Справа № 420/6601/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/6601/25

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у справі № 420/6601/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 27.01.2025 №10;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу роботи позивача з 06.07.1993 по 16.12.1994 та з 28.09.1996 по 12.08.2003.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити та виплачувати позивачу пенсію з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 10.12.2024 довічно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 01.09.1980 по 01.03.1984 навчався в Запорізькому гідроенергетичному технікумі МЕ і Ел. СРСР та отримав кваліфікацію «технік-механік» (диплом НОМЕР_1 ). 14.04.1983 Сургуттрансгідромеханізація» Об`єднання гідромеханізація «Главморрічбуд» (робота в місцевості прирівняної к районам Крайньої Півночі) прийнятий слюсарем 3 розряду по дільниці №9 для проходження виробничої практики. 14.07.1983 звільнений у зв`язку із закінченням виробничої практики. 28.11.1983 прийнятий дублером майстра на період проходження переддипломної виробничої практики до ЗУМР «Дистрострол». 04.01.1984 звільнений у зв`язку із закінченням виробничої практики. 16.07.1986 Одеський завод будівельно-оздоблювальних машин прийнятий в МСЦ-2 учнем слюсаря свердувальника. 01.11.1986 присвоєна професія слюсаря свердлувальника 1 розряду. 09.03.1987 переведений зміним майстром на 1-шу дільницю МСЦ № 2. 01.096.1988 у зв`язку із введенням нових умов оплати праці переведений у тому же цеху на посаду майстра І групи ділянки №1. 21.06.1989 призначений виконуючим обов`язки старшого майстра І групи ділянки №1 в тому же цеху. 04.03.1991 переведений у той же цех на посаду майстра. 30.06.1993 звільнений за власним бажанням. 06.07.1993 будівельно-комерційна фірма «БАСТ» прийнятий на посаду монтажника. 16.12.1994 звільнений за власним бажанням. 16.12.1994 СП «Конар-ЛТД» зарахований на посаду слюсаря. 15.12.1995 у зв`язку із ліквідацією СП «Конар-ЛТД» створено МПП «Палісандр». 24.09.1996 звільнений за власним бажанням. 28.09.1996 військова частина НОМЕР_2 прийнятий на посаду слюсаря-ремонтника. 12.08.2003 звільнений за власним бажанням. 07.09.2009 ФОП ОСОБА_2 прийнятий покрівельником за трудовим договором. 30.09.2009 звільнений за власним бажанням. 01.10.2009 ФОП ОСОБА_3 прийнятий покрівельником за трудовим договором. 31.10.2009 звільнений за власним бажанням. 10.02.2011 філіал «Інфокс водоканал» міськканалізація прийнятий слюсарем аварійно-відновлювальних робіт 3го розряду на ділянку АВР МДП «Південь». 01.01.2012 присвоєно 4 розряд слюсаря АВР МДП. 01.06.2014 переведений слюсарем АВР 4 розряду дільниці АВР Міськканалізації Департаменту водовідведення. 07.03.2016 переведено на посаду слюсаря АВР 5 розряду дільниці АВР Міськканалізації Департаменту водовідведення. Вказані відомості відображені у трудовій книжці НОМЕР_3 . Окрім цього позивач з 02.05.1984 по 11.05.1986 проходив військову службу, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_4 та довідкою №13996 від 18.12.2024. У зв`язку із досягненням 60-річного віку 20.01.2025 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 27.01.2025 №10 відмовлено у призначені пенсії. Підставою для відмови стало відсутність необхідного страхового стажу. Так до стажу роботи не зараховано періоди роботи: - з 06.07.1993 по 16.12.1994, оскільки записи завірені печаткою не придатною для сприйняття змісту; - з 28.09.1996 по 12.08.2003, оскільки має місце виправлення в даті наказу про прийняття на роботу, не завірене належним чином. Крім того відсутні дані про сплату страхових внесків в Реєстрі. Згідно оскаржуваного рішення страховий стаж становить 28 років 2 місяці 3 дні. Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 27.01.2025 №10 незаконним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що 27.01.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на підставі заяви та наданих документів було прийнято рішення №10 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно Закону №1058-IV. До страхового стажу згідно наданих документів не враховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 :

- з 06.07.1993 по 16.12.1994, оскільки записи завірені печаткою, непридатною для сприйняття змісту;

