Справа № 160/31191/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/31191/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року в адміністративній справі №160/31191/24 (головуючий суддя першої інстанції - Юрков Е.О.) за позовом Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 22.11.2024 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Східного офісу Держаудитслужби, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу щодо усунення порушень законодавства №0040403-15/3238-2024 від 20.05.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність спірної вимоги у зв`язку з незаконністю та безпідставністю викладених і ній приписів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки не досліджувалися подані до справи докази та їм не надано жодної правової оцінки. Вважає, що приймаючи до уваги загальну суму грошових вимог, визначених до сплати до бюджету, даний спір не підлягав розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а мав розглядатися в загальному позовному провадженні.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 26.05.2025 року по 09.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. та суддя-член колегії Білак С.В. перебували у відпустці. У період з 26.05.2025 року по 13.06.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Східним офісом Держаудитслужби направлено Дніпровському національному університету імені Олеся Гончара повідомлення №040403-15/1109-2024 від 08.02.2024 року про проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності за період з 01.08.2021 року по 31.01.2024 року відповідно до пункту 1.2.1.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Східного офісу Держаудитслужби на І квартал 2024 року.

На підставі направлення від 19.02.2024 року №79, виданого начальником Східного офісу Держаудитслужби Довгим В.В., відповідачем проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача, за результатами якої 17.04.2024 року складено акті ревізії від 17.04.2024 року №040403-24/8.

Позивач підписав вказаний акт 22.04.2024 року із запереченнями.

Вжитими в період ревізії заходами не було забезпечено повне усунення виявлених порушень, відповідачем було скеровано на адресу позивача лист-вимогу від 20.05.2024 року №040403-15/3238-2024 «Щодо усунення порушень законодавства» та встановлено строк до 14.06.2024 року, відповідно до якої проведеною ревізією встановлено фінансові порушення, що призвели до втрат фінансових ресурсів, які наразі не усунуті:

1. На порушення вимог статті 7, частини четвертої статті 13, частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», абз.2 п.20, п.22, п.49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 року №228, п.4 постанови КМУ від 30.08.2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», у грудні 2021 року за рахунок коштів загального фонду виплачено премії працівникам, посади яких повинні утримуватися за рахунок коштів спеціального фонду, що призвело до покриття за рахунок коштів загального фонду видатків, які мають здійснюватись зі рахунок спеціального фонду (без відновлення видатків загального фонду) ш суму 1304805,48 грн., чим завдано зайвих витрат (збитків) загальному фонду державного бюджету на відповідну суму.

2. На порушення вимог статті 7, частини четвертої статті 13, частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.п.20, 22, 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 року №228, п.п.1.7, 2.5 Порядку надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами та п.п.1.7, 2.5 Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затверджених спільним наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 року №736/902/758, університетом за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року за рахунок коштів загального фонду безпідставно покрито витрати спеціального фонду за спожиті та відшкодовані фізичними особами послуги з водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання та оплати інших енергоносіїв, при наданні платних послуг на суму 1 001 452,73 грн., чим завдано зайвих витрат (збитків) загальному фонду державного бюджету на відповідну суму.

3. На порушення статті 7, абз.15, 16, 17 частини четвертої статті 13 Бюджетного кодексу України, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.17, п. 19, абз.2 п.20, п.49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 року №228, зі змінами, п.1.7, абз.10 п.2.3 Порядку надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами, та п.1.7, абз.5 п.2.3 Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затверджених спільним наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 року №736/902/758, протягом 2021-2023 років за рахунок асигнувань загального фонду безпідставно покрито видатки пов`язані з утриманням 2-х посад працівників бухгалтерської служби, робота яких пов`язана з наданням платних послуг і які повинні здійснюватися за рахунок надходжень спеціального фонду (з нарахуваннями) на суму 476608,86 грн., чим завдано зайвих витрат (збитків) загальному фонду державного бюджету на відповідну суму.

4. На порушення статті 7, частини четвертої статті 13, частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.п.20, 22, 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 року №228, п.п.2.1, 3.2 Порядку та умов надання платних послуг бюджетними науковими установами, затвердженого спільним наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства фінансів України Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 01.12.2003 року № 798/657/351, та п.п.1.7, 2.5 Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого спільним наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 року №736/902/758, за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року за рахунок коштів загального фонду університету безпідставно покрито витрати спеціального фонду при виконанні науково-дослідних робіт по госпрозрахункових договорах, від яких отримані кошти на відшкодування вартості комунальних послуг, на суму 174550,50 грн., чим завдано зайвих витрат (збитків) загальному фонду держбюджету на відповідну суму.

5. На порушення ст.ст.837, 901 Цивільного кодексу України, частин першої, другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.6 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 року №336, п.2.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, у грудні 2023 року безпідставно нараховано та виплачено винагороди по 10 договорах цивільно-правового характеру, укладених з працівниками централізованої бухгалтерії, начальником відділу кадрів та провідним юрисконсультом університету, через оплату робіт, що належать до їх посадових обов`язків, або посадових обов`язків інших штатних працівників університету, а також оплата цих робіт без наявності первинних документів, що підтверджують їх виконання, у сумі 102000,0 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) університету на відповідну суму.

6. На порушення частини п`ятої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне, страхування», частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», протягом 2021-2023 років факти переплати заробітної плати призвели до надлишкового перерахування єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду на суму 30208,64 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) університету на відповідну суму.

7. На порушення частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.5 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414, без зазначення в посадових інструкціях відповідальності за розроблення, виготовлення, облік, зберігання, використання документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймання рішення з цих питань або здійснення постійного контролю за станом захисту державної таємниці, за період з 01.08.2021 року по 31.03.2022 року п`ятьом працівникам закладу зайво нараховано та виплачено компенсацію у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, у сумі 19856,08 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) університету на відповідну суму.

8. На порушення частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.5 Постанови КМУ від 28.04.2021 року №630 «Деякі питання розрахунку орендної плати за державне майно», абз.1, 2 п.20, п.23 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 року №228, університетом за період з 01.12.2022 року по 31.01.2024 року внаслідок невідповідності площ, зазначених у договорах оренди фактично зайнятим площам, покрито витрати орендарів за спожиті послуги з теплопостачання на суму 19156,26 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) університету на відповідну суму.

На підставі пункту 1 частини першої статті 8, пункту 7 статті 10, частини другої статті 15 Закону України від 26.01.1993 року №2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», підпункту 7 пункту 4, підпункту 14 пункту 6 Положення про Східний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Державної аудиторської служби України від 02.06.2016 року №23, пунктів 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою КМУ від 20.04.2006 року №550, Східний офіс Держаудитслужби вимагав:

1) розглянути результати проведеної ревізії та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників, закладу, якими допущені порушення;

2) забезпечити відшкодування відповідно до статті 57 Бюджетного кодексу України, Р.4 №з/п 4.12 Типової кореспонденції субрахунків бухгалтерського обліку для відображення операцій з активами, капіталом та зобов`язаннями розпорядниками бюджетних коштів та державними цільовими фондами, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2015 року №1219, зайво використаних коштів загального фонду на покриття витрат спеціального фонду на виплату премії працівникам, посади яких повинні утримуватися за рахунок коштів спеціального фонду, на суму 1304805,48 грн. шляхом перерахування коштів зі спеціального рахунку університету в дохід державного бюджету за КОДОМ 21080500 «Інші надходження»;

3) забезпечити відшкодування відповідно до статті 57 Бюджетного Кодекс України, Р. 4 №з/п 4.12 Типової кореспонденції субрахунків бухгалтерського обліку для відображення операцій з активами, капіталом та зобов`язаннями розпорядниками бюджетних коштів та державними цільовими фондами затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2015 року № 1219 зайво використаних коштів загального фонду на покриття витрат спеціального фонду на оплату комунальних послуг, спожитих при наданні платних послуг, на суму 1001452,73 грн., шляхом перерахування коштів зі спеціального рахунку університету в дохід державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження»;

4) забезпечити відшкодування відповідно до статті 57 Бюджетного Кодексу України, Р.4 №з/п 4.12 Типової кореспонденції субрахунків бухгалтерського обліку для відображення операцій з активами, капіталом та зобов`язаннями розпорядниками бюджетних коштів та державними цільовими фондами, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2015 року № 1219, зайво використаних коштів загального фонду на покриття витрат спеціального фонду на оплату видатків пов`язаних з утриманням 2-х посад працівників бухгалтерської служб, робота яких пов`язана з наданням платних послуг, на суму 47б608.86 грн. шляхом перерахування коштів зі спеціального рахунку університету в дохід державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження»;

5) забезпечити відшкодування відповідно до ст.57 Бюджетного Кодексу України, Р.4 №з/п 4.12 Типової кореспонденції субрахунків бухгалтерського обліку для відображення операцій з активами, капіталом та зобов`язаннями розпорядниками бюджетних коштів та державними цільовими фондами, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2015 року №1219, зайво використаних коштів загального фонду на покриття витрат спеціального фонду на оплату комунальних послуг, спожитих при виконанні науково- дослідних робіт по госпрозрахункових договорах, на суму 174550,50 грн, шляхом перерахування коштів зі спеціального рахунку університету в дохід державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження»;

6) забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України шкоду (збитки), заподіяні внаслідок безпідставного нарахування та виплати винагороди по 10 договорах ЦПХ, укладених з працівниками централізованої бухгалтерії, начальником відділу кадрів та провідним юрисконсультом університету, через оплату робіт без наявності первинних документів, що підтверджують їх виконання, на суму 102000,0 грн. з подальшим перерахуванням в дохід державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження». При цьому, зазначалось можливість забезпечити відшкодування безпідставного нарахування та виплати винагороди, за добровільної згоди працівників.

7) забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України шкоду (збитки), заподіяну внаслідок проведення фактів переплати заробітної плати в частині зайво сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахованого на зайво виплачену заробітну плату на суму 30208,64 грн., з подальшим перерахуванням в дохід державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження».

8) забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України шкоду (збитки), заподіяні внаслідок проведення витрат на виплату компенсацій у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, на суму 19856,08 грн. з подальшим перерахуванням в дохід державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження». При цьому, зазначалось на можливість забезпечити відшкодування витрат на виплату компенсацій у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, за добровільної згоди працівників.

9) відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України забезпечити відшкодування шкоди (збитків), заподіяної університету на суму 19156,26 грн. внаслідок покриття витрат орендарів за спожиті послуги з теплопостачання через невідповідність площ, зазначених у договорах оренди фактично зайнятим площам. При цьому, зазначалось на можливість забезпечити відшкодування покриття витрат сторонніх юридичних осіб, за добровільної їх згоди.

Крім того, вимогою визначено надати на адресу Східного офісу Держаудитслужби в термін до 14 червня 2024 року вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення виявлених порушень і недоліків разом із завіреними копіями підтвердних первинних документів, розпорядчих та інших документів просилось

Вважаючи протиправною вимогу, позивач оскаржив таку вимогу до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив із того, що єдиною метою оскаржуваної вимоги є спонукання позивача (підконтрольної установи) до добровільного відшкодування у визначений строк збитків, виявлених відповідачем, а отже звернення позивача з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги є неналежним способом захисту порушеного права. Відтак, відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання протиправною та скасування вимоги, яка не створює правових наслідків для позивача.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року №2939-XII (далі по тексту - Закон №2939).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2939 здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Пунктом 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 року №43 (далі по тексту - Положення №43) передбачено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону №2939 державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

За приписами статті 8 Закону №2939 орган державного фінансового контролю, зокрема, здійснює державний фінансовий контроль та контроль за цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб; розробляє пропозиції щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю шляхом проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 статті 10 Закону №2939 органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 113 Бюджетного кодексу України до повноважень органів державного фінансового контролю з контролю за дотриманням бюджетного законодавства належить здійснення контролю, зокрема, за цільовим та ефективним використанням коштів державного бюджету та місцевих бюджетів (включаючи проведення державного фінансового аудита).

Відповідно до пунктів 32, 33 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: включення недостовірних даних до звітів про виконання державного бюджету (місцевого бюджету), річного звіту про виконання закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет), а також порушення порядку та термінів подання таких звітів; порушення встановлених вимог щодо ведення бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання бюджетів.

Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 117 Бюджетного кодексу України за порушення бюджетного законодавства до учасників бюджетного процесу можуть застосовуватися такі заходи впливу, зокрема, як: попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства - застосовується в усіх випадках виявлення порушень бюджетного законодавства; зупинення операцій з бюджетними коштами - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначені пунктами 1-3, 10, 11, 14 - 29, 32 - 36, 38 і 40 частини першої статті 116 цього Кодексу, у порядку, встановленому статтею 120 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 118 Бюджетного кодексу України попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства може застосовуватися учасниками бюджетного процесу, уповноваженими цим Кодексом на здійснення контролю за дотриманням бюджетного законодавства.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 Положення №43 Держаудитслужба вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема, вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно з пунктом 6 Положення №43 Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 16); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їхній розмір в установленому законодавством порядку (підпункт 23).

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пунктів 7, 10 та 13 статті 10 Закону №2939, згідно із якими органу державного фінансового контролю надано право: 1) пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; 2) звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; 3) при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Згідно із частиною другою статті 15 Закону №2939 законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Зазначені норми неодноразово були предметом аналізу Верховного Суду у постановах: від 02.02.2020 року у справі №804/2282/16, від 20.03.2020 року у справі №814/380/17, від 02.04.2020 року у справі №820/3534/16, від 09.04.2020 року у справі №0940/1822/18 та від 30.07.2020 року у справі №817/663/18, в тому числі Великою Палатою (зокрема, постанова від 21.11.2018 року у справі №820/3534/16).

У вказаних постановах Верховний Суд зазначив, що орган державного фінансового контролю наділений повноваженнями здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави про стягнення збитків, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства є обов`язковою до виконання; що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, в органу фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства; вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави про стягнення збитків, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Як встановлено судом першої інстанції, у пунктах спірної вимоги вказано на допущені позивачем порушення, в результаті яких заподіяні збитки, зазначено їх розмір та зобов`язано вчинити дії, спрямовані на усунення відповідних порушень згідно з вимогами законодавства.

Натомість, позивач звертаючись до суду з позовом, фактично не погодився з висновками акту ревізії щодо допущених ним порушень та, як наслідок, з вимогами про відшкодування збитків.

Відтак, збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держаудитслужбою, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про стягнення цих збитків. Наявність збитків, законність та правильність обчислення розміру збитків може бути предметом перевірки у судовому порядку за позовом державного фінансового контролю про їх стягнення, а не у справі за позовом підконтрольного об`єкта про визнання вимоги протиправною.

Відповідно до матеріалів справи, Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара просить скасувати вимогу Східного офісу Держаудитслужби щодо усунення порушень законодавства вих.№0040403-15/3238-2024 від 20.05.2024 року.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно визначив, що предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства може бути лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.

З урахуванням наведеного, Східний офіс Держаудитслужби пред`явив позивачу вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії фінансово-господарської діяльності позивача, при цьому зі змісту вказаної вимоги встановлено, що вона вказує на виявлені збитки та їхній розмір. Водночас ці дії відповідача щодо включення до оскаржуваної вимоги певних відомостей самі по собі не створюють та не припиняють прав чи обов`язків особи, а лише фіксують певні факти.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога органу державного фінансового контролю в частині визначення характеру та обсягу збитків, як акт індивідуальної дії, вичерпала себе в момент її направлення підконтрольній установі, та самостійно не змінює обсяги прав та обов`язків позивача.

Зі змісту оскаржуваної вимоги встановлено, що її єдиною метою є спонукання позивача (підконтрольної установи) до добровільного відшкодування у визначений строк збитків, виявлених контролюючим органом.

У зв`язку з наведеними вище обставинами, звернення позивача з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги Східного офісу Держаудитслужби щодо усунення виявлених перевіркою порушень законодавства вих. №0040403-15/3238-2024 від 20.05.2024 року, яка за своїм змістом спрямована на відшкодування збитків, є неналежним способом захисту порушеного права, а тому такий позов не підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.04.2019 року у справі №820/339/17, від 11.02.2020 року у справі №804/2282/16, від 17.06.2021 року у справі №0440/6907/18 та від 22.07.2021 року у справі № 520/1039/19.

В оскаржуваній вимозі визначено, що у разі не усунення виявлених порушень у встановлений строк, з урахуванням наданої установою інформації про вжиті заходи за результатами ревізії, Східний офіс Держаудитслужби має право звернутися до органу управління відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2016 року №1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів».

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року в адміністративній справі №160/31191/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року в адміністративній справі №160/31191/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко