Справа № 161/13934/25
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/190/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючої судді Плахтій І.Б.

з участю секретаря судових засідань Маєвської Х.Ю.

представника позивача Бортніка Ю.О.

представника відповідача Кортоус М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до УПП ДПП у Волинській області про скасування постанови. Зазначає, 29 червня 2025 року на вулиці Княжа (Крупіна), 2 об 11 год. 37 хв., працівниками патрульної поліції стосовно нього було складено постанову серії ЕНА №5096945 від 29 червня 2025 року (далі оскаржувана постанова), відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Згідно з оскаржуваною постановою він керував транспортним засобом, в якого на передньому лівому колесі відсутній болт (гайка) кріплення, чим порушив п. 31.4.5 Правил дорожнього руху. Вважає, що дана постанова складена безпідставно. Зазначає, що 29 червня 2025 року по вул. Княжа орієнтовно об 11 год. він транспортним засобом не керував, а лише прямував до належного йому транспортного засобу. Вказує, що підійшовши до свого автомобіля його окликнув працівник поліції (в подальшому йому стало відомо що це був ОСОБА_2 ) та повідомив його, що він нібито порушив ПДР, а саме керував транспортним засобом Nissan QASHQAI, перевищував швидкість та не здійснив вимогу про зупинку працівників поліції, на що він відповів працівнику поліції, що вказаний ним автомобіль йому відомий та до вказаних подій він відношення не має. Однак, працівник поліції не врахував його доводи та продовжував у стверджувальній формі звинувачувати його у вчиненні адміністративних правопорушень. Оскільки, у працівника поліції ОСОБА_2 виникло упереджене ставлення до нього та недовіра до його слів, останнім було викликано ще один екіпаж поліції. Дочекавшись прибуття нового екіпажу поліції, він продовжив спілкування, повідомивши всі обставини, останні дійшли висновку, що він не причетний до вчинення цих адміністративних правопорушень. У цей час працівник поліції ОСОБА_2 склав стосовно нього оскаржувану постанову. Зазначає, що працівником поліції ОСОБА_2 було проігноровано його слова, про те , що він не керував і не мав на меті керувати транспортним засобом марки «Romeo 159», д.н.з НОМЕР_1 . Доказів керування транспортним засобом, який мав несправності, йому надано не було. На підставі викладеного, просив суд скасувати оскаржувану постанову та стягнути з відповідача судові витрати.

