Справа № 240/128/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/128/24

Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

26 серпня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач 2) , в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.12.2023 №03 про відмову в призначенні йому пенсії;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити йому пенсію, з 29.11.2023 року зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та Постанови КМУ від 31.03.1994 № 202 з повним робочим днем під землею, згідно записів трудових книжок серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , періоди роботи з 01.09.2001 по 30.06.2005, з 22.08.2005 по 08.02.2006, з 09.02.2006 по 17.06.2018, з 27.06.2018 по 14.08.2018, з 15.08.2018 по 22.10.2018, з 23.10.2018 по 28.10.2018, з 29.10.2018 по 31.01.2019, з 12.02.2019 по 23.07.2019, з 05.09.2019 по 08.10.2019, з 09.10.2019 по 01.08.2022, з 18.08.2022 по 29.11.2023 із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 позов задоволено частково:

-визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.12.2023 №03 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, період його роботи з 05.09.2019 по 01.08.2022 на ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" на посадах гірника підземного з повним робочим днем в шахті та гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті, а також періоди його участі у страйках під час роботи на ВП "Шахта Котляревська", а саме: березень 2015 року - 4 дні, серпень 2015 року - 1 день, травень 2018 року - 6 днів, червень 2018 року - 4 дні, та повторно розглянути його заяву від 29.11.2023 про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою від 29.11.2023 про призначення йому пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На виконання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1) за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

За наслідками розгляду поданої позивачем заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло рішення від 05.12.2023 №03, яким відмовило йому у призначенні пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність у нього необхідного стажу за списком робіт і професій, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 31.03.1994 №202, в розмірі 25 років.

Обґрунтовуючи прийняту відмову Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в своєму рішенні вказало, що відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію незалежно від віку мають працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Водночас, пільговий стаж роботи ОСОБА_1 на роботах підземних професій за Постановою №202 (25) становить 17 років 07 місяців 06 днів, а стаж на роботах підземних професій за Постановою №202 (20) становить 12 років 10 місяців 25 днів. Таким чином, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області дійшло висновку про відсутність у ОСОБА_1 права на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.12.2023 №03 про відмову у призначенні пенсії протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Визначаючись щодо позовної вимоги про врахування до спеціального стажу періоду навчання позивача у Селидівському гірничому технікумі, колегія суддів вказує на наступне.

Згідно п. «д» ч. 3 ст. 56 Закон № 1788-XII, до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Закон України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР (далі Закон № 103/98-ВР), визначає правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи професійної (професійно-технічної) освіти, створення умов для професійної самореалізації особистості та забезпечення потреб суспільства і держави у кваліфікованих робітниках.

Законодавство України в галузі професійної (професійно-технічної) освіти обов`язкове для застосування на території України незалежно від форм власності та підпорядкування закладів освіти та установ професійної (професійно-технічної) освіти (ч. 2 ст. Закон № 103/98-ВР).

Відповідно до статті 40 Закону № 1060-XII, в редакції чинній на час навчання, професійно-технічна освіта забезпечує здобуття громадянами професії відповідно до їх покликань, інтересів, здібностей, перепідготовку, підвищення їх професійної кваліфікації.

Згідно із статтею 41 Закону № 1060-XII професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище, професійно-художнє училище, професійне училище соціальної реабілітації, училище-агрофірма, училище-завод, вище професійне училище, навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, інші типи закладів, що надають робітничу професію.

Випускникам професійно-технічних закладів освіти відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня присвоюється кваліфікація «кваліфікований робітник» з набутої професії відповідного розряду (категорії). Випускникам вищих професійних училищ може присвоюватися кваліфікація «молодший спеціаліст».

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону № 103/98-ВР, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналіз наведених вище правових норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. При цьому період навчання може бути зарахований до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільговій основі і прирівнюється до роботи, яка слідувала після навчання, за умови того, що після закінчення відповідного навчального закладу особо влаштовується на роботу саме за набутою професією.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 липня 2019 року справа № 426/17400/16-а, від 04 березня 2020 року справа № 367/945/17, від 05 листопада 2020 року справа № 681/1567/17, від 11.07.2022 справа № 160/6695/21.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи диплома серії НОМЕР_3 , в період з 01.09.2001 по 30.06.2005 позивач навчався у Селидівському гірничому технікумі за спеціальністю «Технологія підземної розробки корисних копалин» та здобув кваліфікацію «гірничий технік-технолог».

В свою чергу, згідно записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 від 27.12.2004, ОСОБА_1 з 22.08.2005 прийнятий на роботу у Відокремлений підрозділ "Шахта "Росія" Державного підприємства "Селидіввугілля" на посаду гірника підземного з повним робочим днем під землею.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що після закінчення навчання у Селидівському гірничому технікумі за здобуття там кваліфікації «гірничий технік-технолог», ОСОБА_1 був працевлаштований на посаду «гірника підземного» тобто не за набутою професією, а тому права на зарахування періоду навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.2001 по 30.06.2005 до пільгового стажу по Списку №202 він не має.

В свою чергу, колегія суддів вказує на наступне.

Відповідно до Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327 професія технік-технолог гірничий відноситься до підкласу КП 3117 технічні фахівці в галузі видобувної промисловості та металургії.

При цьому, згідно вказаного Класифікатора професія гірник підземний відноситься до підкласу КП 7111 Гірники та кар`єрні робітники, Підрозділ 71 робітники з видобутку корисних копалин і на будівництві.

Як вбачається з додатку до Диплому серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , вивчав профілюючі предмети основи гірничого виробництва, спорудження гірничих виробок, спорудження гірничих виробок (курсовий проект), руйнування гірських порід, технологія підземної розробки корисних копалин, технологія підземної розробки корисних копалин (курс.пр.), аерологія виробок, переробка і збагачення корисних копалин, гірничі машини і комплекси, електрообладнання та електропостачання гірничих підприємств, рудниковий транспорт, основи автоматизації виробництва, економіка, організація і планування виробництва (курс.роб.), гірничий майстер організатор виробництва.

Крім того з додатку до Диплому серії НОМЕР_3 , вбачається, що позивач проходив: навчальну практику в слюсарно-механічній майстерні; ознайомлювальну практику на гірничому підприємстві; геодезичну практика; навчальну практику на гірничому підприємстві для отримання робочої професії; технологічну практика на гірничому підприємстві.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_4 від 27.12.2004 ОСОБА_1 під час навчання у Селидівському гірничому технікумі, з 10.01.2005 прийнятий учнем гірника підземного з повним робочим днем в шахті, 14.03.2005 переведений гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті, а 30.04.2005 звільнений в зв`язку із закінченням виробничої практики.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з доводами позивача в тій частині, що здобута останнім професія технік-технолог гірничий є такою, яка дає право на роботу за робітничою професією гірника підземного, а відтак період навчання з 01.09.2001 по 30.06.2005 підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Надаючи правову оцінку позовній вимозі щодо зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №202 періодів його відпустки без збереження заробітної плати під час роботи на ВП "Шахта Котляревська" (грудень 2008 року - 1 день, липень - 2009 року - 1 день, серпень 2009 року - 1 день, лютий 2011 року - 1 день, травень 2013 року 1 день, червень 2013 року - 1 день, лютий 2015 року - 1 день, березень 2015 року - 1 день, червень 2018 року - 8 днів), колегія суддів вказує на таке.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 року №713/039/161-16 періоди, зокрема відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Однак, відповідач 1 жодним чином не з`ясував чи пов`язані зазначені періоди знаходження позивача у відпустках без збереження заробітної плати з виробничою необхідністю чи зазначені періоди не перевищують одного місяця в календарному році.

За вказаних обставин, орган пенсійного фонду дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періодів відпустки без збереження заробітної плати.

Щодо зобов`язання застосувати роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 при розрахунку пільгового стажу із застосуванням кратності (1 рік 3 місяці) до періодів роботи гірником очисного забою, колегія суддів вказує на наступне.

Згідно пункту 5 постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 06 грудня 1991 року № 1931-ХІІ Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.

На виконання постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 06 грудня 1991 року № 1931-ХІІ Міністерством соціального забезпечення України видано роз`яснення від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»».

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»» працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці;

кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Отже відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8 основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу роботи.

Стосовно питання застосування вказаного роз`яснення до аналогічних правовідносин колегія суддів КАС ВС у постанові від 09 квітня 2025 року у справі №200/6443/23 зазначила, що на інформаційний запит представника позивача від 07 квітня 2024 року Пенсійний фонд України 12 квітня 2024 року надав відповідь, в якій повідомив, що з 01 січня 2018 пенсії за віком на пільгових умовах для окремих категорій працівників призначаються в порядку і на умовах, встановлених статтею 114 Закону № 1058-ІV. До змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року, призначення пенсій на пільгових умовах здійснювалось згідно зі статтями 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, при визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовується роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»».

Крім того, у межах розгляду адміністративної справи № 200/1009/24, предметом якої також було питання правомірності застосування роз`яснення № 8 при призначенні пільгової пенсії, Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2024 року встановив, наступне:

"У листі від 02 жовтня 2018 року № 19997/0/2-18 адресованому Пенсійному фонду України Міністерство соціальної політики України зазначило про доцільність застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"".

Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 12 вересня 2018 року № 1209-27, до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховують Роз`яснення № 8.

Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2024 року по справі № 200/1009/24 також дійшов висновку, що статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202, так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а Роз`ясненням № 8 лише розтлумачено як правильно застосовувати цю норму.

При цьому у вищезазначеній постанові зауважено, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"», так як цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер ґрунтується на неправильному розумінні висновків Верховного Суду, сформованих у постановах від 08 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а та від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а, оскільки у зазначених постановах Верховний Суд не вказав на неприпустимість застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 в цілому, а зазначив, що Роз`яснення № 8 носить рекомендаційний характер. Враховуючи той факт, що станом на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах його стаж роботи на підземних роботах та в металургії становив більше 10 років, відповідач повинен був застосовувати Роз`ясненням № 8 та розраховувати пільговий стаж позивача, набутий на посадах провідних професій, за формулою: 1 рік такої роботи додатково надає 3 місяці пільгового стажу.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частини щодо необгрунтованості позовних вимог щодо зобов`язання відповідача 1 застосувати роз`яснення Міністерств а соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 при розрахунку пільгового стажу із застосуванням кратності (1 рік 3 місяці) до періодів роботи гірником очисного забою.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що орган Пенсійного фонду приймаючи рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії, не надав належної оцінки документам, поданим заявником, формально підійшов до вирішення наявного права особи на пенсію, оскільки не здійснив всіх можливих та достатніх дій, в межах прав, наданих пенсійним органам для недопущення порушення прав особи на соціальний захист.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, у випадку, коли законом встановлені повноваження суб`єкта владних повноважень в імперативній формі, суд зобов`язує його прийняти конкретне рішення чи вчинити конкретну дію. Натомість, у випадку, коли суб`єкт наділений певними дискреційними повноваженнями, суд повинен вказати на виявлені порушення при здійсненні таких повноважень та зазначити норму закону, яку суб`єкт владних повноважень (відповідач) повинен застосувати при вчиненні дій (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Ради Європи №(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, Тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Аналогічна позиція викладена в постанові Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.10.2008, постанові ВАС України від 28.07.2015 у справі № К/800/34016/14 відповідно до якої, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд першої інстанції обрав вірний спосіб захисту прав позивача в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Однак зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу періоду навчання та застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8, а також передчасного висновку про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи періодів відпустки без збереження заробітної плати, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в зобов`язальній частині.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно частково змінити рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року змінити.

Викласти абзац третій резолютивної частини в новій редакції:

"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, період його роботи з 05.09.2019 по 01.08.2022 на ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" на посадах гірника підземного з повним робочим днем в шахті та гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті, періоди участі у страйках під час роботи на ВП "Шахта Котляревська", а саме: березень 2015 року - 4 дні, серпень 2015 року - 1 день, травень 2018 року - 6 днів, червень 2018 року - 4 дні, а також період навчання в Селидівському гірничому технікумі за спеціальністю «Технологія підземної розробки корисних копалин» з 01.09.2001 по 30.06.2005 із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 та повторно розглянути його заяву від 29.11.2023 про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків викладених у цьому судовому рішенні".

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Матохнюк Д.Б. Сторчак В. Ю.