Справа № 420/18247/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова (просп. Миру, 22, м. Житомир, 10004, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова, у якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, які полягають у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова № 704) та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 при обчисленні в період з 29.01.2020 року по 25.07.2020 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання ОСОБА_1 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;

зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С. П. Корольова провести ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, та здійснити доплату за період з 29.01.2020 року по 25.07.2020 року включно належні, з урахуванням проведених раніше виплат, суми грошового забезпечення, обчислені із розмірів посадового окладу на місяць та окладу за військовим званням на місяць, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), а саме встановленого законом на 01.01.2020 року на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням проведених раніше виплат;

визнати протиправними дії Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII за 2015-2020 роки;

зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С. П. Корольова провести ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, зокрема нарахувати та виплатити на його користь грошову допомогу на оздоровлення за 2015-2020 роки, передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 за 2015-2018 рр. та індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року як базового за 2015-2018 рр.;

визнати протиправними дії Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2020 роки;

зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С. П. Корольова провести ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, зокрема нарахувати та виплатити на його користь матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2015- 2019 роки, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 за 2015-2018 рр. та індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року як базового за 2015-2019 рр.

Адміністративний позов поданий за допомогою системи Електронний суд.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу (навчався) та перебував на фінансовому забезпеченні у Житомирському військовому інституті імені С. П. Корольова з 05.08.2015 року по 25.07.2020 року.

Проте, як зазначено у позові, у період проходження військової служби нарахування та виплата грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не у повному обсязі, а саме:

за період з 29.01.2020 року по 25.07.2020 року відповідач виплачував грошове забезпечення без урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

грошова допомога на оздоровлення за 2015-2020 роки та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2020 роки були виплачені без врахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців та щомісячної додаткової винагороди за 2015-2018 року, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889.

У зв`язку із цим та з метою вирішення спору, позивач звернувся до відповідача у порядку досудового врегулювання спору із заявою, якою просив здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення, однак отримав відповідь про відсутність підстав такої виплати.

У зв`язку з відмовою відповідача у здійсненні перерахунку та виплати грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Доводи позову мотивовані таким:

Щодо перерахунку посадового окладу та окладу за військовим званням без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня відповідного календарного року, позивач посилається на те, що у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 про скасування пункту 6 Постанови КМУ №103, посадовий оклад та оклад за військовим званням розраховується шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704. Натомість відповідачем у період з 29.01.2020 року по 25.07.2020 року розмір посадового окладу та оклад за військовим званням визначався шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р., що стало наслідком невірного розрахунку основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Щодо перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ №889, позивач зазначив, що вказана допомога була складовою грошового забезпечення позивача протягом 2015-2018 рр., тому повинна враховуватися при виплаті грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, розрахунок яких проводиться в розмірі місячного грошового забезпечення.

Щодо перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань із врахуванням індексації грошового забезпечення та січня 2008 року як базового за 2015-2019 рр., позивач також зазначив, що індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення, тому повинна враховуватися при виплаті грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, розрахунок яких проводиться в розмірі місячного грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 16.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.

19.06.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує.

Щодо перерахунку грошового забезпечення із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідач зазначив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18 було скасовано пункт 6 Постанови КМ України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким з 24.02.2018 була змінена редакція пункту 4 Постанови КМ України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». З набранням чинності з 24.02.2018 нової редакції п. 4 Постанови КМ України № 704 пункт 6 Постанови КМ України від 21.02.2018 №103 став частиною цієї Постанови №704 і вичерпав свою дію, тому скасування судом 29.01.2020 зазначеного пункту 6 жодним чином не вплинуло на чинність пункту 4 Постанови КМ України від 30 серпня 2017 р. № 704. Таким чином, абзац перший пункту 4 Постанови КМ України від 30 серпня 2017 р. №704 в редакції Постанови КМ України № 103 від 21.02.2018 був чинним з 24.02.2018 до 20.05.2023 - моменту внесення змін Постановою Кабінетом Міністрів України №481 від 12 травня 2023 р. «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704». Жодним судовим рішенням абзац перший пункту 4 Постанови КМ України від 30 серпня 2017 р. №704 в редакції Постанови КМ України №103 від 21.02.2018 не був скасований, окрім того, Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями вносити зміни до нормативно-правового акту, який втратив свою чинність, відповідно, своєю Постановою №481 Кабінет Міністрів України 12.05.2023 вніс зміни до чинного на той момент абзацу першого пункту 4 Постанови КМ України від 30 серпня 2017 р. №704 в редакції від 24.02.2018, та положення якого були правомірно застосовані Житомирським військовим інститутом імені С.П. Корольова у період з 29.01.2020 до 25.07.2020 для належного і своєчасного розрахунку та виплати позивачу грошового забезпечення.

Доводів щодо перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань із врахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ №889, у відзиві не наведено.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

З огляду на заявлені позовні вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Так, судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 05.08.2015 по 24.08.2020 рр. проходив військову службу у Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова.

Згідно з Витягом з наказу начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова від 05.08.2015 року №48, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , зарахованого наказом начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова (по особовому складу) від 29 липня 2015 року №3/дск на посаду курсанта першого курсу Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, який прибув із військової частини польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , з 05 серпня 2015 року зараховано до списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідно до змісту наказу від 05.08.2015 року №48, позивачу призначено, зокрема, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% місячного грошового забезпечення.

Згідно з Витягом з наказу начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова від 25.07.2020 року №164, лейтенанта ОСОБА_2 з 25 липня 2020 року виключено з усіх видів забезпечення, а з 25 серпня 2020 року виключено зі списків особового складу інституту з подальшим направленням для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_3 .

Відповідно до змісту наказу від 25.07.2020 року №164, позивачу грошова допомога на оздоровлення за 2020 рік виплачена. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, за 2020 рік не виплачувалась.

Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що за період проходження служби у Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова нарахування та виплата грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не у повному обсязі, а саме:

за період з 29.01.2020 року по 25.07.2020 року відповідач виплачував грошове забезпечення без урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

грошова допомога на оздоровлення за 2015-2020 роки та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2020 роки були виплачені без врахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців та щомісячної додаткової винагороди за 2015-2018 року, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889.

Листом начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова від 28.05.2025 року вих. 519/5188 позивачу у відповідь на звернення щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, перерахунок та виплату видів грошового забезпечення та надання довідок надано відповідь про те, що військовий інститут не має законних підстав для нарахування та виплати обумовленого грошового забезпечення.

Разом із відповіддю позивачу надіслані довідки про розмір грошового забезпечення.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо нарахування та виплати грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 затверджений Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197) (надалі Порядок №260).

Відповідно до пункту 2 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

підвищення посадового окладу;

надбавки;

доплати;

винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту;

премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану;

допомоги.

Відповідно до пункту 3 розділу I Порядку №260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 4 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

надбавку за вислугу років;

підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний;

надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання;

доплати за науковий ступінь та за вчене звання;

премію;

морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування;

одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби;

інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка набрала чинності 01.03.2018, якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схеми тарифних розрядів; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 15; розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу згідно з додатком 16.

Щодо позовних вимог в частині обчислення основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 25.07.2020 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня відповідного календарного року.

Постановою КМУ №704 збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 4 постанови КМУ № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з Додатками 1, 12, 13, 14.

Приміткою 1 Додатку 1 до постанови №704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень (примітка Додатку 14 до постанови № 704).

Постановою №704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (надалі - постанова № 103), якою внесено зміни до постанови № 704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції: установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (пункт 6 постанови № 103).

Постанова КМУ №103 набула чинності 24 лютого 2018 року.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704.

З урахуванням наведеного Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі №380/13603/21 дійшов висновку про необхідність застосування з 29.01.2020 (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.10.2022) положень пункту 4 постанови №704 у редакції до 24.02.2018, тобто у редакції, яка була чинна до набрання законної сили постановою №103.

Висновки Верховного Суду у постанові від 15.06.2023 у справі №380/13603/21 є релевантними до спірних правовідносин.

Отже, з 29 січня 2020 року була відновлена дія пункту 4 Постанови КМУ №704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018 року.

Відтак, з 29 січня 2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 - виникли підстави для розрахунку грошового забезпечення позивача з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення та виплат, оскільки з цієї дати позивач мав право на отримання грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Предметом спору є саме правомірність дій відповідача щодо застосування пункту 4 Постанови № 704, в редакції пункту 6 Постанови № 103, після прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18, якою визнано протиправною та скасовано пункт 6 Постанови № 103, тобто застосування такої розрахункової величини обчислення грошового забезпечення позивача, як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року.

Сторонами визнається та не заперечується факт обчислення у спірний період грошового забезпечення позивача відповідно до пункту 4 Постанови № 704, в редакції Постанови № 103, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.

Проте, після скасування постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 пункту 6 Постанови № 103, положення пункту 4 постанови № 704 застосовуються в редакції до 24.02.2018, тобто в редакції, яка була чинна до набрання законної сили постановою №103.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд також звертає увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 № 1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих, згідно з постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, від 19.10.2022 у справі № 400/6214/21, від 28.02.2023 у справі № 380/18850/21, від 23.05.2023 у справі № 380/22021/21.

Суд зазначає, що згідно пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Крім того, позивач оскаржує у цьому спорі розмір прожиткового мінімуму, а не розмір мінімальної заробітної плати.

Суд зазначає, що у цій справі прохання позивача здійснити перерахунок грошового забезпечення обумовлено підвищенням розміру грошового забезпечення через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Вказані доводи суд визнає обґрунтованими.

Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік, установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.

Отже, розмір прожиткового мінімуму для визначення посадових окладів військовослужбовців у 2020 році, є більшим ніж в 2018 році (1762,00 грн.).

Таким чином, враховуючи, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, є величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року (через його збільшення на відповідний рік), а не станом на 01.01.2018 року, посилання відповідача на відсутність підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача є протиправними та такими, що порушують його соціальні права.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, де Суд висновував, що з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Відтак підлягають задоволенню позовні вимоги щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 25.07.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням.

Щодо перерахунку одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 4 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовців включає також одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 10-1 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно п.п. 1, 6 розд. XXIII Порядку №260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Згідно п.п. 1, 7 розд. XXIV Порядку №260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у військовій частині НОМЕР_4 та підпорядкованих їй військових частинах установлюється командиром цієї частини виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі військової частини НОМЕР_4 .

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

На підставі викладеного, враховуючи, що обчислення грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється, виходячи з місячного грошового забезпечення, то, відповідно, нарахування вказаних додаткових видів грошового забезпечення здійснюється з використанням тієї ж розрахункової величини, що і обрахунок основних видів грошового забезпечення, а саме розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Згідно Довідки про розмір нарахованих додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 , у 2020 році позивачу нараховано та виплачено грошову допомогу на оздоровлення.

Відомості про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 р. відсутні.

Відповідно до змісту наказу від 25.07.2020 року №164, позивачу грошова допомога на оздоровлення за 2020 рік виплачена. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, за 2020 рік не виплачувалась.

При цьому, суд зауважує, що питання правомірності невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 р. не входить до предмета розгляду у цій справі.

Відтак, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо обчислення та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2020 р., виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704.

Водночас, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині перерахунку та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 р., оскільки відсутні відомості про нарахування та виплату позивачу грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 р.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня відповідного календарного року, за період з 29.01.2020 по 25.07.2020, підлягають частковому задоволенню таким чином:

визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 25.07.2020 рр., грошової допомоги на оздоровлення за 2020 р. без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (01.01.2020 р.), шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням згідно з додатками 1, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб;

зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 25.07.2020 рр., грошової допомоги на оздоровлення за 2020 р. з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (01.01.2020 р.), шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням згідно з додатками 1, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням проведених раніше виплат.

Щодо позовних вимог в частині перерахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2020 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2020 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено, відповідно до ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, що забезпечує дотримання прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

Правова позиція стосовно систематичного та постійного характеру виплати індексації наведена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, від 30 грудня 2020 року у справі №359/8843/16-а.

Відтак, індексація відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця та має включатися до розрахунку одноразових видів грошового забезпечення.

Вказане також дає підстави для висновку, що оскільки індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, і є складовою заробітної плати (грошового забезпечення), а тому вона має бути врахована й у складі грошового забезпечення військовослужбовця при обчислення матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Згідно Довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , протягом 2015-2020 рр. позивачу нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення.

Згідно Довідки про розмір нарахованих додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 , протягом 2015-2020 рр. позивачу нараховано та виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2015-2020 рр., а матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2019 рр.

Відомості про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 р. відсутні.

Відповідно до змісту наказу від 25.07.2020 року №164, позивачу матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, за 2020 рік не виплачувалась.

При цьому, суд зауважує, що питання правомірності невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 р. не входить до предмета розгляду у цій справі.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2015-2020 рр. та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2019 рр., індексації грошового забезпечення підлягають задоволенню.

Водночас, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині перерахунку та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 р. з урахуванням індексації грошового забезпечення, оскільки відсутні відомості про нарахування та виплату позивачу грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 р.

Що стосується вимог позивача щодо перерахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2020 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2019 рр. із урахуванням індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року як базового за 2015-2019 рр., суд відмовляє у цій частині позову, оскільки питання щодо порядку нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за 2015-2019 рр. та визначення базового місяця не входить до предмета розгляду у даній справі.

У межах розгляду цієї справи суд виходить з того, що перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2020 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2019 рр. здійснюється з місячного грошового забезпечення позивача, яке вже було нараховано та виплачено йому.

Питання щодо визначення місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення, може бути ініційоване позивачем в окремому судовому провадженні.

