Справа № 826/19352/15
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року Справа№826/19352/15

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач, МО України), за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Військової частини НОМЕР_1 (далі третя особа-1) та Міністерства юстиції України (третя особа-2) в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Міністра оборони України (по особовому складу державних службовців) від 04 серпня 2015 року №2-Р в частині припинення державної служби у Військовій частині НОМЕР_1 та увільнення ОСОБА_1 від посади заступника командира військової частини НОМЕР_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу; допустити до негайного виконання постанову в частині присудження виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу (за один місяць) та про поновлення на посаді.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністра оборони України (по особовому складу державних службовців) від 04 серпня 2015 року №2-Р в частині припинення державної служби у військовій частині НОМЕР_1 та увільнення ОСОБА_1 від посади заступника командира Військової частини НОМЕР_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України з 05 серпня 2015 року. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 серпня 2015 року по 11 грудня 2020 року у розмірі 378 651, 84 грн.

Верховний Суд постановою від 27.10.2022 вирішив касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року в справі №826/19352/15 змінити щодо мотивів задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Міністра оборони України (по особовому складу державних службовців) від 04 серпня 2015 року №2-Р в частині припинення державної служби у військовій частині НОМЕР_1 та увільнення ОСОБА_1 від посади заступника командира Військової частини НОМЕР_1 , виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року скасувати в частині стягнення з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05 серпня 2015 року по 11 грудня 2020 року у розмірі 378 651,84 грн. У цій частині справу №826/19352/15 направити на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року залишити без змін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2022 прийнято справу до провадження суддею Смолієм І.В. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі Закон № 2825), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

На підставі ст. 1 Закону № 2825 Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідований.

П. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону України від 16 липня 2024 року № 3863-ІХ Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі Закон № 3863), який набрав чинності 26 вересня 2024 року), установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абз. 4 цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом № 3863, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом № 3863, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Після початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд та інші окружні адміністративні суди України завершують розгляд та вирішення переданих їм справ.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у справах, розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, здійснює Київський окружний адміністративний суд.

На підставі п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону № 3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, ця справа передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Абдукадировій К.Е.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 826/19352/15, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції вказує, що між позивачем, як працівником та військовою частиною НОМЕР_1 , як роботодавцем був укладений строковий договір від 10 квітня 2014 року строк дії якого розпочинався 10 квітня 2014 року та мав закінчитися датою укомплектування цієї посади військовослужбовцем. Факт укомплектування посади, яку обіймав позивач, військовослужбовцем 17 вересня 2015 року підтверджується наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 17 серпня 2015 року №80Р, відповідно до якого на зазначену посаду призначено генерал-майора ОСОБА_2 .

Від Міністерства юстиції України надійшли пояснення на позовну заяву, відповідно до яких зазначено, що всі доводи, викладені раніше, є обґрунтованими, належними та достатніми для підтвердження його правової позиції.

Враховуючи, що суддя перебувала у відпустці, справа розглядається негайно після виходу з відпустки за графіком.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що між позивачем, як працівником та Військовою частиною НОМЕР_1 , як роботодавцем був укладений строковий договір від 10 квітня 2014 року про те, що працівник ОСОБА_1 приймається на роботу в військову частину НОМЕР_1 за професією (посадою) заступника командира військової частини НОМЕР_1 (за рахунок посади військовослужбовця заступника командира військової частини НОМЕР_1 ) кваліфікацією ІІІ категорія посад державної служби, без випробування. Цей договір є укладеним на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, до укомплектування цієї посади військовослужбовцем.

ОСОБА_1 з 10.04.2014 року по 04.08.2015 року обіймав посаду з посади заступника командира військової частини НОМЕР_1 .

16.10.2014 року набув чинності Закон України "Про очищення влади", яким передбачені підстави та порядок проведення процедури люстрації щодо посадових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування.

Наказом Міністра оборони України від 04 серпня 2015 року № 2Р відповідно до статей 1, 2, 3 Закону України від 16 вересня 2014 року № 1682-VII "Про очищення влади" у зв`язку із встановленням заборони з 16 жовтня 2014 року окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, керуючись пунктом другим прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" та на підставах визначених пунктом 5 частини першої статті 30 Закону України "Про державну службу", пунктом 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю України з 04 серпня 2015 року припинено державну службу у військовій частині НОМЕР_1 та увільнено ОСОБА_1 від посади заступника командира військової частини НОМЕР_1 (за рахунок посади військовослужбовця - заступника командира і частини НОМЕР_1 ) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністра оборони України (по особовому складу державних службовців) від 04 серпня 2015 року №2-Р в частині припинення державної служби у військовій частині НОМЕР_1 та увільнення ОСОБА_1 від посади заступника командира Військової частини НОМЕР_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України з 05 серпня 2015 року. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 серпня 2015 року по 11 грудня 2020 року у розмірі 378 651, 84 грн. Звернуто до негайного виконання рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України з 05.08.2015 року та стягнення з Міністерства оборони України (, 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6) середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5 651, 52 грн. (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят одну гривню, 52 копійки).

Верховний Суд постановою від 27.10.2022 вирішив касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року в справі №826/19352/15 змінити щодо мотивів задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Міністра оборони України (по особовому складу державних службовців) від 04 серпня 2015 року №2-Р в частині припинення державної служби у військовій частині НОМЕР_1 та увільнення ОСОБА_1 від посади заступника командира Військової частини НОМЕР_1 , виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року скасувати в частині стягнення з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05 серпня 2015 року по 11 грудня 2020 року у розмірі 378 651,84 грн. У цій частині справу №826/19352/15 направлено на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року залишити без змін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" окремі військові посади в мирний час можуть заміщатися (на умовах строкового трудового договору) цивільними особами в порядку, встановленому Міністерством оборони України, або резервістами в порядку, встановленому Генеральним штабом Збройних Сил України.

Судом встановлено, що між позивачем, як працівником та Військовою частиною НОМЕР_1 , як роботодавцем був укладений строковий договір від 10 квітня 2014 року про те, що працівник ОСОБА_1 приймається на роботу в військову частину НОМЕР_1 за професією (посадою) заступника командира військової частини НОМЕР_1 (за рахунок посади військовослужбовця заступника командира військової частини НОМЕР_1 ) кваліфікацією ІІІ категорія посад державної служби, без випробування. Цей договір є укладеним на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, до укомплектування цієї посади військовослужбовцем.

Факт укомплектування посади, яку обіймав позивач, військовослужбовцем 17 вересня 2015 року підтверджується наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 17 серпня 2015 року №80Р, відповідно до якого на зазначену посаду призначено генерал-майора ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розрахунок середньої заробітної плати для оплати вимушеного прогулу повинен обчислюватись з 05.08.2015 наступний день після прийняття наказу про звільнення по 16.09.2015 - день, що передував дню укомплектування посади, яку обіймав позивач.

Обчислення середньої заробітної плати для оплати вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі здійснюється відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок №100, в редакції станом на 05.08.2015 перший день періоду вимушеного прогулу, охопленого цією справою).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 100 цей Порядок застосовується, у тому числі, у випадку вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 згаданого Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку №100).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до довідки Військової частини № 222/4/167/239/4 від 11.01.2021 року, позивачу за червень-липень 2015 року (тобто за останні два місяці роботи) нараховано та виплачено заробітну плату у розмірі 11572,10 грн.

У той же час середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складав 269,12 грн. (11572, 10 грн./43 робочі дні).

На підставі листа Міністерства праці та соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу» від 09 вересня 2014 року №10196/0/14-14/13 судом встановлено, що кількість робочих днів за період з 05.08.2015 (наступний день після прийняття наказу про звільнення) по 16.09.2015 (день, що передував дню укомплектування посади, яку обіймав позивач) становить 30 робочих днів.

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05.08.2015 по 16.09.2015 становить 8073,60 грн (269,12 грн х 30 днів) та належить стягненню з Міністерства оборони України на користь позивача.

При цьому, суд враховує, що позивачу було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 5651,52 грн. Отже сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05.08.2015 по 16.09.2015 становить 2 422,08 грн (8073,60 - 5651,52).

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 05.08.2015 по 16.09.2015 у розмірі 2 422,08 грн.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-14, 19-22, 72-78, 94, 132-143, 159-165, 241-247, 255, 295-297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Стягнути з Міністерства оборони України (, 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.08.2015 по 16.09.2015 у розмірі 2 422,08 грн.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 серпня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Е. Абдукадирова