Справа № 240/23043/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/23043/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 27.09.2024 року № 29 про відмову в призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити йому пенсію із зниженням пенсійного віку на 6 років з 18.09.2024 року у відповідності до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до страхового стажу період проходження військової служби з 15.11.1988 по 01.12.1990 роки та період навчання з 26.04.1986 по 26.06.1987 роки - до періоду проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення.

В обґрунтування позову зазначає, що 20.09.2024 року звернувся до відповідача із заявою та відповідними документами на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка працювала (проживала) на територіях радіоактивного забруднення. Втім, отримав відмову у призначенні пенсії, мотивовану відсутністю необхідного періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року. Вважає таку відмову протиправною, оскільки, на його думку, відповідно до поданих матеріалів набув права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

Ухвалою суду від 31.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

04.02.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказав, що підстави для скасування спірного рішення відсутні, оскільки період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року становить менше 3-х років, а саме: 2 роки 04 місяці 9 днів, що не дає права на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію на 6 років.

Розглянувши заяви по суті, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Підруддя Овруцького району Житомирської області. Зареєстроване місце проживання з 27.11.2018 року у м.Овруч, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Овруцьким РВ УМВС України в Житомирській області 15.03.2002 року.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Житомирською облдержадміністрацією 18.10.2002 року, позивач має статус особи, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Довідкою від 16.04.2024 року № 2639, виданою Центром надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Овруцької міської ради підтверджено, що зареєстроване місце проживання позивача з 12.03.2003 року по день складання такої довідки є м. Овруч, яке згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 року № 106 відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС. Відповідно до постанови КМ України № 807-ІХ від 17.07.2020 року територія ліквідованого Овруцького району увійшла до Коростенського району Житомирської області.

20.09.2024 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

27.09.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло рішення № 29 про відмову у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

У рішенні зазначено, що страховий стаж особи складає 31 рік 11 місяців 18 днів, вік заявника становить 54 роки. Документами підтверджено, що особа станом на 01.01.1993 року працювала (проживала) у зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 04 місяці 9 днів.

До уваги не взято період навчання в Овруцькій середній школі № 4 з 01.09.1977 по 26.06.1987 року, оскільки відсутні підтверджуючі документи про проживання заявника у населеному пункті за місцем навчання. Також за доданими документами не зараховано період проходження військової служби з 15.11.1988 по 01.12.1990 року згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 19.10.1987, оскільки відсутня дата видачі військового квитка.

Не погоджуючись з такою відмовою органу Пенсійного фонду, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII), Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) особам, які працювали що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За приписами статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з частиною 2 статті 55 Закону № 796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV, на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Відповідно до примітки до вказаної правової норми законодавець зазначив, що така початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Наведеними у зазначених правових нормах пільгами було зумовлено звернення позивача із заявою від 20.09.2024 року до відповідача щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до Закону № 796-XII.

Наявність у позивача відповідного страхового стажу (31 рік 11 місяців 18 дні), необхідного для призначення пенсії, відповідачами не заперечується.

Разом з тим, як вбачається з оскарженого рішення, відповідачем не враховано до загального страхового стажу позивача період проходження військової служби з 15.11.1988 по 01.12.1990 року, так як в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 19.10.1987 року відсутня дата видачі військового квитка.

Також до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не враховано період навчання в Овруцькій середній школі № 4 з 01.09.1977 по 26.06.1987 року , оскільки слід підтвердити факт проживання заявника в населеному пункті за місцем його навчання.

Суть спору між сторонами по даній справі зведена до наявності чи відсутності права позивача на призначення (переведення) пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років, враховуючи доводи відповідача про те, що станом на 01.01.1993 року позивач в зоні добровільного (гарантованого) відселення проживав лише 2 роки 4 місяці 9 днів, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років.

Як зазначалося вище, в розумінні вимог статті 55 Закону № 796-XII право на зниження пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV, на 3 роки мають особи, які постійно проживали чи постійно працювали у зоні добровільного (гарантованого) відселення, за умови постійного проживання чи роботі в цій зоні з моменту аварії по 31.07.1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Позивачем до позову долучено довідку виконавчого комітету Овруцької міської ради від 03.10.2024 року, відомості якої взяті з погосподарської книги с. Підруддя за 1986 2000 роки, на підтвердження його реєстрації в с. Підруддя Коростенського (Овруцького) району Житомирської області в період з 26.04.1986 по 16.02.1996 року, з 09.12.1996 по 02.11.1998 року. Зазначено, що відповідно до постанови КМ України № 807-ІХ від 17.07.2020 року територія ліквідованого Овруцького району увійшла до Коростенського району Житомирської області.

Довідкою виконавчого комітету Овруцької міської ради № 2639 від 16.09.2024 року підтверджено, що за даними будинкової книги позивач зареєстрований та постійно проживає у АДРЕСА_1 , з 12.03.2022 року по теперішній час.

Згідно до постанови КМ Української РСР від 23.07.1991 року № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" (в редакції постанови КМ України № 914 від 16.10.2008 року) с. Підруддя Овруцького району та м.Овруч Житомирської області відносяться до зони добровільного (гарантованого) відселення.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що з урахуванням вимог примітки до статті 55 Закону № 796-XII факт проживання позивача у зоні добровільного (гарантованого) відселення з моменту аварії по 31.07.1986 року надає йому право на зниження пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, для призначення пенсії за віком.

Одночасно, суд враховує, що в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII до осіб, які потерпіли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) відносяться особи, які постійно прожили або відпрацювали чи постійно навчалися на територіях зони гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше трьох років.

З огляду на вказану норму, наявне у позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) підтверджує постійне проживання або роботу або навчання в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року не менше трьох років.

Таким чином, посвідчення позивача "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) надає підстави для віднесення позивача до категорії осіб, які на день аварії та з моменту аварії по 31.07.1986 року постійно проживали у зоні добровільного (гарантованого) відселення, що відповідно до частини другої статті 55 Закону №796-XII надає йому право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

Одночасно суд звертає увагу, що проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування від 03.10.2024 року № 10-423.

Щодо доводів відповідача в оскарженому рішенні про незарахування до періоду проживання чи роботи періоду навчання позивача з 26.04.1986 по 26.06.1987 року в Овруцькій середній школі № 4, суд зазначає, що за висновками Верховного Суду (постанови від 19.09.2019 року у справі №556/1172/17, від 11.03.2024 року у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 року у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 року у справі №500/551/23, від 11.11.2024 року у справі №460/19947/23) виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості.

Факт проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення у період з 26.04.1986 по 16.02.1996 року, у який увійшов спірний період навчання позивача, підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування від 03.10.2024 року, про що зазначалося вище.

Не є спірною та обставина, що зазначений навчальний заклад розташований у місті Овруч, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Варто зауважити про незначну віддаленість с. Підруддя, в якому було зареєстроване місце проживання позивача у спірний період навчання, від міста Овруч, де він навчався.

Стосовно зазначеної відповідачем в оскарженому рішенні підстави для відмови у призначенні пенсії як незарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби з 15.11.1988 по 01.12.1990 року з підстав відсутності у записах трудової книжки позивача НОМЕР_3 дати видачі військового квитка, суд зазначає таке.

Досліджуючи правомірність неврахування пенсійним органом вищезазначеного періоду військової служби, суд враховує наступне.

Як передбачено статтею 56 статті 62 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (пункт "в" частини 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 "Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування - є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з підпунктом 1.1. пункту 1 " Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 року № 58 (далі Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

На період внесення записів до трудової книжки позивача в межах спірного періоду проходження військової служби діяла Інструкція № 162, яка втратила чинність на підставі вищеназваного наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року.

Однак, на період виникнення та дії спірних правовідносин чинною є Інструкція № 58.

Відповідно до підпункту "а" пункту 2.19. Інструкції № 58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів запис про час служби у складі Збройних Сил України та інших військах, де на тих, які проходять службу, не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби;

Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Сталою практикою Верховного Суду є посилання на дотримання суб`єктами владних повноважень положень законодавства, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так у постанові від 02.12.2021 року у справі № 263/9464/16-а Верховний Суд зазначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).

Вказана правова позиція відповідає усталеній практиці Верховного Суду у цій категорії справ.

Відповідно до запису 4 трудової книжки НОМЕР_4 позивач у період з 15.11.1988 по 01.12.1990 року проходив службу в лавах радянської армії, підстава військовий квиток НОМЕР_5 .

Разом з тим, позивачем до позову додано копію дубліката військового квитка № НОМЕР_6 .

З дубліката військового квитка вбачається, що межі періоду проходження позивачем військової служби в лавах радянської армії з 21.11.1988 по 29.11.1990 року.

За визначеннями "Положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу", затвердженого Указом Президента України від 25.05.1994 року № 263/94 (діяло на час видачі дубліката військового квитка позивача"); "Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа", затвердженого постановою КМ України від 16.05.2024 р. № 559; статті 1 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Відомості військово-облікового документа містять інформацію про призовника, військовозобов`язаного або резервіста, включаючи дані про проходження військової служби.

Невідповідність номерів військових квитків пояснюється тим, що вищеназваними нормативно-правовими актами не передбачено видачу дубліката військового квитка у разі його втрати, з чого випливає, що фактично військовозобов`язаному, призовнику або резервісту видається новий квиток, відповідно, з новим номером. Водночас, до нього вносяться відомості, наявні в органу, на військовому обліку в якому перебуває такий громадянин, та які підтверджені відповідними документами.

З огляду на відсутність можливості порівняти відомості трудової книжки з відомостями військового квитка НОМЕР_5 , суд вважає підтвердженим період військової служби в лавах радянської армії з 21.11.1988 по 29.11.1990 року, який підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення пенсії позивачу із зниженням пенсійного віку, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також про протиправність та необхідність скасування оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в такому призначенні пенсії. Позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги зобов`язального характеру позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, враховуючи висновок суду щодо періоду проходження військової служби, який підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

При визначенні способу судового захисту порушеного права позивача суд враховує, що відповідно до вимог абзацу 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, а пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а за призначенням пенсії звернувся 20.09.2024 року, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення особою такого віку.

Таким чином, у позивача наявне право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з дня виникнення права на таке призначення.

Суд встановив, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн., тому, враховуючи приписи статті 139 КАС України, витрати необхідно присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м.Житомир, вул. О. Ольжича, буд. 7, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 29 від 27.09.2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 18.09.2024 року - дати виникнення права на призначенням пенсії, зарахувавши період навчання з 26.04.1986 по 26.06.1987 року до періоду проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення, а період проходження військової служби з 21.11.1988 по 29.11.1990 року - до страхового стажу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко