Справа № 140/8084/25
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

27 серпня 2025 року ЛуцькСправа № 140/8084/25
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Талашко Інна Миколаївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про:

- визнання протиправними дій щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та в електронний військово-обліковий документ, а саме зміну статусу з «виключений із військового обліку» на «військовозобов`язаний», та зобов`язання відновити попередній статус як «виключений із військового обліку» у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та в електронному військово-обліковому документі, що генерується в застосунку Резерв+;

- визнання протиправними дій щодо безпідставного внесення інформації в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів та в електронний військово-обліковий документ, а саме щодо порушення правил військового обліку, та зобов`язання виключити інформацію, яка міститься у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та в електронному військово-обліковому документі, що генерується в застосунку Резерв+ щодо порушення військового обліку.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово.

Крім того, представник позивача адвокат Талашко І.М. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.07.2025 в задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

18.08.2025 представник позивача адвокат Талашко І.М. повторно звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що 12.08.2025 у системі «Резерв+» у ОСОБА_1 з`явилася відмітка « ІНФОРМАЦІЯ_3 : порушення військового обліку», що призводить до можливості затримання позивача у будь-який час працівниками поліції та подальшого його доставлення до РТЦК та СП і можливої мобілізації. Крім того, у системі «Резерв+» з`явилася також відмітка про причину порушення «Не уточнили персональні дані вчасно», однак у витязі з системи «Резерв+» є відмітки про вчасне уточнення даних позивачем.

Представник позивача вказує, що до 18.06.2025 позивач не був військовозобов`язаним, оскільки був виключений з військового обліку, що підтверджується записами у військово-облікових документах, завантажених із системи «Резерв+», а 22.06.2025 позивачу стало відомо про зміну статусу: замість «виключений з військового обліку» на «військовозобов`язаний». Зазначені дії ІНФОРМАЦІЯ_2 є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України.

Якщо позивач буде призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу, що унеможливить реалізацію припинення розшуку та виконання рішення суду, якщо його буде ухвалено на користь позивача.

Крім того, позивач працює у ТзОВ «Молочна компанія «Галичина», яке має критичність та здійснює бронювання працівників. Проте, вказане товариство не може забронювати позивача через внесення неправдивих відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про наявність порушення військового обліку позивачем та зміною його статусу. Товариство зацікавлене в збереженні позивача на своєму виробництві, відмова у забезпеченні позову може завдати шкоди не лише особистим правам і законним інтересам позивача, а й інтересам підприємства.

Застосування заходів забезпечення позову матиме наслідком лише відтермінування мобілізації позивача до лав ЗСУ, якщо за результатом розгляду справи по суті суд відмовить у задоволенні позову. Водночас, невжиття заходів забезпечення позову може спричинити для позивача негативні наслідки в разі його мобілізації.

Заявниця просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_4 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі.

20.08.2025 через систему «Електронний суд» повторно подано заяву про забезпечення позову аналогічного змісту.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Заяву про забезпечення позову передано судді 26.08.2025 після його виходу з відпустки та розглянуто судом без повідомлення учасників справи, у дводенний строк з дня отримання заяви суддею.

Заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Згідно із частиною першою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: забороною відповідачу вчиняти певні дії.

За правилами частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2022 у справі № 990/99/22 вказала, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який повинен згідно з приписами закону та за наявності безумовних фактичних підстав гарантувати виконання майбутнього рішення суду та/або ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.

При цьому регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Факт прийняття відповідачем рішення, яке, на думку позивача, порушує його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

При цьому суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстави унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у разі невжиття таких заходів повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, поза обґрунтованим сумнівом, порушує права, свободи або інтереси позивача і що вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. Важливим є саме момент об`єктивного існування наведених ризиків.

За усталеною практикою Верховного Суду, висловленою у постановах від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 11.01.2022 у справі № 640/18852/21, від 28.07.2022 у справі № 640/31850/20 та інших, заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, забезпечувати ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу, тощо.

Ухвала про забезпечення позову повинна бути вмотивована судом, зокрема, із зазначенням: 1) висновків про існування: обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача), та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; 2) в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 260/5415/22).

З тексту позовної заяви убачається, що позивач оскаржує дії відповідача щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та в електронний військово-обліковий документ (зміну статусу з «виключений із військового обліку» на «військовозобов`язаний», внесення інформації щодо порушення правил військового обліку).

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що позивач ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та обмежено придатним, своїх обов`язків щодо проходження повторного медичного огляду до 05.06.2025 не здійснив, чим порушив правила військового обліку; за порушення правил військового обліку позивача автоматично 18.06.2025 оголошено в розшук, строком до 17.06.2026. Крім того, розшук та затримання проводяться з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення, та оскільки позивач не доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_5 для складання такого протоколу, тому останній у даному випадку продовжує перебувати у законному розшуку як військовозобов`язаний, який порушив військовий облік.

З огляду на вказані обставини, у суду на момент розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави стверджувати про очевидну протиправність дій відповідача, правову оцінку оскаржуваним діям буде надано судом лише за результатами розгляду справи по суті.

Крім того, суд наголошує на тому, що на підтвердження обставини виключення з військового обліку, позивач не надав суду тимчасового посвідчення військовозобов`язаного чи військового квитка з відповідними відмітками про виключення з військового обліку.

Отже, передбачені пунктом 2 частини другої статті 150 КАС України підстави для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі відсутні.

Заява про забезпечення позову обґрунтована також підставою, визначеною пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України (тобто, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду), та заявниця стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до мобілізації позивача, змінить його статус з військовозобов`язаного на військовослужбовця, що ускладнить виконання рішення суду.

На думку суду, такі доводи заявниці не можуть бути визнані переконливими та достатніми для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки сформульовані як можливість/ймовірність вчинення дій, ґрунтуються на припущеннях. Наведені твердження про можливе (а не реальне) настання негативних для позивача наслідків (у цьому випадку, за твердженням заявниці, такі негативні наслідки та порушення прав позивача полягають саме у можливому призові на військову службу під час мобілізації, при тому, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України) не зумовлюють необхідність забезпечення поданого у цій справі адміністративного позову.

Суд також враховує, що за приписами пункту 68 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок № 560), у мирний час під час визначення призначення резервіста або військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ) вони проходять медичний огляд, за результатами якого таким особам оформляється довідка з висновком щодо придатності до військової служби. Строк дії такої довідки становить п`ять років. Придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження.

За змістом пункту 72 Порядку № 560 рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Отже, сам факт внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та в електронний військово-обліковий документ автоматично не зумовлює призову особи на військову службу під час мобілізації, і цьому обов`язково передує направлення військовозобов`язаного на медичний огляд для визначення придатності до військової служби. Мобілізаційне розпорядження вручається лише придатним до військової служби військовозобов`язаним.

Проте, доказів направлення позивача на медичний огляд для визначення придатності до військової служби та ухвалення військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки рішення щодо придатності позивача як військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я до заяви про забезпечення позову не надано.

Крім того, пунктом 5 частини третьої статті 151 КАС України визначено, що не допускається забезпечення позову шляхом: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Відповідно до пункту 82 Порядку № 560 наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається: керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - в день відправлення військової команди до військової частини (установи).

Водночас, доказів видання наказу про призов позивача на військову службу під час мобілізації, який є підставою для відправлення його у складі військових команд або індивідуально до військової частини (установи), до заяви про забезпечення позову не надано.

На думку суду, заходи забезпечення позову, про які просить заявниця (встановлення заборони вчиняти дії щодо призову позивача на військову службу по мобілізації), безпосередньо не пов`язані з предметом спору у цій справі, фактично стосуються встановлення судом заборони вчиняти відповідачу дії, які випливають з наказу про призов на військову службу під час мобілізації. Проте, наказ про призов позивача на військову службу під час мобілізації на цей час не видано та він не є предметом спору у цій справі.

Суд також не бере до уваги доводи заявниці щодо неможливості бронювання позивача роботодавцем з огляду на відсутність документального підтвердження зазначених обставин. Крім того, суд враховує доводи відзиву на позовну заяву про те, що розшук проводиться саме з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що заявницею не доведено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що унеможливило б захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі, як і не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі.

Отже, з поданої заяви про забезпечення позову суд дійшов висновку про недоведеність передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 150 КАС України підстав для забезпечення позову, у зв`язку із чим у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись статтями 150 - 151, 154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх