Справа № 200/5320/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року справа №200/5320/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Михайлик А.С.), складеного в повному обсязі 15 жовтня 2024 року, у справі № 200/5320/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив суд:

визнати протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії та в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , періоду роботи з 1992 року по 1993 рік згідно з довідкою N 14 від 28.06.2024, періоду роботи з 17.05.1974 по 10.08.1974 згідно з трудовою книжкою від 16.06.1974, періоду роботи згідно з довідкою N 3748/6;

скасувати рішення N 58 від 15.07.2024;

зобов`язати зарахувати період роботи згідно з довідкою N 3748/6 в 1,5 розмірі, періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , період з 1992 року по 1993 рік згідно з довідкою N 14 від 28.06.2024, період роботи з 17.05.1974 по 10.08.1974 згідно з трудовою книжкою від 16.06.1974 та повторно розглянути заяву від 08.07.2024 про призначення пенсії згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня настання права на пенсію.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , періоду роботи з 1992 року по 1993 рік згідно з довідкою N 14 від 28.06.2024.

Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначенні пенсії N 58 від 15.07.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.07.2024 про призначення пенсії згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня настання права на пенсію, із врахуванням відомостей про роботу згідно з трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_1 та періоду з 02.04.1992 по 06.05.1993 згідно з довідкою N 14 від 28.06.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути питання про врахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з 06.01.1990 по 10.04.1990 із врахуванням відомостей військового квитка позивача серії НОМЕР_2 про участь позивача у військових зборах та ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, управління подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 200/5320/24, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому зазначено, що ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено неможливість втручання суду у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень під час перевірки рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим критеріям.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.07.2024 після досягнення віку 65 років звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

Надану позивачем заяву за правилами екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, що є відповідачем у справі

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 15.07.2024 року №58 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного загального стажу роботи.

Відповідно до рішення відповідача № 58 від 15.07.2024 під час опрацювання пенсійної справи позивача за доданими документами до страхового стажу не зараховані:

- періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 , оскільки відсутня дата заповнення трудової книжки. Для зарахування необхідно долучити уточнюючі довідки про періоди роботи видані на підставі первинних документів, а за період з14.05.1985 по 07.03.1987 необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні видану на підставі первинних документів;

- період з 1992 року по 1993 рік згідно з довідкою № 14 від 28.06.2024, оскільки відсутні накази про прийом та звільнення з роботи;

- період з 17.05.1974 по 10.08.1974 згідно з трудовою книжкою від 16.06.1974, оскільки для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку, видану на підставі первинних документів про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні;

- період роботи згідно з довідкою N 3748/6, оскільки не зазначено підстав прийняття та звільнення, дати видачі довідки, відсутній кутовий штамп, печатка нечитабельна. Під час розгляду документів до уваги не взято посвідчення серії НОМЕР_4 , оскільки відсутній підпис відповідальної особи за видачу документу та власника посвідчення.

Згідно з розрахунком стажу до страхового стажу позивача враховано: період навчання з 01.09.1974 по 01.07.1977, робота в колгоспі з 02.07.1977 по 15.09.1977, з 15.01.1981 по 15.12.1982, з 15.01.1990 по 15.12.1990, період роботи з 09.08.2005 по 12.01.2006, військова служба в період з 18.11.1977 по 20.11.1979.

Не погоджуючись із діями відповідача позивач звернувся до суду.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень частини першої статті 1 № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Законом № 1058-IV визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Приписами ст. 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення, що діяв до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

При цьому, суд зазначає що положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначене узгоджується з положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 3 Порядку 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-ХП).

Таким чином, інші документи мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за № 310, та чинних на час розгляду справи (надалі - Основні положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно з пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений зразок трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що періоди роботи за трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_3 не враховані, оскільки відсутня дата заповнення трудової книжки, через що врахування наведених в цій книжці відомостей можливо на підставі уточнюючих довідок про періоди роботи. Під час надання оцінки зазначеним доводам відповідача суд виходить із такого.

Трудова книжка колгоспника НОМЕР_3 , що надавалася позивачем до заяви про призначення пенсії за віком, містить записи про членство та роботу позивача у колгоспі з 15.11.1976 по 23.04.1985 за професією тракторист (записи про членство у колгоспі 1-2, записи про роботу 1-2); з 14.05.1985 по 07.03.1987 за професією тракторист (записи про членство у колгоспі № 3- 4, записи про роботу 3-4); з 14.03.1987 по 08.10.1991 (записи про членство у колгоспі № 5-6, записи про роботу № 4-5). Крім цього, в зазначеній трудовій книжці наявні записи про роботу позивача в період з 11.11.1991 по 16.03.1992 (записи про роботу 6-7), з 02.04.1992 по 06.05.1993 (записи 8-10), з 09.08.2005 по 12.01.2006 (записи 11-12),

У розділі трудової участі в суспільному господарстві наявні відомості про прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві та виконання цього мінімуму участі в загальному господарстві за 1976-1991 роки.

Зміст положень Порядку видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за № 310 свідчить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Суд зауважує, що згідно з положеннями зазначеного порядку відповідальною особою за ведення трудової книжки є уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до статуту та правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису (або печатки підприємства), Основними Положеннями не передбачено. Оскільки позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки, він не може бути обмежений в праві на врахування до трудового стажу періоду роботи на підприємстві внаслідок порушення роботодавцем правил оформлення записів про особу в трудовій книжці.

Крім цього, слід зазначити, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для відмови у врахуванні відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не дотримання формальних умов оформлення трудової книжки. Відповідно до правового висновку, що наведений в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 754/14989/15-а, підставою для призначення пенсії визначено наявність необхідного стажу, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах та посадах. (адміністративне провадження № К/9901/11030/18).

Незазначення дати заповнення трудової книжки НОМЕР_3 не ставить під сумнів факт зайнятості позивача на роботах протягом зазначеного періоду, з огляду на що виявлення цього недоліку не є достатньою підставою для неврахування відомостей цієї трудової книжки про роботу позивача.

Таким чином, відповідачем протиправно не взято до уваги відомості трудової книжки позивача НОМЕР_3 під час обчислення стажу позивача. Трудова книжка є основним документом про стаж, а тому посилання відповідача на необхідність надання позивачем додаткових документів, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, також є безпідставними.

Суд також вважає протиправним неврахування відповідачем періоду роботи позивача з 14.05.1985 по 17.03.1987 та необхідності надання довідки про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні, оскільки у розділі «Трудова участь у суспільному господарстві» трудової книжки колгоспника наявні відомості про встановлений колгоспом мінімум трудової участі в суспільному господарстві та виконанні річного мінімуму трудової участі у суспільному господарстві. Зокрема, у 1985 рік мінімум становить 181, виконано позивачем - 210, у 1986 році встановлено мінімум 280, виконано позивачем 302, а 1987 встановлено 45, виконано позивачем 53.

Неврахування відповідачем періоду роботи позивача згідно з архівною довідкою № 14 від 28.06.2024 про роботу позивача з квітня 1992 по квітень 1993 року у Комарському сільському споживчому товаристві через відсутність наказів про прийняття на роботу та звільнення, є необґрунтованими, оскільки трудова книжка НОМЕР_3 містить відомості про роботу позивача в період з 02.04.1992 по 06.05.1993, у графі підстави внесення запису наявні відомості про розпорядження про прийняття на роботу та про звільнення. Тобто, відомості трудової книжки разом із архівною довідкою № 14 від 28.06.2024 є достатніми для підтвердження зайнятості позивача в зазначеному періоді та його врахування до страхового стажу.

Таким чином, протиправним є неврахування відповідачем під час вирішення питання про призначення пенсії позивачу відомостей трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 , періоду з 02.04.1992 по 06.05.1993 через відсутність наказів про прийняття на роботу та звільнення та періоду з 14.05.1985 по 17.03.1987 через відсутність довідки про встановлений колгоспом мінімум трудової участі в суспільному господарстві та виконання позивачем річного мінімуму трудової участі у суспільному господарстві.

Відповідно до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_4 , виданого 08.08.1993 позивач має право на пільги та компенсації, що встановлені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, відповідно до наявного в матеріалах справи військового квитка позивача серії НОМЕР_2 позивач у 1990 році проходив навчальні збори у складі в/ч № НОМЕР_5 за посадою (кваліфікацією) екскаваторник. У розділі «Особливі відмітки» наявна інформація про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 06.01.1990 по 10.04.1990 у складі військової частини та про отримання позивачем дози опромінювання. Водночас, відомості про дослідження військового квитка відповідачем під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи відсутність в суду відомостей про додання позивачем військового квитка до заяви про призначення пенсії, на підставі ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин суд першої інстанції правильно вийшов за межі заявлених позивачем вимог та зобов`язав відповідача повторно розглянути питання про врахування до страхового стажу періоду з 06.01.1990 по 10.04.1990 із врахуванням відомостей військового квитка позивача серії НОМЕР_2 про участь позивача у військових зборах та ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги відповідача, що перевірка обґрунтованості прийнятого рішення про відмову в призначенні пенсії є втручанням суду до дискреційних повноважень відповідача, оскільки в цьому випадку суд не вирішує питання призначення позивачу пенсії, а здійснює лише контроль правомірності рішення відповідача та правильності обчислення тривалості стажу позивача з урахуванням положень чинного законодавства, якими встановлено підстави, за яких певні періоди зайнятості враховуються до страхового стажу.

Таким чином, під час розгляду справи судами встановлено протиправне неврахування під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 08.07.2024 відомостей про роботу згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 , у т.ч. періодів з 02.04.1992 по 06.05.1993 та з 14.05.1985 по 17.03.1987, що, вплинуло на правильність визначення тривалості стажу позивача.

Невідповідність визначеної відповідачем тривалості стажу фактичній є підставою для задоволення вимог позивача про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 15.07.2024 № 58 та зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 08.07.2024.

Таким чином заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги є неприйнятними та повністю спростовуються висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 200/5320/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 серпня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар І.В. Геращенко

І.Д.Компанієць