Справа № 755/10083/20
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боршовського Т.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення від 18.06.2020, -
Стислий виклад позицій сторін. Процесуальні дії суду:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , в якому позивач просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 18.06.2020 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зобов`язано позивача здати посвідку, зняти з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання рішення.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 26.02.2020 позивачу оформлено посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , строк дії до 24.01.2021. У зв`язку із скасування дозволу на застосування праці іноземцями та особами без громадянства, Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийняло рішення від 18.06.2020 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зобов`язано позивача здати посвідку, зняти з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання рішення. Позивач вважає протиправним рішення відповідача від 18.06.2020 про скасування посвідки на тимчасове проживання, оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_2 не мала можливості своєчасно укласти з позивачем трудовий контракт та повідомити про це Київський міський центр зайнятості. Так, у зв`язку із запровадженням з 11.03.2020 на території України карантину з метою запобігання поширенню хвороби covid-19 та обмеженою роботою органів податкової служби, ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно отримати реєстраційний номер облікової картки платника податків, який є обов`язковим для прийняття працівника на роботу. Після отримання позивачем реєстраційного номеру облікової картки платника податків, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір 26.05.2020, видано наказ про прийняття позивача на роботу та повідомлено Київський міський центр зайнятості з проханням продовжити строків надання копії трудового договору до центру зайнятості та скасування наказу від 15.05.2020 № 380. Київський міський центр зайнятості листом від 12.06.2020 повідомив фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для скасування рішення про скасування дозволу на застосування праці іноземця.
12.11.2020 через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла відповідь ОСОБА_1 від 10.11.2020 на відзив. Так, позивач зазначив, що він був позбавлений можливості своєчасно отримати реєстраційний номер облікової картки платника податків, який є обов`язковим для прийняття працівника на роботу. При цьому, причини несвоєчасного отримання реєстраційного номеру облікової картки платника податків є поважні та не залежали від позивача, оскільки з 11.03.2020 на території України карантину з метою запобігання поширенню хвороби covid-19 та обмеженою роботою органів податкової служби. Позивач просив суд врахувати вищевказані обставини та задовольнити позов (а.с. 126-129).
29.04.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення представника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області від 29.04.2025, згідно яких представник відповідача зазначив, що відповідно до відомостей ІП «Недійсні документи» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами, посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_1 значиться в статусі «скасована, не вилучена». Здійсненою з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан») перевіркою встановлено, що зазначений іноземець останній раз перетинав кордон України: на виїзд 22.01.2024. Згідно даних реєстру місць проживання (АДБ) зазначений іноземець значиться з 28.02.2025 знятим з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 24.04.2025, позивач значиться за даними Єдиного реєстру боржників. Також згідно даних ЄІАС УМП станом на теперішній час зазначений громадянин посвідкою на тимчасове проживання в Україні не документований та значиться в статусі «незаконний мігрант». Позиція відповідача стосовно позовних вимог незмінна. Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області заперечує проти вимог позовної заяви та просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 144-162).
Обставини справи, встановлені судом. Зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Узбекистану, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 (а.с. 9-11).
24.01.2020 Київський міський центр зайнятості видав фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства серії АА № 049502, згідно якого ОСОБА_1 може працювати столяром, термін дії до 24.01.2021 (а.с. 14).
26.02.2020 позивачу оформлено посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , строк дії до 24.01.2021 (а.с. 12).
Наказом Київського міського центру зайнятості від 15.05.2020 №380 «Про прийняття рішення щодо видачі та продовження дії; відмови у видачі, продовження дії, внесенні змін; скасування та внесення змін у дозволи на застосування праці іноземців та осіб без громадянства» з метою дотримання вимог статті 42 Закону України «Про зайнятість населення», скасовано дозвіл на застосування праці іноземця громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , у зв`язку з неподанням копії контракту.
25.05.2020 Головне управління ДПС у м.Києві видало позивачу картку платника податків із присвоєнням реєстраційного номеру облікової картки платника податків (а.с. 15).
26.05.2020 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладеного трудовий договір № 01 (а.с. 16-17) та видано наказ № 1 від 26.05.2020 про прийняття позивача на посаду столяра (а.с. 18).
28.05.2020 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 подано до Головного управління ДПС у м.Києві повідомлення про прийняття працівника на роботу (а.с. 19).