- з 28.09.1996 по 12.08.2003, оскільки має місце виправлення в даті наказу про прийняття на роботу, не завірене належним чином. Крім того відсутні дані про сплату страхових внесків в Реєстрі. Страховий стаж Позивача на момент подання заяви про призначення пенсії становив 28 років 2 місяці 3 дні. На оспорюваному записі є ознаки завірення відтиском печатки, але жодної інформації, що містяться на ній, дослідити неможливо. В зв`язку з цим, у Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області була відсутня можливість встановити правильність/легітимність вищезазначених записів. Відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, формуються на підставі звітів, поданих страхувальником, та згідно інформації про сплату страхових внесків. Умовою підтвердження стану сплати страхових внесків страхувальниками є зданий розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті та сплачено внески в повному обсязі по всім карткам особового рахунку страхувальника. Позначка про сплату внесків визначається та проставляється в облікову картку застрахованих осіб. З урахуванням наведеного, в страховий стаж позивача зараховані лише ті періоди, за які сплачено страхові внески, для врахування оспорюваного періоду підстави відсутні.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що, 20.01.2025 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. 27.01.2025 за принципом екстериторіальності Головним управління розглянуто заяву та додані до неї документи та прийнято рішення № 10 про відмову у призначенні пенсії. Вік позивача становить 60 років. Страховий стаж - 28 років 2 місяці 3 дні. До страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки (серія НОМЕР_5 ): з 06.07.1993 по 16.12.1994, оскільки записи завірені печаткою не придатною для сприйняття змісту; з 28.09.1996 по 12.08.2003, оскільки має місце виправлення в даті наказу про прийняття на роботу, не завірене належним чином. Крім того відсутні дані про сплату страхових внесків в Реєстрі. Отже, право на призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону № 1058 позивач матиме після досягнення 63-річного віку, з 11.12.2027.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 21.05.2025 у справі № 420/6601/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково.

Визнав протиправними та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №10 від 27.01.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 06.07.1993 по 16.12.1994 та з 28.09.1996 по 12.08.2003.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2025 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 969,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що оскаржуване рішення про відмову у призначені пенсії є законним та обґрунтованим, позаяк, пенсійний орган не мав законних підстав для зарахування зазначених в рішенні спірних періодів трудової діяльності позивача до страхового стажу;

- інші доводи апеляційної скарги відтворюють змість відзиву на позовну заяву.

Представник позивача надала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , досягнувши 60-річного віку, 20.01.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії.

При дослідження копії трудової книжки НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 заповнену 14.07.1983, в якій встановлені наступні записи про трудову діяльність:

- з 14.04.1983 по 14.07.1983 працював на посаді слюсаря 3 розряду для проходження виробничої практики (наказ №40-Л від 14.07.1983 наказ №75-Л від 13.07.1983);

- з 28.11.1983 по 04.01.1984 прийнятий дублером майстра на період проходження переддипломної практики (наказ №73-к від 28.11.1983 наказ №1-к від 03.01.1984);

- з 16.07.1986 прийнятий на Одеський завод будівельно-оздоблювальних машин прийнятий в МСЦ-2 учнем слюсаря свердлувальника (наказ №165 від 14.07.1986);

- з 01.11.1986 присвоєна професія слюсаря свердлувальника 1 розряду (наказ №576з від 31.10.1986);

- з 09.03.1987 переведений змінним майстром на 1-шу дільницю МСЦ №2 (наказ №80к від 19.03.1987);

- з 01.06.1988 у зв`язку із введенням нових умов оплати праці переведений у тому же цеху на посаду майстра І групи ділянки №1 (наказ №180з від 29.04.1988);

- з 21.06.198 призначений виконуючим обов`язки старшого майстра І групи ділянки №1 в тому же цеху (наказ №307к від 20.06.1989);

- з 04.03.1991 переведений у той же цех на посаду майстра (наказ №83к від 04.03.1991);

- з 30.06.1993 звільнений за власним бажанням (наказ №154к від 28.06.1993);

- з 06.07.1993- 16.12.1994 будівельно-комерційна фірма «БАСТ» прийнятий на посаду монтажника (наказ №15-к від 06.07.1993);

- з 16.12.1994 СП «Конар-ЛТД» зарахований на посаду слюсаря;

- з 15.12.1995 у зв`язку із ліквідацією СП «Конар-ЛТД» створено МПП «Палісандр»; (наказ №8 від 15.12.1995);

- з 24.09.1996 звільнений за власним бажанням (наказ №8 від 24.05.1996);

- з 28.09.1996 - 12.08.2003 військова частина НОМЕР_2 прийнятий на посаду слюсаря-ремонтника (наказ командира В/Ч НОМЕР_2 №173 від 28.09.1996 наказ командира в/ч НОМЕР_2 від 12.08.2003);

- з 07.09.2009 - 30.09.2009 ФОП ОСОБА_2 прийнятий покрівельником за трудовим договором (Трудовий договір 2 зар. 07.09.2009);

- з 01.10.2009 - 31.10.2009 ФОП ОСОБА_3 прийнятий покрівельником за трудовим договором (Трудовий договір 9 зарах. 01.10.2009);

- з 01.03.2010 ФОП ОСОБА_2 прийнятий покрівельником за трудовим договором (запис зроблено помилково);

- з 10.02.2011 філіал «Інфокс водоканал» міськканалізація прийнятий слюсарем аварійно-відновлювальних робіт 3го розряду на ділянку АВР МДП «Південь» (наказ №37-к від 09.02.2011);

- з 01.01.2012 присвоєно 4 розряд слюсаря АВР МДП (наказ №12-к від 05.01.2012);

- з 01.06.2014 переведений слюсарем АВР 4 розряду дільниці АВР Міськканалізації Департаменту водовідведення (наказ №2089к-н від 30.05.2014);

- з 07.03.2016 переведено на посаду слюсаря АВР 5 розряду дільниці АВР Міськканалізації Департаменту водовідведення (наказ №63к-н від 04.03.2016).

27.01.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняли рішення №10 про відмову в призначення пенсі. Страховий стаж особи становить 28 років 2 місяці 3 дні. За результатом розгляду документів, до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки (серія НОМЕР_5 ):

- з 06.07.1993 по 16.12.1994, оскільки записи завірені печаткою не придатною для сприйняття змісту;

- з 28.09.1996 по 12.08.2003, оскільки має місце виправлення в даті наказу про прийняття на роботу, не завірене належним чином. Крім того відсутні дані про сплату страхових внесків в Реєстрі. Для зарахування вищевказаних періодів до страхового стажу необхідно надати підтверджуючі довідки, видані за місцем роботи (правонаступником, архівним відділом) на підставі первинних документів.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням відповідача позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки, а не на працівника, тому наявність недоліків у заповненні трудової книжки не може бути підставою для неврахування до страхового стажу спірного періоду роботи позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема, Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом №1058-IV.

За змістом частини першої статті 26 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 56 Закону №1788-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) установлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень пункту 1 Порядку №637 (у відповідній редакції) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За вимогами пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком, зокрема, додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Відповідно до положень пунктів 3, 17, 18 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Отже, зміст наведених правових норм свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній, їх неправильності чи неточності, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2020 року у справі №677/831/17 зазначив, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

В контексті обставин цієї справи та доводів пенсійного органу, покладених ним в основу свого рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, колегія суддів враховує й те, що за частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

У даному випадку матеріали справи не містять доказів звернення пенсійного органу до відповідних підприємств, установ та організацій з метою надання необхідних додаткових документів, а також здійснення відповідної перевірки достовірності поданих позивачем та відображених у його трудовій книжці відомостей щодо періодів роботи та страхового (трудового) стажу позивача .

Відтак, висновуючи про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу Позивача певних періодів роботи з огляду на наявність дефектів у заповненні трудової книжки позивача (у здійсненні записів у ній), відповідач переклав тягар доказування на позивача, що не узгоджується із завданням адміністративного судочинства. По суті як орган Пенсійного фонду, вирішуючи цей спір, свою позицію побудував виключно на припущеннях (сумнівах) щодо непідтвердження наявності у позивача страхового (трудового) стажу у певні періоди.

Колегія суддів зазначає, що хоча й витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, однак перекладання обов`язку доказування, надання відомостей на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може слугувати умовою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду №120/8471/23 від 31.01.2025.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що обов`язок оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки, а не на працівника, а відтак, наявність недоліків у заповненні трудової книжки не може бути підставою для неврахування до страхового стажу спірного періоду роботи позивача.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 (провадження № К/9901/22172/18) неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

За наведеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.

При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001).

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у справі № 420/6601/25 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді А.Г. Федусик Г.В. Семенюк