачає, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, складена платником за такими операціями та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові зобов`язання за якою включені до податкової декларації відповідного звітного періоду.

Сторонами визнається, що ТОВ "ВІТА ВЕРДЕ" є резидентом, а тому право на віднесення сум податку до податкового кредиту є саме митна декларація.

Верховний Суд у постанові від 10 березня 2025 року у справі №320/34385/23 виснував, що з моменту подання платником податків митної декларації для митного оформлення ввезених на митну територію України товарів у останнього виникають відповідні податкові зобов`язання зі сплати податку на додану вартість. Після сплати цього податку до бюджету платник податків набуває право на віднесення таких сум до податкового кредиту відповідного періоду. Таке розуміння норм Податкового кодексу України відповідає характеру і змісту правового регулювання податку на додану вартість та суті його адміністрування, оскільки право на податковий кредит перебуває у прямій залежності саме від факту сплати відповідної суми податку на додану вартість до бюджету. При цьому митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, є належним документом, що посвідчує право на віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту за відповідний період, оскільки вона підтверджує фактичну сплату суми податку до відповідного бюджету.

Схожі за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 березня 2025 року у справі №320/32828/23, від 02 квітня 2024 року у справі №640/21773/22, від 13 листопада 2024 року у справі №808/7067/13-а, від 03 жовтня 2023 року у справі №640/16289/22, від 19 лютого 2020 року у справі №480/660/19, у постанові від 22 квітня 2021 року у справі №640/19498/19, від 1 червня 2021 року у справі № 640/9167/20, від 21 жовтня 2021 року у справі №640/4639/20.

Оскільки сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання Товариством податкової декларації була розрахована виходячи із даних митних декларацій та дорівнювала сумі від`ємного значення (рядок 19), а ПН та РК не були зареєстровані в ЄРПН з підстав анулювання свідоцтва платника ПДВ, то Товариством рядок 19.1 не заповнювався.

Суд також звертає увагу, що податковим органом не встановлено порушень в частині декларування Товариством сум податкових зобов`язань, що підтверджується Актом камеральної перевірки від 14.02.2020 (а.с. 102, таблиця).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Товариством обґрунтовано відображено у податковій декларації з ПДВ за грудень 2019 року суму податкового кредиту та суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України, у розмірі 210371 грн, та відповідно відобразило такі цифри у службовому полі рядка 19.1.

Отже є таким, що не відповідає нормам ПК України висновок камеральної перевірки в частині, що стосується суми бюджетного відшкодування в розмірі 210371 грн, а тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, нарахований відповідачем розмір штрафних (фінансових санкцій) становить 52592,75 грн (210371 грн х 25%).

Суд зауважує, згідно з положеннями пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних

Разом з тим, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, а представником позивача під час розгляду справи до суду не спростовано відсутність реєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкових накладних на суму 13766 грн, що відображена у рядку 10.1 податкової декларації з ПДВ за грудень 2019 року та включення такої суми до бюджетного відшкодування.

Враховуючи вказані вище обставини, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення в цій частині є правомірним.

У рішенні Європейського суду з прав людини, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень органів державної влади, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення відповідальності має саме орган державної влади.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

На переконання суду, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, що підтверджуються належними доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн.

За приписами ч.3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача документально підтверджених судових витрат у розмірі 1975,88 грн ( (210371 грн + 52592,75 грн) : (224137 грн + 56034,25 грн) = 0,94; 2102 х 0,94).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРДЕ" (вул. Олекси Тихого, 78, офіс 311, м. Київ, 03067, ) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (вул. Шолуденка, буд.33/19, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 03 квітня 2020 року №3 в частині: сума завищення бюджетного відшкодування 210371 грн та штрафної (фінансова) санкції у сумі 52592,75 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРДЕ" документально підтверджені судові витрати у сумі 1975 ( одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять ) гривень 88 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

27.08.25