04.06.2020 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 подано до Київського міського центру зайнятості заяву-повідомлення про укладення трудового договору згідно наданого дозволу № НОМЕР_3 від 24.01.2020 на застосування праці іноземця та про продовження встановлених законодавством строків надання копії трудового договору до центру зайнятості (а.с. 20-22).
Листом від 11.06.2020 № 17-4377/10-27/20 Київський міський центр повідомив Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування дозволу на застосування праці іноземця громадянина Узбекистану ОСОБА_1 (а.с. 88-89).
Листом від 12.06.2020 № 17-4442/10-27/20 Київський міський центр повідомив фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 про відсутність підстав для скасування рішення щодо скасування дозволу на застосування праці іноземця (а.с. 23).
18.06.2020 Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на підставі підпункту 6-1 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25.04.2018 прийняло рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зобов`язано позивача здати посвідку, зняти з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання рішення (а.с. 29).
ОСОБА_1 звернувся до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із скаргою про скасування рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні.
Листом від 04.08.2020 № Ч-3259/6/8010-20/8010.6.2/3671-20 Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області повідомило позивача про підстави прийняття рішення від 18.06.2020 про скасування посвідки № НОМЕР_1 на тимчасове проживання в Україні та можливість оскарження такого рішення до Державної міграційної служби України (а.с. 92).
Вважаючи протиправним рішення відповідача від 18.06.2020 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому просить суд скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 18.06.2020 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 .
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, повноваження органів державної влади, що беруть участь у визначенні такого статусу та діють в інтересах забезпечення прав і свобод осіб та національної безпеки України, а також встановлює порядок в`їзду в Україну та виїзду з України таких осіб, визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Так, відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»:
дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства - документ, який надає право роботодавцю тимчасово використовувати працю іноземця або особи без громадянства у порядку, встановленому законодавством України;
іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;
посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Частиною третьою статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.
Згідно з частиною третьою статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.
Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (крім іноземців та осіб без громадянства, які згідно із законодавством України мають право на працевлаштування без отримання такого дозволу) та зобов`язання роботодавця повідомити центральні органи виконавчої влади, що забезпечують реалізацію державної політики у сферах міграції, зайнятості населення та трудової міграції про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту) з таким іноземцем або особою без громадянства.
Для іноземців та осіб без громадянства, працевлаштування яких відповідно до законодавства України здійснюється без дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, замість такого дозволу подається трудовий договір (контракт), а для осіб, які мають статус закордонного українця, - трудовий договір (контракт) та посвідчення закордонного українця.
Відповідно до частини вісімнадцятої статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» окрім документів для відповідної категорії осіб, визначених частинами першою - сімнадцятою цієї статті, іноземці та особи без громадянства подають для отримання посвідки на тимчасове проживання такі документи:
1) чотири кольорові фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;
2) паспортний документ іноземця або особи без громадянства з відповідною довгостроковою візою та копією сторінки паспортного документа з такою візою, крім випадків, якщо особа не зобов`язана отримувати таку візу відповідно до цього Закону, інших законів України або міжнародних договорів України. Іноземці або особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій статті 4 цього Закону, можуть подавати паспортний документ, термін дії якого закінчився або який підлягає обміну, у разі якщо за отриманням нового документа особа зобов`язана звернутися до органів державної влади країни громадянської належності або країни попереднього постійного проживання, якщо така країна вчинила акт агресії проти України або не визнає територіальну цілісність та суверенітет України, або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року № 68/262;
3) копії сторінок паспортного документа іноземця або особи без громадянства з особистими даними з перекладом на українську мову, засвідченим в установленому порядку;
4) документ, що підтверджує сплату державного мита та адміністративного збору за видачу, оформлення або продовження строку дії посвідки.
У разі продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання іноземці та особи без громадянства додатково подають оригінал посвідки на тимчасове проживання.
Уповноважений орган повертає паспортний документ особі одразу після прийняття заяви про видачу або продовження строку дії посвідки.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5-1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить: у випадку, визначеному частиною четвертою статті 4 цього Закону, - строк дії дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства.
Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття, визначає Закон України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI.
Так, відповідно до пункту 8-3 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) іноземний найманий працівник - іноземець або особа без громадянства, який/яка працює за трудовим договором в українського роботодавця згідно із законодавством України.
Пунктом 17 частини другої статті 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань видають роботодавцям дозволи на застосування праці іноземців та осіб без громадянства з веденням обліку таких дозволів.
Строк дії дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства регламентований статтею 42-3 Закону України «Про зайнятість населення».
Так, згідно з частиною першою статті 42-3 Закону України «Про зайнятість населення» дозвіл видається на строк:
1) дії трудового договору (контракту), але не більш як на три роки - для особливих категорій іноземців та осіб без громадянства, визначених частиною другою статті 42-1 цього Закону;
2) дії договору (контракту), укладеного між українським та іноземним суб`єктами господарювання, але не більш як на три роки - для відряджених іноземних працівників;
3) дії рішення іноземного суб`єкта господарювання про переведення іноземця або особи без громадянства на роботу в Україну та контракту, укладеного між іноземцем або особою без громадянства та іноземним суб`єктом господарювання, про переведення на роботу в Україну - для внутрішньокорпоративних цесіонаріїв;
4) дії трудового договору (контракту), але не більш як на один рік - для всіх інших іноземних найманих працівників.
Скасування дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства визначено статтею 42-10 Закону України «Про зайнятість населення».
Так, частиною другою статті 42-10 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, скасовує виданий дозвіл у разі:
1) невнесення роботодавцем плати за видачу або продовження дії дозволу у строк, визначений частиною другою статті 42-4 цього Закону;
2) неподання роботодавцем у встановлений цим Законом строк до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, копії трудового договору (контракту), укладеного з іноземцем або особою без громадянства, якщо подання такої копії є обов`язковим відповідно до цього Закону;
3) подання роботодавцем письмової заяви про скасування дозволу за обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті, або виявлення територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, таких обставин;
4) виявлення недостовірності даних у поданих роботодавцем документах, яка не могла бути виявлена під час розгляду заяви;
5) наявності рішення про примусове повернення або примусове видворення іноземця або особи без громадянства, прийнятого відповідно до статей 26 та 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства";
6) встановлення факту застосування праці іноземця або особи без громадянства на інших умовах, ніж ті, що визначені дозволом, або іншим роботодавцем (крім роботи за сумісництвом відповідно до абзацу другого частини другої статті 42 цього Закону та суміщення посад відповідно до частини третьої статті 42 цього Закону);
7) невикористання іноземцем або особою без громадянства права на оскарження рішення територіального органу чи підрозділу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або у разі остаточного вирішення питання про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;
8) набрання законної сили обвинувальним вироком суду, за яким іноземця чи особу без громадянства засуджено за вчинення злочину.
Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі Порядок № 322).
Відповідно до пунктів 1-3 Порядку № 322 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України та які:
1) досягли 16-річного віку або не досягли 16-річного віку, але самостійно прибули в Україну з метою навчання, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто;
2) не досягли 16-річного віку або визнані обмежено дієздатними чи недієздатними, - на підставі заяв-анкет осіб, зазначених у частинах другій - тринадцятій статті 4 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, до яких вони прибули з метою возз`єднання сім`ї.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 322 посвідка видається строком на один рік, крім випадків, визначених цим пунктом.
Іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування, посвідка видається на період роботи в Україні, який зазначається в дозволі на застосування праці.
Пунктом 63 Порядку № 322 визначено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:
1) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;
2) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи;
3) коли іноземця або особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі;
4) коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;
5) коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну;
6) отримання особою паспорта громадянина України (тимчасового посвідчення громадянина України), посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, якій надано додатковий захист;
6-1) якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій - сімнадцятій статті 5 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся;
6-2) отримання від іноземця або особи без громадянства заяви про скасування виданої посвідки;
7) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 64 Порядку № 322 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.
Згідно з пунктом 65 Порядку № 322 копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.
Пунктом 66 Порядку № 322 визначено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби.
Як встановлено судом вище, 24.01.2020 Київський міський центр зайнятості видав фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства серії АА № 049502, згідно якого ОСОБА_1 може працювати столяром, термін дії до 24.01.2021 (а.с. 14).
26.02.2020 позивачу оформлено посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , строк дії до 24.01.2021 (а.с. 12).
Наказом Київського міського центру зайнятості від 15.05.2020 № 380 «Про прийняття рішення щодо видачі та продовження дії; відмови у видачі, продовження дії, внесенні змін; скасування та внесення змін у дозволи на застосування праці іноземців та осіб без громадянства» з метою дотримання вимог статті 42 Закону України «Про зайнятість населення», скасовано дозвіл на застосування праці іноземця громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , у зв`язку з неподанням копії контракту.
Листом від 11.06.2020 № 17-4377/10-27/20 Київський міський центр повідомив Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування дозволу на застосування праці іноземця громадянина Узбекистану ОСОБА_1 (а.с. 88-89).
18.06.2020 Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на підставі підпункту 6-1 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25.04.2018 прийняло рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 громадянина Узбекістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зобов`язано позивача здати посвідку, зняти з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання рішення (а.с. 29).
Таким чином, підставою для прийняття відповідачем оспореного рішення від 18.06.2020 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 громадянина Узбекистану ОСОБА_1 слугувало прийняття Київським міським центром зайнятості наказу від 15.05.2020 №380, яким скасовано дозвіл на застосування праці іноземця громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , у зв`язку з неподанням копії контракту.
«… дозвіл на застосування праці іноземця позивачу видано 24 січня 2020 року, тобто саме з цієї дати починається строк на укладення трудового договору з іноземцем.
Матеріали справи підтверджують, що трудовий договір між ФО-П ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено 26 травня 2020 року, тобто із пропуском встановленого строку у 90 календарних днів.
Позивач зазначає, що пропуск строку на укладення трудового договору зумовлений поважними причинами, а саме відсутністю у ОСОБА_1 реєстраційного номера облікової картки платника податків та введенням на території України карантинних заходів.
Суд звертає увагу на те, що обов`язок роботодавця подати укладений трудовий договір територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, не ставиться у залежність від наявності обставин, що перешкоджають укласти такий договір, у тому числі відсутність у іноземця необхідних документів.
Слід зазначити, що Закон України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із подальшими змінами не зупиняє та не передбачає продовження строків, встановлених частиною четвертою статті 427 Закону України «Про зайнятість населення».
Крім того, перебіг строку на укладення трудового договору у позивача почався за 47 днів до введення карантинних заходів на території України, а тому на думку суду, такі обставини не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного наказу…».
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 640/16433/20 набрало законної сили 29.10.2021.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо застосування частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України Верховний Суд неодноразово висновував таке. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16 вказала що застосування норми четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з яким преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є іншими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова Верховного Суду від 26 листопада 2019 року по справі № 902/201/19, постанова Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року № 908/1090/18).

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі (постанова Верховного Суду від 11 грудня 2019 року по справі № 320/4938/17).

В спірному випадку для справи № 755/10083/20 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення від 18.06.2020, преюдиційними є судове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 640/16433/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Київського міського центру зайнятості, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_1 , Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про визнання протиправним та скасування рішення №380 від 15.05.2020 про скасування дозволу на застосування праці іноземця ОСОБА_1 , оскільки дотримано одночасне виконання всіх трьох умов преюдиційності обставин, які не потребують доказування: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі.

Суд звертає увагу на те, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу приписів статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вищевказані судове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 640/16433/20 підлягає врахуванню судом під час розгляду цієї справи, оскільки таке рішення набрало законної сили, є обов`язковим до виконання.

В цій справі суд встановив, що за наявності чинного наказу Київського міського центру зайнятості №380 від 15.05.2020 в частині скасування дозволу на застосування праці іноземця ОСОБА_1 (правомірність якого підтверджена рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 640/16433/20) у Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, як територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який видав позивачу посвідку на тимчасове проживання в Україні за № НОМЕР_1 , не було дискреційних повноважень щодо вибору двох чи більше варіантів поведінки, оскільки єдиним можливим рішенням, за факту скасування дозволу на застосування праці іноземця ОСОБА_1 , який подавався іноземцем для оформлення посвідки, було прийняття Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області рішення від 18.06.2020 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 громадянина Узбекистану ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд вважає, що Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області правомірно прийняло рішення від 18.06.2020 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , тобто Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області діяло добросовісно, розсудливо, обґрунтовано, на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

З огляду на відмову в позові, судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення від 18.06.2020.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області, , вулиця Березняківська, 4-А, місто Київ, 02152.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 .

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.