Справа № 340/7273/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7273/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.01.2025, (суддя суду першої інстанції Сагун А.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Кропивницькому, в адміністративній справі №340/7273/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

11.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі п.3 ч. 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда II групи, на підставі рапорту від 15.07.2024;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорту від 15.07.2024 з підстав п.3 ч. 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда II групи.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що позивач звернувся письмово до відповідача з рапортом щодо звільнення зі Збройних Сил України, на підставі абзацу 12 пункту 3 часини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу - у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний нагляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Однак відповідно до листа відповідача від 01.11.2024 у задоволенні рапорту про звільнення від проходження військової служби відмовлено у зв`язку з тим, що військовослужбовцем не підтверджено відсутність інших членів сім`ї І чи II ступеня споріднення матері ОСОБА_2 , або того факту, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, до того ж громадянка ОСОБА_2 знаходиться на обліку УСЗН Світловодської МР.

Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 20.01.2025 відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на необґрунтованість доводів скарги просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем доведено наявність всіх визначених законом підстав для звільнення його зі Збройних Сил України, на підставі абзацу 12 пункту 3 часини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу - у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний нагляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Позивач, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , письмово звернувся до в/ч з рапортом щодо звільнення із лав Збройних Сил України, відповідно до абзацу 12 пункту 3 часини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу ( а.с.10).

До рапорту долучено такі документи на підтвердження підстав для звільнення: копія свідоцтва про народження ( а.с.14); копія паспорту ОСОБА_2 ; копія ідентифікаційного номеру; копія довідки до акту огляду МСЕК ( а.с.15); копія висновку № 1/184 ( а.с.16); копія рішення суду від 20.12.2023 ( а.с.17-18); копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ( а.с.21); копія довідки форми 5 від 10.04.2024 ( а.с.22); нотаріальна заява матері ОСОБА_2 ( а.с.20); копія пенсійного посвідчення від 18.09.1993 ОСОБА_4 ( а.с.24); копія пенсійного посвідчення від 28.07.2009 ОСОБА_5 ( а.с.24); копія свідоцтва про одруження від 10.11.1967 ( а.с.25).

Листом відповідача від 01.11.2024 №6340 у задоволенні рапорту позивача про звільнення від проходження військової служби відмовлено у зв`язку з тим, що військовослужбовцем не підтверджено відсутність інших членів сім`ї І чи II ступеня споріднення матері ОСОБА_2 , або того факту, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, до того ж громадянка ОСОБА_2 знаходиться на обліку УСЗН Світловодської МР ( а.с.11-13).

Вважаючи, що відповідачем протиправно не звільнено позивача з військової служби, тому позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних документів на підтвердження підстав звільнення з військової служби.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі-Закон № 2232-XII).

Частинами 1, 2, 4-6 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Водночас підстави звільнення з військової служби встановлені статтею 26 Закону № 2232-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктом г, пункту 4 статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до абзацу 13 пункту 3 статті 12 Закону № 2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Тобто, аналіз положень підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII та абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII свідчить про те, що для звільнення з військової служби необхідною є наявність таких умов:

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка);

- наявність у осіб, які потребують догляду, I чи II групи інвалідності;

- відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Лише за умови підтвердження таких взаємопов`язаних між собою обставин військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно пункту 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут) із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пунктом 31 Статуту начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно абзацу 2 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10 квітня 2009 року №170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за №438/16454 (далі - Інструкція №170 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Згідно з абзацом 13 пункту 14.10 Розділу XIV Інструкції №170, документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Отже, звільнення військовослужбовців з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або наявність інших поважних причин здійснюється шляхом подання військовослужбовцем, який не висловив бажання продовжувати військову службу, рапорту та документів, які підтверджують наявність правових підстав для звільнення його з військової служби, і такий рапорт має бути адресований вищій посадовій особі.

Подання рапорту по команді означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 26 червня 2024 року у справі №420/23353/23, розгляд рапорту про звільнення з військової служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність, зокрема, сімейних обставин або інших поважних причин, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Як свідчать встановлені у справі обставини, позивач обґрунтовує наявність у нього підстав для звільнення з військової служби необхідністю у здійсненні постійного догляду за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, і при цьому, як зазначено у рапорті про звільнення з військової служби інші особи не можуть здійснювати такий догляд.

Так, дослідженням змісту нотаріально засвідченої заяви матері позивача ОСОБА_2 (а.с.20), встановлено, що вона має двох синів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( позивач) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Син - ОСОБА_1 не має двоюрідних братів та сестер.

Її батьки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є пенсіонерами та непрацездатними особами, які через похилий вік та хворобу не можуть самостійно забезпечувати умови свого життя та потребують постійного стороннього догляду, допомоги та піклування.

Згідно копії довідки форми 5 від 10.04.2024 ( а.с.22), ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 . Наказ про зарахування до списків військової частини №303 від 01.12.2020 року по теперішній час.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення від 18.09.1993 ОСОБА_4 ( а.с.24), копії пенсійного посвідчення від 28.07.2009 ОСОБА_5 ( а.с.24), зазначені особи перебувають на обліку органу пенсійного фонду України.

Згідно копії рішення суду від 20.12.2023 у справі №401/3560/23 ( а.с.17-18) вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що зареєстрований 30 вересня 1989 року відділом записів актів цивільного стану м.Світловодськ Кіровоградської області, актовий запис №473.

Відповідно до копії витягу №347 про зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб ( а.с.28), за місцем реєстрації проживання ОСОБА_2 , зареєстрована лише вона.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК Серії 12 ААА №610598 від 27.06.2017, ОСОБА_2 має ІІ групу інвалідності, загальне захворювання.

У відповідності до висновку ЛКК №1/184 від 23.04.2025, ОСОБА_2 рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги на непрофесійній основі від фізичної особи. Вказаний висновок ЛКК був поданий позивачем разом з рапортом про звільнення.

Колегія суддів апеляційного суду констатує, що вказаний висновок відповідає формі та має всі обов`язкові реквізити, визначені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 року № 407.

Однак, відповідно до запису в наведеному висновку, останній надається для одержання компенсації фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Вказана мета формування висновку форми № 080-4/о, а саме для одержання компенсації фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі висновку також визначена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 року № 407.

Отже, з огляду на мету видачі наведеного висновку, останній має конкретне цільове спрямування: для одержання компенсації фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Між тим, посилань на отримання особою, що буде здійснювати догляд, інших повноважень, вказаний висновок не містить.

Таким чином, з огляду на казані правові приписи та встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що вищенаведений висновок від 09.03.2021 року № 407, в розумінні приписів ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не є висновком в цілях надання військовослужбовцю права на звільнення з військової служби під час дії воєнного стану.

В свою чергу, інших документів, які б підтверджували факт необхідність здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, зокрема висновку медико-соціальної експертної комісії, позивачем до відповідача та до суду подано не було.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду також вважає за необхідне зауважити, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317, затверджено положення про медико-соціальну експертизу (далі Положення № 1317).

Відповідно до п. 1 Положення № 1317, останнє визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Згідно п. 6 Положення № 1317, висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 р. №577 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.09.2012 р. № 1508/21820) затверджений Акт огляду медико-соціальною експертною комісією та Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157/о «Акт № ___ огляду медико-соціальною експертною комісією», пунктом 37 якої зазначено, що у пункті 32 зазначається потреба інваліда у медичній та соціальній допомозі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 р. №413, затверджено перелік сімейних обставин та поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та зі служби осіб рядового і начальницького складу, серед яких: необхідність постійного стороннього догляду, в тому числі за хворими батьками - своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Отже, виходячи з системного аналізу зазначених актів законодавства у їх системному зв`язку, виходячи в тому числі зі спрямування перелічених медичних документів та встановлення ними діагнозу, а також медичних рекомендацій, беручи до уваги вікове розмежування, колегія суддів приходить висновку, що в даному випадку, на час виникнення спірних правовідносин, позивач, маючи на меті звільнення з військової служби за вказаних підстав, повинен був надати на адресу військової частини, саме висновок МСЕК.

Таким чином, доводи позивача, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 р. №413, в частині вікового розмежування, суперечить приписам ст. 26 Закону № 2232-XII, колегією суддів за наведеного правового аналізу та встановлення вказаним Законом загальної правової норми, яка передбачає наявність документів і перелік органів, які можуть підтвердити вказані обставини, натомість постанова КМУ розмежовує повноваження таких органів залежно від суб`єкта, якому надається відповідний висновок до уваги не приймаються.

Відповідна правова позиція, в тому числі, викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2024 р. (справа № 420/16689/23).

Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 в адміністративній справі № 340/7273/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник

суддя А.В. Шлай