На підставі викладеного суд вважає доцільним:

визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова щодо невключення ОСОБА_1 до складу грошового забезпечення, з якого обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2015-2020 роки та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2019 роки, виплаченої індексації грошового забезпечення;

зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С. П. Корольова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2020 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2019 рр. із урахуванням виплаченої індексації грошового забезпечення, з врахуванням раніше виплачених сум.

Суд звертає увагу на те, що спірним питанням є розрахунок та виплата позивачу грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань без урахування індексації. Тобто дослідженню підлягають обставини включення сум індексації до розрахунку таких виплат, а не включення цих виплат до складу грошового забезпечення військовослужбовця та їх індексації.

Така ж правова позиція викладена у рішенні Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №820/3423/18 від 21.12.2021.

Щодо позовних вимог в частині обчислення грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань із врахуванням щомісячної додаткової винагороди за 2015-2018 року, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889.

У спірний період діяла постанова Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 р. № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», яка передбачала щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовців. Втратила чинність 01.03.2018 року.

Згідно підпункту 2 пункту 1 цієї Постанови, Кабінет Міністрів України постановив установити щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Граничні розміри, порядок та умови виплати цієї винагороди визначаються Міністерством оборони. Міністерством внутрішніх справ та адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 зазначеної постанови № 889).

Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 №595, виданим на виконання постанови №889 (далі - Інструкція № 595, яка була чинною до 16.12.2016), щомісячна додаткова грошова винагорода для військовослужбовців, (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту): з 1 квітня 2013 року - у розмірі до 20 % місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року у розмірі до 40 % місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі до 60 % місячного грошового забезпечення.

Крім того, в пункті 8 Інструкції № 595 визначено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 9 зазначеної Інструкції, розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.

За пунктом 5 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 №550 (далі - Інструкція №550, яка була чинною до 20.07.2018), така винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації), а командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 8 Інструкції №550).

Суд зазначає, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. У постанові від 06.02.2019 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків: згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Оскільки додаткова грошова винагорода має щомісячний характер, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 826/14564/17, від 22.10.2019 у справі № 520/3505/19, від 24.10.2019 у справі № 820/3211/17, від 05.12.2019 у справі № 295/5200/18, від 14.04.2020 у справі №820/3719/18, від 24.03.2020 у справі № 810/2734/17, від 14.07.2020 у справі № 820/1784/17, від 16.10.2020 у справі № 826/4043/16, від 29.12.2020 у справі 240/1095/20, які стосуються правил обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Однак, оскільки обрахунок сум грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні, хоча й регулюються різними нормами права, однак має однакову базу обчислення, вищенаведені постанови Верховного Суду підлягають врахуванню і у даній справі.

Як вже зазначено вище, згідно Довідки про розмір нарахованих додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 , протягом 2015-2020 рр. позивачу нараховано та виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2015-2020 рр., а матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2019 рр.

Відомості про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 р. відсутні.

Також судом встановлено, що у період з вересня 2015 до лютого 2018 року включно позивачу нараховувалась та виплачена щомісячна додаткова грошова винагорода для військовослужбовців, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

01.03.2018 року постанова Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 р. № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», яка передбачала щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовців, втратила чинність.

Таким чином, позовні вимоги в частині обчислення грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2020 рр. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2019 рр. із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889, підлягають задоволенню частково, а саме за період 2015-2018 рр., тобто до втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 р. № 889.

На підставі викладеного суд вважає доцільним:

визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2015-2018 рр. та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2018 рр., щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889;

зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С. П. Корольова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2018 рр. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2018 рр. із урахуванням отриманої щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вимогами ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених вимог не спростовують.

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від оплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір та інші судові витрати ним не понесені, розподіл судових витрат згідно ч. 1 ст. 139 КАС України не здійснюється.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Радчука А.А. у відпустці у період з 21.07.2025 року по 22.08.2025 року, в силу положень ст. 120 КАС України, рішення суду складено 25 серпня 2025 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова (просп. Миру, 22, м. Житомир, 10004, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 25.07.2020 рр., грошової допомоги на оздоровлення за 2020 р. без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (01.01.2020 р.), шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням згідно з додатками 1, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб

Зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 25.07.2020 рр., грошової допомоги на оздоровлення за 2020 р. з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (01.01.2020 р.), шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням згідно з додатками 1, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням проведених раніше виплат.

Визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова щодо невключення ОСОБА_1 до складу грошового забезпечення, з якого обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2015-2020 роки та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2019 роки, виплаченої індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2020 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2019 рр. із урахуванням виплаченої індексації грошового забезпечення, з врахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2015-2018 рр. та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2018 рр., щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889.

Зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2018 рр. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2018 рр. із урахуванням отриманої щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук