Справа № 420/15304/25
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/15304/25

Перша інстанція суддя Бжассо Н.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії-

В С Т А Н О В И Л А:

16 травня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) з вимогами про:

- визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 розрахунку розміру інфляційних збитків за прострочення виплати їй основного боргу, а також, 3% річних від простроченої суми;

- зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області надати ОСОБА_1 розрахунок розміру інфляційних збитків, за прострочення виплати їй основного боргу, а також, 3% річних від простроченої суми, станом на дату набрання рішенням суду законної сили в цій справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Роз`яснено позивачу, що заявлені ним позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що відповідачем внаслідок протиправних дій протягом 2023-2025 років, проведено виплату пенсії у меншому розмірі. Зазначений факт підтверджено рішеннями Одеського окружного адміністративного суду у справах №420/2685/23 від 16 березня 2023 року, №420/12286/23 від 28 липня 2023 року, №420/12623/23 від 31 серпня 2023 року, № 420/8545/23 від 21 червня 2023 року, № 420/23491/23 від 08 листопада 2023 року, № 420/32669/23 від 31 січня 2024 року, № 420/28399/23 від 13 грудня 2023 року, № 420/8071/24 від 13 травня 2024 року, № 420/11308/24 від 20 травня 2024 року. Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року, у справі № 522/22502/23-Е, стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання з Державної казначейської служби України, коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, в розмірі 5000 гривень, за протиправні дії працівників ГУ ПФУ в Одеській області.

Позивачем зазначено, що на виконання вказаних вище рішень судів в адміністративних справах відповідачем нараховано до виплати суми коштів, однак фактичний розрахунок так і не здійснено. Таким чином, оскільки рішення судів не виконані, то ГУ ПФУ в Одеській області має бути сплачено суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми, що становить 3% річних.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції невірно встановлено предмет спору у даній справі та зроблено помилковий висновок про те, що даний спір не має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ГУ ПФУ в Одеській області існує спір щодо нарахування інфляційних збитків ОСОБА_1 за прострочення виплати їй основного боргу, а також, 3% річних від простроченої суми.

За наслідком з`ясування обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок, що позовні вимоги, обґрунтовані посиланнями на норми Цивільного кодексу України, мають розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, у випадку коли позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Натомість, відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору в даній справі є перевірка правомірності дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 розрахунку розміру інфляційних збитків за прострочення виплати їй основного боргу ГУ ПФУ в Одеській області, а також розрахунку 3% річних від простроченої суми, відповідно до положень ст. 625 ЦК України.

В даному випадку, на переконання позивача, зазначена відмова у наданні бажаних йому розрахунків викладена у листі ГУ ПФУ в Одеській області від 24 березня 2025 року № 1500-0203-8/66951.

В свою чергу, як зазначено вище, судом першої інстанції зроблено висновок, що позовні вимоги, обґрунтовані посиланнями на положення ст. 625 ЦК України, мають розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Між тим, як вбачається з аналізу вищевикладених норм процесуального права, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Так, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можливо розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

В той час як, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Між тим, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року, у справі № 910/4590/19, щодо правовідносин, які виникають на підставі положень ст. 625 ЦК України зроблено висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги, а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим.

Відтак, враховуючи акцесорний характер визначених ст. 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених нею грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року, у справі № 520/17342/18, від 04 травня 2022 року, у справі №761/28949/17, від 09 листопада 2023 року, у справі №420/2411/19.

Тобто, для належного визначення юрисдикції суду, який має розглядати вимоги про стягнення передбачені ст. 625 ЦК України, необхідно встановити судом якої юрисдикції вирішено основний спір щодо грошового зобов`язання.

Проте, як вбачається зі змісту ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року, судом не встановлено вказаних обставин, та як наслідок зроблено передчасний висновок про те, що даний спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Крім того, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції також помилково встановлено предмет спору у даній справі, оскільки у позовних вимогах не ставиться питання про стягнення на користь позивача передбачених ст. 625 ЦК України інфляційних збитків та 3% річних.

В даному випадку, як зазначено вище, позивач оскаржує лише дії ГУ ПФУ в Одеській області, як суб`єкта владних повноважень, щодо відмови у наданні йому розрахунку розміру інфляційних збитків та 3% річних від простроченої суми.

Враховуючи вищевикладене, а саме невірно встановлений судом першої інстанції предмет спору у даній справі та передчасність висновків суду про безумовне віднесення спорів щодо застосування ст. 625 ЦК України до юрисдикції цивільного судочинства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та помилково відмовлено у відкритті провадження у справі.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Тому, керуючись ст.ст. 308, 311, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року у справі № 420/15304/25, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді А.В. Крусян О.А. Шевчук