Справа № 140/5001/25
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5001/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 19.03.2025 №12 щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ;

зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ з 19.01.2025, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 21.11.1990 по 20.06.1991, періоди роботи з 01.03.1996 по 09.11.2005 водієм дрезини, з 10.11.2005 по 10.11.2019 машиністом незнімної дрезини в виробничому підрозділі «Експлуатаційне вагонне депо Ковель».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що досягнувши необхідного 55-ти річного віку, 11.03.2025 звернувся до територіального відділу ПФУ за місцем фактичного проживання з письмовою заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) та пункту 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV). Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після реєстрації заяви за принципом екстериторіальності його документи були направлені на розгляд до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яким і було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.03.2024 №512 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років. Окрім того, до страхового стажу не враховано період навчання з 21.11.1990 по 20.06.1991 (трудова книжка НОМЕР_1 запис №3-4 та свідоцтво №236 від 20.06.1991), оскільки на думку відповідача, техшкола не відноситься до закладів освіти.

З таким діями відповідача позивач не погоджується, вважає їх неправомірними та такими, що не відповідають діючому законодавству, порушують його конституційне право на пенсійне забезпечення з огляду на наступне.

Відповідно до довідки, яка уточнює характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пенсії, від 09.04.2025 №10 дрезина на магістральних коліях (колія 1520 м) курсує два рази на добу зі ст.Ізов до ст.Хрубешув Польська республіка. Ціль курсування - доставка працівників залізниці до робочих місць і зворотньо. В дрезині АС -1А - 24 пасажирських місць, так як і в службових автомотрисах, що призначені для поїздок працівників залізниць, місткістю 24 людини, дрезини та автомотриси є аналогічним залізничним транспортом, який призначався для перевезення людей, а дрезина є моделлю автомотриси.

На думку позивача, виконуючи обов`язки водія дрезини, він виконував роботу тотожну по своїй характеристиці роботі машиніста автомотриси і мотовоза. Таким чином, робота водієм дрезини ДГКу складається із виконання єдиних професійних обов`язків, що прописані в інструкції, правил робітника локомотивної бригади мотовоза, який має право на призначення пільгової пенсії із шкідливими і важкими умовами праці. А тому спірний період з 01.03.1996 по 09.11.2005, коли він працював водієм дрезини, з 10.11.2005 по 10.11.2019 - машиністом незнімної дрезини, на думку ОСОБА_1 , підлягає зарахуванню до стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років.

Що стосується не зарахування періоду навчання в техшколі з 21.11.1990 по 20.06.1991 (трудова книжка НОМЕР_1 запис №3-4 та свідоцтво №236 від 20.06.1991), то позивач зазначає, що згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Позивач зазначає, що на час його навчання діяв Порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій». Підпунктом «і» пункту 109 цього Порядку визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.20).

У відзиві на позовну заяву (а.с.25-27) представник відповідача позовних вимог не визнав та зазначив, що ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 5 Закону №1788-ХІІ та пункту 2 розділу ХV Закону №1058-ІV у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

При розгляді документів до загального страхового стажу не зараховано період навчання 21.11.1990-20.06.1991, оскільки техшкола не відноситься до закладів, передбачених ст.56 Закону №1788-ХІІ.

Крім того, представник відповідача вказав, що відповідно до п.2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій документи мають бути чинними на дату їх подання. Надана позивачем довідка про підтвердження пільгового стажу не відповідає формі довідки, наведеній у додатку 5 чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 11.03.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №12 від 19.03.2025 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. В даному рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 21.11.1990-20.06.1991, оскільки техшкола не відноситься до закладів передбачених ст.56 Закону №1788-XII. За доданими документами відсутня пільгова довідка, яка б підтверджувала роботу відповідно до пункту «а» статті 55 Закону №1788-XII та пункту 2 розділу ХV Закону №1058-ІV (а.с.10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 51 Закону №1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

За правилами статті 52 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах.

Відповідно до пункту «а» статті 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції, чинній до 01.04.2015) робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи:

чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213-VIII, набрав чинності 01.04.2015) статтю 55 Закону №1788-ХІІ викладено в новій редакції наступного змісту: право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» вказаної статті мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Таким чином, з прийняттям Закону №213-VIII було підвищено, зокрема, загальний стаж на п`ять років, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктом «а» статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII.

Відповідно до положень статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких обставин, за приписами пункту «а» частини першої статті 55 Закону №1788-ХІІ, в редакції, яка після рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019, відновлено право на пенсію за вислугу років робітникам локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема: чоловікам - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Ухвалюючи рішення від 04 червня 2019 року №2-р/2019, Конституційний Суд України вказав, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист.

Втрата професійної працездатності або придатності не пов`язана з досягненням працівником певного віку, тому не може бути умовою для призначення пенсії за вислугу років. Мета призначення пенсії за вислугу років - забезпечити потрібні умови життя особам, робота яких пов`язана зі швидкою втратою професійних навичок (працездатності), що може настати до досягнення цими особами віку, потрібного для набуття права на пенсію за віком. Призначення пенсії за вислугу років є додатковою соціальною гарантією для осіб, які в особливих умовах виконували певні професійні функції.

Конституційний Суд України виснував, що положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави. З огляду на наведене оспорювані положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, суперечать положенням статей 1, 3, 46 Основного Закону України.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що з 04.06.2019 (з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №2-р/2019 від 04.06.2019) при призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону №1788-ХІІ необхідно застосовувати положення цього Закону у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015.

З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що позивач звернувся із заявою про призначення йому пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону №1788-ХІІ після прийняття рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019, у спірних правовідносинах мають бути застосовані положення пункту «а» статті 55 Закону №1788-ХІІ, якими передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідно до пункту 2-1 розділу ХV Закону №1058-ІV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 05 березня 2024 року у справі № 500/5342/21, від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі № 550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 (а.с.11-12), ОСОБА_1 з 01.03.1996 по 09.11.2005 працював водієм дрезини ПТО Ізов; з 10.11.2005 по 10.11.2019 машиністом незмінної дрезини, що також підтверджується довідками Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 09.04.2025 №10, яка уточнює характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пенсії, від 24.02.2025 №3 (а.с15, 16).

Вказані записи трудової книжки в частині спірного періоду оформлені у відповідності до вимог законодавства, містять номери та дати наказів про прийняття на роботу, переведення та звільнення, завірені підписами уповноважених осіб та печатками підприємств.

При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача в частині спірного періоду містять неправдиві або недостовірні відомості.

Так, розглядаючи подані позивачем документи для призначення пенсії за вислугу років, відповідач не зарахував періоди роботи позивача водієм та машиністом дрезини до пільгового стажу та дійшов висновку про відсутність у нього пільгового стажу, що стало підставою для відмови у призначенні пенсії.

Разом з тим, при вирішенні спору суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» від 12 жовтня 1992 року №583 затверджений Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років. Відповідно до зазначеного Списку право на пенсію за вислугу років мають машиністи автомотрис і мотовозів, машиністи і помічники машиністів тепловозів, машиністи і помічники машиністів дизель-поїздів тощо. Тобто, вищезазначеним Списком передбачені посади машиністів автомотрис і мотовозів, проте посади машиністів дрезини не передбачені.

Однак, визначальним для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону №1788-XII є безпосереднє здійснення організації перевезень і забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті та метрополітенах.

Так, відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій робітників машиніст незнімної дрезини керує дрезиною, яка призначена для перевезень робітників і транспортування матеріалів, обладнання, пристроїв до місця виконання робіт. Виконує маневрові роботи у межах станції. Керує крановими установками та іншими спеціальними механізмами та пристроями дрезини під час виконання ремонтних, монтажних та вантажно-розвантажувальних робіт. Контролює правильність навантаження, розміщення та кріплення вантажу на причепній платформі. Обслуговує та утримує дрезину у справному стані. Усуває несправності дрезини. Бере участь у планово-запобіжному ремонті.

При цьому цим же Довідником передбачено, що машиніст автомотриси керує автомотрисою, яка призначена для перевезення людей, проведення експлуатаційних та аварійно-відновлювальних робіт на залізницях, в тому числі ремонту та огляду пристроїв контактної мережі. Технічно обслуговує автомотрису. Утримує в належному стані двигун, електричне та гідравлічне устаткування, гальмову систему, систему живлення та змащування ходових частин автомотриси та її підйомного обладнання. Стежить за показаннями контрольно-вимірювальних приладів. Змащує частини механізмів, які труться. Бере участь у планово-запобіжному ремонті.

Отже, як машиніст незнімної дрезини, так і машиніст автомотриси здійснюють перевезення на залізничному транспорті.

Також суд зауважує, що автомотриса та дрезина це автономні самохідні одиниці залізничного транспорту, що використовуються для перевезення робітників, матеріалів та виконання службових завдань на коліях. Дрезина зазвичай менша за автомотрису, має двигун мотоциклетного типу і слугує для невеликих переїздів та оглядів шляхів. Автомотриса це потужніший транспортний засіб, що може бути обладнаний вантажними платформами або призначений для аварійно-відновлювальних робіт, а також для перевезення більшої кількості людей та вантажів.

Відтак, працюючи з 01.03.1996 по 09.11.2005 водієм дрезини, а з 10.11.2005 по 10.11.2019 машиністом незнімної дрезини, позивач безпосередньо здійснював організацію перевезень і забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті, а тому зазначений стаж повинен бути врахований як стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Крім того, суд зазначає, що Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №26, яка була чинною в період роботи позивача та втратила чинність 03.08.2016, було передбачено посаду водія дрезини.

Як визначає пункт 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Отже, доводи відповідача про відсутність у позивача необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за вислугу років не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки за період роботи з 01.03.1996 по 09.11.2005 водієм дрезини, а з 10.11.2005 по 10.11.2019 машиністом незнімної дрезини позивач набув необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за вислугу років, який за правилами пункту «а» статті 55 Закону №1788-ХІІ становить 12 років 6 місяців. Також позивач досяг віку 55 років та має страховий стаж більше 25 років, що в своїй сукупності вказує на наявність правових підстав для призначення йому пенсії на підставі пункту «а» статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Щодо періоду навчання з 21.11.1990 по 20.06.1991, який не зарахований пенсійним органом до страхового стажу, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, чинного на момент проходження позивачем навчання, крім роботи як робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також навчання в училищах та школах системи державних трудових резервів та системи професійно-технічної освіти (у ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах та училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищ) та в інших училищах, школах та на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації.

З матеріалів справи слідує, що в спірний період з 21.11.1990 по 20.06.1991 позивач проходив навчання в Могильовській технічній школі Білоруської залізної дороги та рішенням кваліфікаційної комісії від 20.06.1991 №14 йому присвоєно кваліфікаційний 5 розряд мішиніста мотовоза і водія дрезини (а.с.13-14).

Оскільки позивач працював за спеціальністю, за якою він і навчався, то періоди його навчання у Могильовській техшколі з 27.11.1990 по 20.06.1991 мають бути зараховані до трудового стажу.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач безпідставно не врахував період навчання позивача до страхового стажу.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 19.03.2025 №12 про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити позивачу з 19.01.2025 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 55 Закону №1788-ХІІ, зарахувавши до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоди роботи з 01.03.1996 по 09.11.2005 водієм дрезини, з 10.11.2005 по 10.11.2019 машиністом незнімної дрезини в виробничому підрозділі «Експлуатаційне вагонне депо Ковель», та до страхового стажу період навчання з 21.11.1990 по 20.06.1991.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.03.2025 №12 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 19.01.2025 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, зарахувавши до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоди роботи з 01.03.1996 по 09.11.2005 водієм дрезини, з 10.11.2005 по 10.11.2019 машиністом незнімної дрезини в виробничому підрозділі «Експлуатаційне вагонне депо Ковель», та до страхового стажу період навчання з 21.11.1990 по 20.06.1991.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій