Справа № 460/7833/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2025 року м. РівнеСправа №460/7833/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:

Військова частина НОМЕР_1
доОСОБА_1
про стягнення шкоди,
В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість завданої державі шкоди у розмірі 23439,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за фактом самовільного залишення відповідачем військової частини позивачем здійснено перерахунок його грошового забезпечення, внаслідок чого утворилася переплата на загальну суму 23439,45 грн. Вказані кошти відповідачем мають бути відшкодовані, але місце його перебування на сьогодні не відоме. У добровільному порядку ці кошти відповідач не повернув. Тому вони підлягають стягненню як завдана державі шкода. Просив позов задовольнити.

Ухвалою від 23.07.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 09.08.2024 позивачу продовжено процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою від 23.07.2024.

Ухвалою від 16.08.2024 позивачу продовжено процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалами від 23.07.2024 та від 09.08.2024.

Ухвалою від 28.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала надіслана рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, зазначеною у відповіді УДМС України в Рівненській області на запит суду від 06.08.2024 №460/7833/24/7336/2024.

В розумінні статей 124, 131 та 251 КАС України вказана ухвала вважається врученою відповідачу та, як наслідок, відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

У встановлений судом строк відповідач відзиву не подав. Клопотань про продовження процесуального строку для надання відзиву із зазначенням причин від відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.05.2023 №139 солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.05.2023 №181-РС, зараховано до списків особового складу військової чистини з 16.05.2023 та на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.05.2023 №147 ОСОБА_1 прибув до району виконання бойових завдань.

Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.02.2024 №45 відповідача увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 з 14.02.2024 у зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні.

Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Корецька міська лікарня» Корецької міської ради від 16.04.2024 №160 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Корецька міська лікарня» Корецької міської ради з 21.01.2024 по 21.02.2024. Дата виписки 21.02.2024.

За змістом листа Комунального підприємства «Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни» Рівненської обласної ради від 18.04.2024 №/09-09/24 солдат ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у КП «Рівненський обласний госпіталь ВВ`РОР не перебував, за медичною допомогою не звертався.

28.03.2024, на підставі рапорту т.в.о. начальника стройової частини відділення персоналу штабу ВЧ НОМЕР_1 від 28.03.2024 та з метою уточнення причин і умов, а також встановлення ступеня його вини чи вини посадових осіб, чиї дії та/або бездіяльність призвели до даної події, командиром ВЧ НОМЕР_1 видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) №2804, пунктом 1 якого наказано Провести службове розслідування відносно солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 , у зв`язку із неповерненням з лікувального закладу до розташування підрозділу 28.03.2024

За результатом проведення службового розслідування складений акт службового розслідування від 08.05.2024, зареєстрований у ВЧ НОМЕР_1 за вх.№2223/СР від 09.05.2024, згідно з розділом 3 якого службовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 з 22.02.2024, є відсутнім на військовій службі без поважних причин та дозволу командира та до місця служби так і не повернувся. Також службовим розслідуванням було встановлено факт переплати грошового забезпечення та премії за лютий 2024 року солдату ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 , у розмірі 23439,45 грн згідно з довідкою розрахунку переплати грошового забезпечення та премії від 02.05.2024 № 13342. Заперечень, заяв та клопотань від солдата ОСОБА_1 в ході проведення службового розслідування не надходило.

Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10.05.2024 №2860 службове розслідування вважати завершеним (п.1). За порушення вимог статей 11, 16, 37, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та неповернення в установлений термін з лікування до розташування підрозділу та відсутність на військовій службі, починаючи з 22.02.2024 в умовах воєнного стану, солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 , після повернення до місця служби притягнути до дисциплінарної відповідальності (п. 2). Завдані державі збитки, що становлять у розмірі 23 439,45 грн, віднести на рахунок солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в повному обсязі та стягнути з останнього суму в розмірі 23 439, 45 грн згідно з довідкою розрахунку переплати грошового забезпечення та премії від 02.05.2024 № 13342 (п. 3).

Відповідно до довідки від 02.05.2024 № 13342 сума заборгованості відповідача 23439,45 грн полягає у виплаті йому за період з 22.02.2024 по 28.03.2024 основного та додаткових видів грошового забезпечення та складається із: посадового окладу у сумі 753,11 грн; оклад за військовим званням у сумі 146,20 грн; надбавка за вислугу років у сумі 134,31 грн; надбавки за особливості служби у сумі 769,36 грн; премія у сумі 16189,49 грн; ПДФО у сумі 3013,64 грн; ЄСВ у сумі 3683,34 грн.

Відповідачем добровільно не сплачено суму заборгованості, що зумовило звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Згідно із ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч. 1).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною четвертою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям врегульовано Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до п. 15 розділу І "Загальні положення" Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується (окрім іншого) за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено судом з матеріалів справи, з 22.02.2024 відповідач вважається відсутнім на військовій службі без поважних причин та дозволу командира, до місця служби так і не повернувся.

Отже заявлені до стягнення кошти на загальну суму 23439,45 грн є надлишково виплаченим грошовим забезпеченням відповідача за період з 22.02.2024 по 28.03.2024, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" є дійсною шкодою - збитками, завданими військовій частині.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за школу, завдану державі» матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за школу, завдану державі» підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди. Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України. Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за школу, завдану державі» особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Положеннями статті 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за школу, завдану державі» унормовано, що відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника) (ч. 1).

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (ч. 2).

Відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування (ч. 3).

Відповідно до ч. 1-3 статті 11 цього Закону у разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.

Якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.

В силу пункту 1 частини першої статті 6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Статтею 8 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" визначено підстави та порядок проведення службового розслідування за фактом виявлення завданої шкоди.

Відповідно до частини 6-7 статті 8 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності. Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) зроблено висновок, що «у разі якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас, встановлення правомірності дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця передбачене в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05.12.2018 у справі № 11-892апп18 та від 12.12.2018 в справі № 14-481цс18 і підстав для відступу від вказаної правової позиції не вбачається».

Відповідач на момент ухвалення цього судового рішення заперечень щодо заборгованості на загальну суму 23439,45 грн не висловив, заборгованість не сплатив.

Враховуючи наведене вище у сукупності, за результатами судового розгляду адміністративної справи суд доходить висновку, що завдана державі шкода/збитки внаслідок безпідставного нарахування військовослужбовцю грошового забезпечення за період відсутності його без поважної причини за місцем проходження служби, в умовах воєнного стану, підлягає відшкодуванню. Отже, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, відповідають обставинам справи, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Військової частини НОМЕР_1 вартість завданої державі шкоди на загальну суму 23439,45 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Повний текст рішення складений 27 серпня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко