Справа № 285/1884/25
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/1884/25

Головуючий у 1-й інстанції: Помогаєв А.В.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

25 серпня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 15 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до ГУНП в Житомирської області, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА №4165242 від 28.02.2025 про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що будь-яких правопорушень не вчиняв. 27.02.2025 року інспектор Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Шевченко Олексій Ігорович, безпідставно відносно нього виніс вищезазначену постанову.

У постанові зазначено, що 27.02.2025 року ОСОБА_1 в м.Звягелі, по вул.Київській керував транспортним засобом "Mitsubishi Outlander", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не пропустив пішохода, який переходив проїзну частину на регульованому пішоходному переході, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважав, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки даною нормою передбачено відповідальність за ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а місцем події був регульований пішохідний перехід. Крім того, посилається на порушення посадовою особою поліції визначеного законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 15 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати оскаржене судове рішення, прийняти нове - про задоволення позову. Вказує, що під час розгляду справи судом не були встановлені дійсні обставини справи, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Також, позивач посилається на відеозапис який, як він вважає, підтверджує відсутність події інкримінованого йому правопорушення.

26 червня 2025 року від Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов відзив на апеляційну скаргу. У поданому відзиві представник відповідача посилався на те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним, постанова винесена у межах повноважень працівників поліції та у спосіб, визначений КУпАП, із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин справи. До відзиву додано диск з файлами відеозапису спірної події.

Відповідно до ст.311 КАС України справа судом апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що 27.02.2025 року інспектором Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Шевченко О.І. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

У постанові зазначено, що 27.02.2025 року ОСОБА_1 в м.Звягелі, по вул.Київська, 45, керував транспортним засобом "Mitsubishi Outlander", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не пропустив пішохода, який переходив проїзну частину на регульованому пішохідному переході, чим порушив п.18.2 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Постановляючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Приписи ст.251 КУпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до частини третьої статті 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджені Правила дорожнього руху (далі - ПДР України), пунктом 18.2 яких встановлено, що на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

За порушення пункту 18.2 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за порушення проїзду пішохідних переходів.

Відповідно до оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він керуючи автомобілем не пропустив пішоходів, які не закінчили перехід проїзної частини відповідного напрямку руху. Своє рішення інспектор обґрунтував наявністю відеозапису, як доказу, на якому зафіксоване нібито адміністративне правопорушення.

Колегія суддів, ознайомившись зі змістом відеозапису приходить до висновку про відсутність події інкримінованого правопорушення, так як в дійсності обставини полягали в тому (і це підтверджується наданим інспектором відеозаписом), що рухаючись на автомобілі при дозволеному сигналі світлофора по вулиці Київській, позивач виконав поворот ліворуч і почав рух вулицею Житомирська в напрямку вказаного пішохідного переходу. Водночас, позивач жодним чином не перешкоджав пішоходу здійснити перехід проїзної частини, по якій рухався позивач, відповідного напрямку руху і не міг створити будь-якої перешкоди чи небезпеки, що є обов`язковою умовою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за порушення вимог пункту 18.2 ПДР.

Так, з першого файлу відеозапису за назвою «document_740710620» тривалістю в 1 хвилину 47 секунд встановлено, що в момент проїзду позивачем регульованого пішохідного переходу, пішохід лише почала, а не закінчувала, як того вимагає п.18.2 ПДР, перетин дороги цим же пішохідним переходом на зустрічній відносно його автомобіля смузі дороги, що в свою чергу має дві полоси руху, при цьому, рухаючись пішохідним переходом, швидкості вона не зменшувала, на пішохідному переході не зупинялася. Таким чином, вказані обставини свідчать також про те, що позивачем, при наближенні та перетині регульованого пішохідного переходу, не могли бути створені перешкода чи небезпека для пішохода.

Водночас, інспектором, з метою повного та всебічного з`ясування усіх обставин можливого вчинення мною правопорушення, за наявності на це об`єктивної можливості, не було відібрано необхідних письмових пояснень у самого ж пішохода, яка певний час знаходилася безпосередньо поблизу місця події, що підтверджується відеозаписом, щоб встановити факт створення для неї перешкоди чи небезпеки під час руху пішохідним переходом.

Так, згідно положень п.18.2 ПДР наслідком порушення проїзду пішохідних переходів є ненадання дороги пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Тобто правопорушником повинні бути створені певні перешкоди, які завадили пішоходу закінчити перехід проїзної частини та можливість у зв`язку з цим створення для пішохода перешкоди чи небезпеки, що є обов`язковою умовою для встановлення факту порушення проїзду пішохідних переходів при вирішенні питання про відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст.122 КУпАП відповідальність настає за порушення п.18.2 ПДР за наявності двох взаємопов`язаних між собою умов, а саме порушення водієм обов`язку дати дорогу пішоходам, які: 1) закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і 2) для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Як об`єктивно вбачається з відеозапису, як єдиного доказу у справі, пішохід не закінчував перехід проїзної частини відповідного напрямку руху на регульованому пішохідному переході і для нього жодним чином не могло бути створено перешкоди чи небезпеки.

З метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин вчинення водієм можливого правопорушення, саме ці обставини, повинен був встановити інспектор поліції.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням встановленого Законом порядку, оскільки, всупереч вимогам ч.3 ст.283 КУпАП, не містить обов`язкові відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Отже викладені обставини виключають наявність події адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.08.2019 у справі №199/8466/16.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.04.2018 року по справі №338/1/17, де зазначено, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст.251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Крім того, переглядом другого файлу відеозапису за назвою «ехроН-Ігбік» який, як вбачається був сформований за допомогою боді-камери поліцейського, встановлено, що на ньому зафіксовано виключно обставини спілкування позивача з поліцейськими Звягельського РВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_2 , під час якого позивачем було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату задля можливості реалізації заявником права на захист, яке хоча і було задоволено, однак, всупереч вимог ст.268 КУпАП, позивача не повідомлено належним чином про місце і час розгляду справи, чим було порушено його право на захист.

Дані про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи - матеріали не містять.

Положеннями ст.7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Враховуючи викладені обставини в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про підставність та обґрунтованість апеляційної скарги т вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Одночасно, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання і щодо розподілу судових витрат, та з врахуванням приписів ст.ст.132,139 КАС України, доходить висновку, що оскільки апеляційним судом повністю задоволено апеляційну скаргу позивача та його позовні вимоги, то відповідно, і судовий збір, сплачений за подачу адміністративного позову (620,60 грн) та апеляційної скарги (923,40 грн), також підлягає стягненню з відповідача на його користь у повному обсязі (1544,00 грн.).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 15 травня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Шевченка О.І. серії ЕНА №4165242 від 28.02.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у сумі - 1544,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.