Справа № 420/1004/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/1004/25

Головуючий в 1 інстанції: Хлімоненкова М.В.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області від 30.08.2024 року № 02 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити пенсію ОСОБА_2 зарахувавши до страхового стажу період з 01.04.1983 по 11.05.1986, з 23.03.1987 по 12.10.1987, з 20.10.1987 по 26.10.1991, з 26.10.1991 по 28.06.1992, з 01.07.1992 по 15.02.1993, з 16.02.1993 по 01.11.1993, з 01.11.1993 по 11.04.1994, з 20.04.1994 по 20.09.2000, з 30.08.1996 по 01.04.1998.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що оскаржуваним рішенням від 30.08.2024 р. №02 прийнятого Головним управлінням ПФУ в Донецькій області їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки Відповідачем до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки від 05.04.1983 р. серії НОМЕР_1 періоди роботи: з 01.04.1983 по 11.05.1986, з 23.03.1987 по 12.10.1987, з 20.10.1987 по 26.10.1991, з 26.10.1991 по 28.06.1992, з 01.07.1992 по 15.02.1993, з 16.02.1993 по 01.11.1993, з 01.11.1993 по 11.04.1994, з 20.04.1994 по 20.09.2000, оскільки на титульній сторінці трудової книжки виправлення дати народження виконано з порушенням пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Вказане рішення позивач вважає протиправним та зазначає, що чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Рішення про відмову в призначення пенсії за віком №02, прийняте 30.08.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 періоди роботи з 01.04.1983 по 11.05.1986, з 23.03.1987 по 12.10.1987, з 20.10.1987 по 26.10.1991, з 26.10.1991 по 28.06.1992, з 01.07.1992 по 15.02.1993, з 16.02.1993 по 01.11.1993, з 01.11.1993 по 11.04.1994, з 20.04.1994 по 20.09.2000 (згідно трудової книжки від 05.04.1983 серія НОМЕР_1 ) та з 30.08.1996 по 01.04.1998 (згідно трудової книжки від 15.09.1981 серія НОМЕР_2 ) та повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 30.08.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.04.1983 по 11.05.1986, з 23.03.1987 по 12.10.1987, з 20.10.1987 по 26.10.1991, з 26.10.1991 по 28.06.1992, з 01.07.1992 по 15.02.1993, з 16.02.1993 по 01.11.1993, з 01.11.1993 по 11.04.1994, з 20.04.1994 по 20.09.2000, згідно трудової книжки від 05.04.1983 серія НОМЕР_1 оскільки на титульній сторінці трудової книжки виправлення дати народження виконано з порушенням пункту 2.13 Інструкції 58.

Апелянт вказує, що згідно трудової книжки від 15.09.1981 серія НОМЕР_3 не враховано період роботи з 30.08.1996 по 01.04.1998, оскільки є виправлення в даті підстави звільнення з роботи здійснене з порушеннями положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція 58).

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.08.2024 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Заява позивача про призначення пенсії за віком розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Донецькій області, яким за результатами розгляду заяви позивача прийнято рішення №02 від 30.08.2024 про відмову у призначенні пенсії.

Зі спірного рішення вбачається, що пенсійний вік відповідно до частини 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 60 років. Вік заявниці - 60 років 02 місяця.

Необхідний страховий стаж відповідно до частини 1, 2, 3 статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: починаючи з 1 січня 2024 року після досягнення віку 60 років становить 31 рік. Страховий стаж особи становить 15 років 05 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано: - згідно трудової книжки від 05.04.1983 серія НОМЕР_1 періоди роботи з 01.04.1983 по 11.05.1986, з 23.03.1987 по 12.10.1987, з 20.10.1987 по 26.10.1991, з 26.10.1991 по 28.06.1992, з 01.07.1992 по 15.02.1993, з 16.02.1993 по 01.11.1993, з 01.11.1993 по 11.04.1994, з 20.04.1994 по 20.09.2000, оскільки на титульній сторінці трудової книжки виправлення дати народження виконано з порушенням пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993р., а саме зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження 1 записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів, а саме відсутнє посилання на відповідні документи;

- згідно трудової книжки від 15.09.1981 серія НОМЕР_2 період роботи з 30.08.1996 по 01.04.1998, оскільки є виправлення в даті підстави звільнення з роботи.

За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення відмовити заявниці в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 31 рік.

Особа має право на пенсійну виплату у 65 років, тобто з 17.06.2029.

Не погодившись із прийнятим відповідачем рішенням від 30.08.2024 №02, вважаючи його протиправним, а також вважаючи доведеними підстави для призначення пенсії за віком, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що в трудових книжках позивача є всі необхідні відомості про роботу за спірні періоди, тобто містяться записи, що підтверджують періоди виконуваної роботи, а недоліки у записах, які були допущені уповноваженими особами підприємств, не викликають сумнівів у дійсній зайнятості позивача на роботах за вказаними посадами на таких підприємствах, а тому прийшов до висновку, що спірні періоди не були зараховані відповідачем безпідставно, а спірне рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії не може вважатися правомірним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що оскільки подана позивачем заява з документами по суті розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області і рішення про відмову приймалось саме ним, дії зобов`язального характеру щодо зарахування періодів роботи до страхового стажу має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Донецькій області, а тому зобов`язав ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 23.08.2024 про призначення пенсії, з урахуванням правових висновків, наданих судом у рішенні.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року, Законом України "Про пенсійне забезпечення", Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

- пенсія за віком;

- пенсія по інвалідності;

- пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У відповідності до ст.1 Закону №1058-IV:

- пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення міститься і в ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами ч.4 ст.24 Закону України № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

До набрання чинності Законом № 1058-IV діяв Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 1.1. Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Документи, необхідні для перерахунку пенсії, наведені в розділі ІІ Порядку № 22-1.

Згідно з абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що до заяви додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно із ст.62 Закону України № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У п. 2.2, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, що затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, передбачено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно пункту 2.12 Інструкції №162 зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорти, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів.

Згідно з пунктом 8.1. Інструкції №162 контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок на підприємствах, здійснюється у порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 6 вересня 1973 р. №656 Про трудові книжки робітників і службовців.

В свою чергу, пунктом 18 Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06 вересня 1973р. №656 Про трудові книжки робітників і службовців встановлено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках, іншу відповідальність.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, 29.07.1993 Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України видано наказ №58 Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, пунктом 2 якої визначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 N 162 не застосовується.

Станом на час внесення записів щодо спірних періодів роботи позивача загальний порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 1.5 Інструкції № 58 передбачено, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Також у п. 2.27 та 4.1 Інструкції №58зазначено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що основним документом який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 291/99/17.

Як вбачається з матеріалів справи, до страхового стажу не зараховано:

- згідно трудової книжки від 05.04.1983 серія НОМЕР_1 періоди роботи з 01.04.1983 по 11.05.1986, з 23.03.1987 по 12.10.1987, з 20.10.1987 по 26.10.1991, з 26.10.1991 по 28.06.1992, з 01.07.1992 по 15.02.1993, з 16.02.1993 по 01.11.1993, з 01.11.1993 по 11.04.1994, з 20.04.1994 по 20.09.2000, оскільки на титульній сторінці трудової книжки виправлення дати народження виконано з порушенням пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993р., а саме зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження 1 записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів, а саме відсутнє посилання на відповідні документи;

- згідно трудової книжки від 15.09.1981 серія НОМЕР_2 період роботи з 30.08.1996 по 01.04.1998, оскільки є виправлення в даті підстави звільнення з роботи.

Надаючи оцінку позиції відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 01.04.1983 по 11.05.1986, з 23.03.1987 по 12.10.1987, з 20.10.1987 по 26.10.1991, з 26.10.1991 по 28.06.1992, з 01.07.1992 по 15.02.1993, з 16.02.1993 по 01.11.1993, з 01.11.1993 по 11.04.1994, з 20.04.1994 по 20.09.2000 згідно трудової книжки від 05.04.1983 серія НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, в матеріалах справи наявні копії трудової книжки серія НОМЕР_1 від 05.04.1983 вбачається що вона була видана ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому у прізвищі та даті народження були зроблені виправлення, про що на титульній сторінці зроблені відповідні записи, а саме: прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 23.12.89, виданого відділом ЗАГСУ Малиновського райвиконкому м. Одеси, на Валах; дату народження вважати ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 23.12.89, виданого відділом ЗАГСУ Малиновського райвиконкому м. Одеси, 23 грудня 1989 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №1326. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 .

Згідно копії паспорта громадянина України позивача, Серія НОМЕР_5 , виданого Іллічівським РВ ОМУ УВМС України в Одеській області 04.07.1997, дата народження позивача визначена ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, як вже зазначалося, відмовляючи у зарахуванні вище вказаних періодів роботи, що визначені трудовою книжкою від 05.04.1983 серія НОМЕР_1 , до страхового стажу Головне управління ПФУ в Донецькій області зазначило про те, що на титульній сторінці трудової книжки наявне виправлення дати народження, яке виконано з порушенням пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993р., оскільки відсутнє посилання на відповідні документи, на підставі яких здійснювалося таке виправлення.

Колегія суддів зазначає, що відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудової книжки, її облік, зберігання та видачу несуть саме спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність та негативні наслідки за порушення при веденні записів у трудову книжку повинні настати саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Аналогічні висновки неодноразово висловлював Верховний Суд у своїх постановах, а саме, у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, у постанові від 11.07.2019 у справі №683/737/17 та у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Зі змісту самого запису про зміну дати народження позивача вбачається, що він був здійснений Начальником відділу кадрів Одеського облдорстрой Міндорстрой УССР, а отже саме на цю особу повинна покладатися відповідальність на порушення порядку внесення записів у трудову книжку. Позивач не повинен нести негативних наслідків вказаних помилок, що вірно зазначено судом першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові у справі № 687/975/17 від 21.02.2018, у справі №607/7638/17 від 06.04.2022 у яких суд касаційної інстанції вказав, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком із зарахуванням відповідних періодів роботи, які є документально підтвердженими.

Дослідивши усі наявні записи у трудовій книжці від 05.04.1983 серія НОМЕР_1 , які Головне управління ПФУ в Донецькій області не зарахувало до страхового стажу позивача, колегія суддів, як і суд першої інстанції дійшла висновку, що записи про трудову діяльність позивачки внесені у хронологічному порядку, в тому числі із зазначенням дати прийняття на роботу, займаних посад, звільнення з роботи, реквізитів розпорядчих документів, засвідченням цих записів підписами уповноваженої особи та відтисками печаток підприємств.

У відповідача не було жодних зауважень щодо записів самих періодів роботи. Відтак, їх не зарахування до страхового стажу не може вважатися правомірним.

Стосовно не зарахування періоду роботи з 30.08.1996 по 01.04.1998 згідно трудової книжки від 15.09.1981 серія НОМЕР_2 з підстав наявності виправлення в даті наказу про звільнення з роботи, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту трудової книжки ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 від 15.09.1981, вона містить наступні записи:

- №8 від 30.08.1996 про прийняття на роботу штамповщицею ОК МП Шкіпер, підстава - наказ №2 від 30.08.1996;

- №9 від 01.04.1998 про звільнення по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням ОК МП Шкіпер, підстава - наказ №1 від 31.03.1998.

Дослідивши вказані записи, колегія суддів зазначає, що наявне виправлення у першій цифрі дати наказу про звільнення 3.

В той же час, досліджений період роботи містить всі необхідні відомості про роботу, тобто містяться записи, що підтверджують період виконуваної роботи, є посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені печаткою підприємства, оформлені належним чином, що дає можливість встановить період роботи на підприємстві, та не викликає сумніву у зайнятості позивача у вказаний період на роботі на вказаному підприємстві.

Позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17 зазначено, що відповідальність за можливі помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, в тому числі не зазначення наказів, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а, у якій вказав, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці чи незазначення підстави звільнення у трудовій книжці може бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів чи не зазначення підстави звільнення у трудовій книжці.

Таким чином, в трудових книжках позивача є всі необхідні відомості про роботу за спірні періоди, тобто містяться записи, що підтверджують періоди виконуваної роботи, а недоліки у записах, які були допущені уповноваженими особами підприємств, не викликають сумнівів у дійсній зайнятості позивача на роботах за вказаними посадами на таких підприємствах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем трудова книжка від 05.04.1983 серія НОМЕР_1 та трудова книжка від 15.09.1981 серія НОМЕР_2 містять достатні відомості щодо періодів і характеру виконуваної позивачем роботи за періоди з 01.04.1983 по 11.05.1986, з 23.03.1987 по 12.10.1987, з 20.10.1987 по 26.10.1991, з 26.10.1991 по 28.06.1992, з 01.07.1992 по 15.02.1993, з 16.02.1993 по 01.11.1993, з 01.11.1993 по 11.04.1994, з 20.04.1994 по 20.09.2000 та з 30.08.1996 по 01.04.1998, які не були зараховані відповідачем безпідставно.

Апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Повний текст постанови складено та підписано 26 серпня 2025 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова