Справа № 560/18861/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18861/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

25 серпня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся в суд з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно - господарського штрафу №ПШ 133294 від 06.11.2024.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення, в частині задоволення позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

15 травня 2025 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 11.10.2024 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті було проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки SETRA, н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , при кермуванні водієм ОСОБА_2 , на трасі Київ-Чоп, 267 км.+100 о 11 год. 50 хвилин щодо додержання позивачем, як перевізником, автомобільного законодавства при наданні послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки складено акт №050375 від 11.10.2024, яким встановлено порушення ст.34, 38, 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", наказу МТЗУ, №340 від 07.06.2010, наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 перевезення організованої групи дітей на нерегулярному маршруті "Хмельницький - Вінниця" без оформлення документів передбачених законодавством, а саме: водій не надав оформленого узгодженого маршруту та розкладу руху із замовником та відповідним підрозділом Національної поліції, без тахокарти за 09.10.2024, бланк підтвердження оформлений не належним чином, за що передбачена відповідальність ч.1 абз.3 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевезення пасажирів за відсутності на момент перевірки документів визначених ст. 39 цього закону, а саме: узгоджений маршрут та розклад руху із замовником та відповідним підрозділом Національної поліції, тахокарта, бланк підтвердження діяльності.

На підставі акта перевірки в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт та винесено 06.11.2024 постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 133294, відповідно до якої до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн згідно із абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

В силу вимог статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до ст.39 Закону №2344-III, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно з абз.2 ч.2 ст.40 Закону №2344-III, водій автобуса зобов`язаний мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.

Отже, вимогами ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачений обов`язок водія, у разі здійснення регулярних пасажирських перевезень, мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Відсутність у перевізника або незабезпечення водія автобуса переліченими документами, є підставою для застосування до перевізника штрафних санкцій відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III.

Згідно із п.69 Порядку про надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженого постановою КМУ № 176 від 18.02.1997 року, автомобільний перевізник не пізніше ніж за три робочих дні до запланованого перевезення організованої групи дітей повідомляє уповноваженому підрозділу Національної поліції про дату здійснення кожного такого перевезення, подає йому на узгодження та замовнику послуг на затвердження схему маршруту та розклад руху автобусів.

Так, судом першої інстанції встановлено, що станом на час проведення рейдової перевірки 11.10.2024 у водія був наявний розкладу руху та схеми маршруту, погоджені органом Національної поліції.

Також начальником Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у листі «Про погодження маршруту та графіку руху» від 08.10.2024 № 23511/41/18/01-2024 зазначено, що він не заперечує щодо руху автобуса, що перевозить організовану групу дітей 11.10.2024, виїзд з м. Хмельницький до м. Вінниця та повернення у зворотному напрямку за умови дотримання Правил дорожнього руху та Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та додано (додаток 1 до листа) погоджену схему маршруту перевезення організованої групи дітей та розклад руху автобуса під час перевезення організованої групи дітей за маршрутом Хмельницький - Вінниця - Хмельницький.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що твердження відповідача про певні недоліки, які містяться у погодженій схемі маршруту перевезення організованої групи дітей не можуть автоматично свідчити про її дефектність.

Згідно з пунктом 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом №385 Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Із 20 грудня 2010 року набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970 в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт - надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом, що знайшло своє підтвердження у судовій практиці, зокрема у Постанові КАС ВС від 10.05.2019 у справі № 816/124/17 (К/9901/34159/18).

Отже, водії під час рейдової перевірки, мають надавати інспектору для контролю реєстраційні заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР у разі обладнання аналоговим тахографом, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а в разі відсутності тахокарт - бланк підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Так, згідно з п. 6.1. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

В матеріалах фото та відеофіксації рейдової перевірки позивача 11.10.2024 міститься бланк підтвердження діяльності водія позивача від 10.10.2024, наданий на час перевірки уповноваженій особі Укртрансбезпеки.

Згідно з бланком підтвердження діяльності водія ОСОБА_2 , який кермував автобусом під час рейдової перевірки 11.10.2024, водій з 12.09.2024 по 11.10.2024 не здійснював управління транспортним засобом з перевезення пасажирів, так як управляв транспортним засобом, який не підпадає під дію Регламенту (ЕС) 561/2006 або ЕСТР.

Зафіксована інспектором органу Укртрансбнезпеки відсутність тахокарти за 09.10.2024, наявність якої на його думку є обов`язкою, цілком є безпідставним, так як згідно бланку підтвердження діяльності, водій у період з 12.09.2024 рік не здійснював пасажирські перевезення і надати тахокарту за вказаний день 09.10.2024, як і за інші дні з 12.09.2024 по 11.10.2024 є неможливим.

В даному випадку вимоги інспектора щодо наявності у водія тахокарти за 09.10.2024 під час рейдової перевірки, є протиправними, так як ним надано бланк підтвердження діяльності за вказаний період.

Натомість, водієм надано інспектору тахокарту за 11.10.2024, копія якої додається, так як він розпочав кермування транспортним засобом з діяльності перевезення організованої групи дітей за затвердженим маршрутом до м. Вінниці саме в той день. Також, додатково було надано тахокарту за 10.10.2024 відповідно до якої перевезення ОСОБА_2 в період з 10.10.2024 по 11.10.2024 транспортним засобом, н.з. НОМЕР_1 не здійснювалось.

Враховуючи встановленні обставини справи та наявні докази суд першої інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 133294 від 06.11.2024 є протиправною, а відтак підлягала скасуванню.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні даного публічно-правового спору, суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.