Справа № 240/9369/25
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/9369/25

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 26.12.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» частини першої ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 31.08.2021 року.

В обґрунтування позову вказує, що мотивуючі відмову у призначенні пенсії, орган пенсійного фонду зазначив, що ОСОБА_1 має календарну вислугу років 17 років 09 місяців 11 днів (при необхідних 25 роках вислуги), при чому орган пенсійного фонду не прийняв до уваги, що з врахуванням пільгового обчислення вислуга років ОСОБА_1 складає 28 років 02 місяці 11 днів. Отже, на думку пенсійного фонду у ОСОБА_1 не вистачає вислуги років для призначення відповідної пенсії. Вважаючи рішення пенсійного фонд неправомірним та таким яке має бути скасованим, позивач звернувся до суду.

Суддя своєю ухвалою від 07.04.2025 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження.

Ухвалою суду від 05.05.2025 постановлено витребувати у відповідача належним чином завірені копії матеріалів відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 .

До суду 22.05.2025 надійшли копії матеріалів відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 . Однак, суд розцінює подані відповідачем документи як такі, що не стосуються спору, оскільки предметом розгляду у даній справі є рішення відповідача від 26.12.2024, однак відповідачем до суду надано документи, що стосуються рішення від 23 липня 2024 року.

Станом на дату розгляду справи, відповідач відзив на позовну заяву не надіслав, а тому, в силу приписів ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У період із 30.06.2025 по 18.07.2025 та із 06.08.2025 по 26.08.2025 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 30.08.2021 №115-0, ОСОБА_1 звільнено з посади та податкової міліції ДФС (а.с. 42-43).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 у справі №360/6933/21 ухвалено: "Зобов`язати Головне управління ДФС у Луганській області оформити та направити необхідні документи до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби»".

У мотивувальній частині рішення суду від 28.01.2022 у справі №360/6933/21 вказано: "Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 проходив службу в податковій міліції ГУ ДФС в Луганській області та був звільнений з 31.08.2021 у зв`язку з припиненням Державної фіскальної служби України наказом Державної фіскальної служби України від 26.08.2021 № 1232-о, наказом ГУ ДФС у Луганській області від 30.08.2021 № 115-о. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить: 17 років 09 місяців 11 днів. При цьому наказом від 16.09.2021 № 125-о змінено пункт наказу ГУ ДФС у Луганській області від 30.08.2021 № 115-о в частині зарахування до вислуги років на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) при звільнені зі служби ОСОБА_1 , що складає 28 років 02 місяці 11 днів (арк. спр. 14-16, 17-18, 19).

Враховуючи вищевикладене, період часу 28 років 02 місяці 11 днів (пільгова вислуга) є календарною одиницею виміру та повинен бути врахований до «вислуги років», яка підлягає обчисленню та застосуванню в порядку статей 12, 17 та 17-1 Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393, разом із визначеним періодом часу 17 років 09 місяців 11 днів.

Як наслідок, на дату звільнення 31.08.2021 позивач мав вислугу більше 25 календарних років, у зв`язку із чим позивач має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ".

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 31.10.2024 про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 55-56).

Головне управління ДФС у Луганській області оформило та направило до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подання від 05.11.2024 про призначення пенсії ОСОБА_1 (а.с. 26).

До подання додано розрахунок вислуги років на пенсію (а.с. 28), у якому вказано: " вислуга років на 31 серпня 2021 року для призначення пенсії складає: Час служби у календарному обчисленні - 17 років 09 місяців 11 днів. Час служби у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 10 років 05 місяців 00 днів; Всього - 28 років 02 місяці 11 днів. Всього років (загальний страховий стаж) на 31 серпня 2021 року для призначення пенсії складає 28 років 02 місяці 11 днів".

За результатом розгляду поданих документів, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняло рішення від 26 грудня 2024 року "Про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 " у якому вказано: "До Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Гловне управління) надійшли документи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Згідно з наданими для призначення пенсії документами, календарна вислуга років ОСОБА_2 на день звільнення 31.08.2021 становить 17 р.09 міс.11 дн. Згідно ст. 12 Закону пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону) незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: ..... з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. .... Враховуючи зазначене, гр. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"".

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду.

Предметом спору в цій справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову у призначенні позивачеві пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII у зв`язку з тим, що наявної в позивача вислуги в календарному обчисленні недостатньо для призначення такої пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом №2262-XII.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII, пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Відповідно до ст. 17-1 Закону 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (далі - Порядок №393).

Суд звертає увагу на те, що до 19.02.2022 пунктом 3 Порядку №393 було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.

Проте, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 постанови № 119 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19.02.2022).

Так, пункт 2-1 Порядку №393 визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пунктом 1 Порядку №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Водночас пунктом 3 Порядку №393 визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Отже, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393, і стаття 12 Закону №2262-XII, і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Виходячи з положень статті 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови №393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та постановою №393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII.

Судом встановлено, що позивача звільнено до внесення змін в Порядок №393 постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119.

У рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 у справі №360/6933/21 вказано: "22.09.2021 позивач звернувся до голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Луганській області із заявою довільної форми, в якій просив підготувати та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення та виплати пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби на деяких інших осіб» № 2262 ".

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, переглядаючи справу №520/5695/23 в касаційному порядку, у постанові від 10.12.2024 підтримав правовий висновок, викладений у раніше ухваленій постанові Верховного Суду від 14.11.2023 у справі №600/3836/22-а про те, що до правовідносин, пов`язаних з призначенням пенсії за вислугу років відповідні правові норми, зокрема, Порядку №393 підлягають застосуванню в тій редакції, яка була чинна на момент звернення особи із заявою про оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років.

Отже, застосуванню підлягає норми Порядку №393 у редакції, до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119.

Станом на дату звільнення позивача зі служби (30.08.2021) та на дату звернення його із заявою про підготовку та направлення необхідних документів для призначення пенсії за вислугою років (22.09.2021), Порядок №393 у п.3 передбачав пільгове обчислення вислуги років саме для призначення пенсії (не для визначення її розміру).

Оскільки вислуга років позивача у пільговому обчисленні стажу його роботи на день звільнення становить 28 років 02 місяці 11 днів (з якої календарна вислуга років складає 17 роки 09 місяців 11 дні + пільгова 10 років 05 місяців 00 днів) а тому, у відповідності до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII він набув право на призначення пенсії за вислугою років на підставі цього Закону.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками, сформульованими Верховним Судом у постановах від 25.05.2022 у справі №480/4643/20, від 10.06.2024 у справі №260/4588/23, від 20.11.2024 у справі №380/8441/21, 27 листопада 2024 року у справі №420/29256/23.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Ураховуючи зазначені правові норми та встановлені судами обставини, які підтверджуються матеріалами справи, зокрема, що позивач набув право на призначення пільгової пенсії у вересні 2021 року, коли діяла редакція Порядку №393 до змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119, мав 28 років пільгового стажу при необхідному 25 років, суд вважає, що у позивача наявні всі умови для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26 грудня 2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону № 2262, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Позиція Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, висловлена у постановах від 04.09.2021 у справі №320/5007/20, від 14.09.2021 у справі №320/5007/20, від 23.12.2021 у справі №480/4737/19 та від 13.10.2022 у справі №380/13558/21.

Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення, та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд встановив, що приймаючи спірне рішення, пенсійний орган вказав єдину підставу - відсутність календарної вислуги років, застосовуючи Порядок №393 в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року, що визнано судом неправомірним.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Водночас, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За приписами п. "б" ст. 50 Закону №2262, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків.

Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

З матеріалів справи вбачається, що позивача з посади та податкової міліції ДФС звільнено наказом №115-О від 30.08.2021.

Із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 31.10.2024 (а.с. 55-56).

Враховуючи викладене та встановлені під час розгляду справи обставини, що підтверджуються належними доказами, та приписи ст. 50 Закону №2262, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» частини першої ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 31.10.2023.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог та сплатою судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ,04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 26 грудні 2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити із 31 жовтня 2023 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» частини першої ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

28.08.25