Справа № 260/3315/25
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2025 рокум. Ужгород№ 260/3315/25
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ), через уповноваженого представника Калинич Оксану Іллівну (88000, Закарпатська обл., м.Ужгород, вул. Загорська, 51 офіс 9) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 158-Б, ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2025 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника Калинич Оксану Іллівну звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно рішення від 25.04.2025року №356 відповідно до Закону України «Про державну службу», згідно поданої заяви від 18.04.2025року; 2) скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.04.2025року № 356 про відмову в перерахунку пенсії та зобов`язати здійснити призначення, виплачувати з 18.04.2025 року ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з врахуванням до стажу державної служби всіх періодів роботи в митних органах з 29.08.1991 року по 15.04.2025 року згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 15.07.1976 року, вкладиша до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 09.07.2021 року, та з врахуванням довідок Закарпатської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 18.04.2025 №7.7-22/33-1130 (Додаток 6) та №7.7-22/33-1129 (Додаток 4).

05 травня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Закарпатській області надати суду до 26 травня 2025 року відмовні матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

13 травня 2025 року на виконання вимог суду, Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області надіслано матеріали з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що загальний стаж державного службовця позивача на митниці є достатнім для призначення пенсії державного службовця та складає 33 років 7 місяців та 17 днів. Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону 3723-ХІІ вік і страховий стаж (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 № 591/6970/16-а). З матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою для відмови у переведенні на пенсію є відсутність стажу державної служби, а саме: не зарахування служби позивача в митних органах до державної служби згідно яких присвоювалися спеціальні звання. При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

14 травня 2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтуванні зазначають, що основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії згідно зі статтею 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу державного службовця. До заяви для перерахунку пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу» позивачем надано довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг та вислугу років), видані Закарпатською митницею Державної митної служби України, трудову книжку серії НОМЕР_2 від 15.07.1976, вкладиш до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 09.07.2021. Довідку про стаж державної служби за період роботи в установах Митної служби не надано. Відтак, періоди роботи посадових осіб в органах митної служби на посадах, в період перебування, на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

16 травня 2025 року третьої особою подано до суду письмові пояснення, в яких зазначають, що розглянувши документи подані для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області (структурного підрозділу, що розглядав заяву позивача за принципом екстериторіальності), відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки відповідно до записів у трудовій книжці з 29.08.1991 р. по 15.04.2025 р. ОСОБА_1 працював в органах митної служби. Протягом періоду роботи в органах митної служби з 1991 року по 2025 рік, Позивачу присвоювалися звання «інспектор митної служби», «радник митної служби». З огляду на положення Закону №3723 та зміст записів трудової книжки ОСОБА_1 , такі свідчать, що позивачу не встановлювався ранг державної служи, а присвоювалися персональні звання радника митної служби.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 4231 про перехід на пенсії за Законом України «Про державну службу».

25 квітня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області рішенням № 356 відмовило ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії, оскільки згідно трудової книжки НОМЕР_4 ОСОБА_1 з 29.08.1991 року обіймав посаду Чопській митниці « Державна митна служба України». 3 31.08.1998 року ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби», з 15 04 2025 звільнений із займаної посади. Оскільки посадовим особам митних органів згідно зі статтею 573 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року із наступними змінами, присвоюються спеціальні звання і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ. З урахуванням зазначеного, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в заявленому перерахунку у зв`язку з відсутністю стажу державної служби, який дає право на пенсію відповідно до Закону України № 889-VIII «Про державну службу».

Не погодившись із рішенням про відмову у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, визначаються Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року, який набрав чинності 01 травня 2016 року.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, передбачені розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VІІІ.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктом 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, на думку суду Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Згідно із частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, після 1 травня 2016 року (дати набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 9 статті 37 Закону № 3723-ХІІ страховий стаж і стаж державної служби.

Так, спеціальним законом, що визначає статус державної митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Митний кодекс України.

Згідно з статтею 569 Митного кодексу України від 04.07.2013 року №405-VІІ посадові особи митних органів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Таким чином, посадові особи митних органів, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері митної політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Відповідно до частини 1 статті 569 Митного кодексу України працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Частиною 1 статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працював з 29 серпня 1991 року по 15 квітня 2025 року в органах Митної служби України, (а.с. 7-17, 23-25).

Таким чином, відповідач приймаючи рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивачу № 356 від 25 квітня 2025 року діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби позивача періоди роботи з 29 серпня 1991 року по 15 квітня 2025 року в органах Митної служби України та перевести позивача з 18 квітня 2025 року на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позовні вимог в частині врахування довідок Закарпатської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 18.04.2025 №7.7-22/33-1130 (Додаток 6) та №7.7-22/33-1129 (Додаток 4) не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем, яким розглядалась заява про перерахунок пенсії, не надавалась оцінка довідок Закарпатської митниці про складові заробітної плати, а судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому. Відтак у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити, як передчасної.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією від 01 травня 2025 року № 7135-1386-9115-5346, (а.с. 5).

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 , через уповноваженого представника Калинич Оксану Іллівну до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 356 від 25 квітня 2025 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 29 серпня 1991 року по 15 квітня 2025 року в органах Митної служби України та перевести ОСОБА_1 з 18 квітня 2025 року на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 158-Б, ) судові витрати у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.) сплаченого судового збору.

5. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26 серпня 2025 року.

СуддяТ.В.Скраль