01 серпня 2025 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову зазначає, що 29 червня 2025 року під час несення служби працівниками УПП у Волинській області капралом поліції Гапій О.І. та лейтенантом поліції Оніщенко О.С. при здійсненні заходів щодо контролю за безпекою дорожнього руху, а саме наглядом за дотриманням водіями транспортних засобів швидкісного режиму в населеному пункті місті Луцьк, за допомогою вимірювання швидкості лазерним приладом TruCam було виявлено факт порушення Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), а саме те, що 29 червня 2025 року об 11 год. 03 хв. 26 сек. в м. Луцьку по вул. Рівненській, водій транспортного засобу Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_2 на транзитних номерних знаках рухався в населеному пункті зі швидкістю 79 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 29 км/год. Відповідно, підставою зупинки вказаного транспортного засобу стало перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті. Поліцейською Оніщенко О.С. було подано водію транспортного засобу Nissan Qashqai, д.н.з НОМЕР_2 , сигнал про зупинку даного транспортного засобу за допомогою сигнального диска з червоним повертачем. Однак, водій транспортного засобу Nissan Qashqai, д.н.з НОМЕР_2 , не виконав законної вимоги поліцейського про зупинку, продовжив рух та спрямував свій транспортний засіб у двір ЖК «Атлант», що по вул. Рівненській, 25 у м. Луцьку. Поліцейські ОСОБА_3 та лейтенант поліції Оніщенко О.С. прослідували за даним транспортним засобом, для встановлення особи водія та проведення поліцейських превентивних заходів. Провівши розшукові заходи водія транспортного засобу Nissan Qashqai, д.н.з НОМЕР_2 , близько 11 год. 26 хв. поліцейським Гапій О.І. було виявлено особу за зовнішніми ознаками схожу на водія автомобіля Nissan Qashqai, д.н.з НОМЕР_2 , який здійснював виїзд з ЖК «Атлант» зі сторони вул. Княжа (Купріна) в м. Луцьку, але на іншому транспортному засобі ALFA ROMEO 159, д.н.з. НОМЕР_3 . Поліцейським ОСОБА_3 на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», було подано водію транспортного засобу ALFA ROMEO 159, д.н.з. НОМЕР_4 , сигнал про зупинку. Поліцейський підійшов до водія роз?яснив підставу проведення поліцейського превентивного заходу. А саме те, що відповідно до п. 3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» є підстави вважати, що він як водій причетний до вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП - порушення вимог п:12.4 ПДР України, а саме: 29 червня 2025 року об 11 год. 03 хв. 26 сек. в населеному пункті місто Луцьк, по вул. Рівненській, будучи водієм транспортного засобу Nissan Qashqai, д.н.з НОМЕР_2 на транзитних номерних знаках рухався в населеному пункті зі швидкістю 79 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 29 км/год. На підставі п.п. 2 ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським Гапій О.І. було пред?явлено вимогу водію транспортного засобу ALFA ROMEO 159, д.н.з НОМЕР_5 , щодо пред?явлення документів, що посвідчують особу та документів, що підтверджують відповідне право особи та здійснено опитування даної особи водія, оскільки поліцейський мав достатньо підстав вважати, що водій за зовнішніми ознаками схожий на особу водія транспортного засобу Nissan Qashqai. Однак, між працівником поліції Гапій О.І. та водієм т. 3. ALFA ROMEO відразу виникла конфліктна ситуація, тому задля з?ясування всіх обставин вчиненого правопорушення, поліцейським УПП у Волинській області ДПП Гапій О.І. було викликано для надання допомоги інший патрульний екіпаж. На місце події прибув інспектор роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП старший лейтенант поліції Стасюк Т.О., який встановив особу водія транспортного засобу ALFAROMEO, яким виявився ОСОБА_1 . Інспектор Стасюк Т.О. повідомив ОСОБА_1 , що підставою проведення превентивних поліцейських заходів щодо нього є те, що за ознаками зовнішності він схожий на водія транспортного засобу Nissan Oashqai, який перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 29 км/год. та на вимогу поліцейського не зупинився. Інспектор Стасюк Т.О. пояснив водію ОСОБА_1 причини застосування до нього превентивних заходів відповідно до 3У «Про Національну поліцію», а саме що буде здійснено перевірку його документів, оглянуть ще раз запис із лазерного приладу TruCam LTI 20/20 ТС 008357, чи не причетний він до вчинення адміністративного правопорушення та якщо доказів вини буде не достатньо і не буде виявлено інших порушень ПДР України вчинених ним, то він зможе продовжити рух свого транспортного засобу. Так, в ході спілкування було встановлено, що з відеозапису з лазерного приладу TruCam LTI 20/20 ТС 008357, неможливо встановити особу водія автомобіля Nissan Qashgai, д.н.з НОМЕР_2 . Поліцейський ОСОБА_3 у свої поясненнях наданих інспектору Стасюку Т.О., наполегливо стверджував, що будучи посадовою особою при виконанні службових обов?язків він дійсно бачив, що транспортним засобом Nissan Qashgai, д.н.з НОМЕР_2 . 29 червня 2025 року об 11 год. 03 хв. по вул. Рівненській у м. Луцьку керував саме ОСОБА_1 . Інспектором Стасюком Т. О. було враховано наявні докази по справі та пояснення поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , взято до уваги те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Отже, для підтвердження порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху мають бути належні докази, зокрема, відеозапис події, фотокартки тощо. Таким чином, інспектором Стасюком Т. О. було прийнято рішення не притягувати гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.4 ПДР України, а провести з ним бесіду профілактичного характеру. Разом з тим, в ході спілкування, інспектором поліції ОСОБА_2 було виявлено, що на транспортному засобі гр. ОСОБА_1 на передньому лівому колесі відсутній болт (гайка) кріплення колеса, що є порушенням п. 31.4.5. «е» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 121 КУпАП. Встановивши даний факт, було прийнято рішення про проведення розгляду справи про вчинене адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_6 . Позивач на місці вчинення адміністративного правопорушення не бажав користуватись своїми правами, з усних пояснень поліцейському лише подякував ОСОБА_2 за те, що останній вказав на технічну несправність його автомобіля та визнав факт порушення ПДР. Після проведення розгляду справи, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5096945, якою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Факт вчиненого правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудного портативного відеореєстратора поліцейського.Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав із викладених у позові підстав та просив їх задовольнити. Пояснив, що причина зупинки транспортного засобу позивача була незаконною, а відтак його притягнення до адміністративної відповідальності, виходячи із принципу «плодів отруйного дерева», є неправомірним. Крім того, зазначив, що технічна несправність в автомобіля була, однак під час руху її не було видно.

Представник відповідача у задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письомові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 29 червня 2025 року поліцейським УПП у Волинській області Стасюком Т.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії серії ЕНА № 5096945, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 29 червня 2025 року об 11:37 год. у м. Луцьку по вул. Княжа (Купріна), 2, керував транспортним засобом Romeo 159, д.н.з. НОМЕР_6 , в якого на передньому лівому колесі відсутній болт (гайка) кріплення, чим порушив п. 31.4.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В обгрунтування своїх заперечень щодо законності постанови та відсутності в своїх діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, ОСОБА_1 посилається, зокрема, на ту обставину, що жодних порушень вимог ПДР він не допустив, зупинка його транспортного засобу була здійснена без жодних законних для цього підстав.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» визначено перелік підстав, за наявності яких поліцейський може зупинити транспортний засіб. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Як стверджується матеріалами даної справи, працівниками поліції не було задокументовано та, у зазначеному випадку, не доведено належними і допустимими доказами, факт порушення водієм пунктів ПДР, які б у відповідно до вищенаведених положень Закону України «Про Національну поліцію» давали право здійснити законну зупинку транспортного засобу ALFA ROMEO під керуванням ОСОБА_1 .

Посилання відповідача на ту обставину, що у поліцейського були підстави вважати, що позивач, як водій, був причетний до вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП - порушення вимог п:12.4 ПДР України, а саме: 29 червня 2025 року об 11 год. 03 хв. 26 сек. в населеному пункті місто Луцьк, по вул. Рівненській, будучи водієм транспортного засобу Nissan Qashqai, д.н.з НОМЕР_2 на транзитних номерних знаках рухався в населеному пункті зі швидкістю 79 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 29 км/год., не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Поліцейським було встановлено, що з відеозапису №_b2200_0629_110326 з лазерного приладу TruCam LTI 20/20 ТС 008357, неможливо встановити особу водія автомобіля Nissan Qashgai, д.н.з НОМЕР_2 .

Тобто, будь-які дані вважати, що водій допустив порушення правил дорожнього руху, що і слугувало підставою для зупинки транспортного засобу під його керуванням поліцейськими, відсутні, у зв`язку із чим усі наступні вимоги працівників поліції водій виконувати був не зобов`язаний, а усі складені відносно нього процесуальні документи не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у підтвердження вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульованої Європейським судом з прав людини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то й отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними (рішення ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства», «Schenk v. Switzerland»).

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Оскільки, причина зупинки транспортного засобу позивача була незаконною, а відтак його притягнення до адміністративної відповідальності, виходячи із принципу «плодів отруйного дерева», є неправомірним.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проаналізувавши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605, 60 грн., сплачений останнім при зверненні до суду з даним позовом.

На підставі ст.ст. 7, 245, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 5096945 від 29 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 27 серпня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області І.Б. Плахтій