Справа № 340/7988/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7988/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

секретарі судового засідання Жмуренко В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Фесюк О.В.,

представника відповідача Шевчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року в адміністративній справі №340/7988/24 (головуючий суддя першої інстанції - Брегей Р.І.) за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів; Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області про визнання протиправними і скасування висновку про оцінювання службової діяльності, наказів про затвердження висновку і звільнення з державної служби, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 13.12.2024 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправними і скасувати:

- висновок (результат оцінювання) голови Державної служби України від 06 листопада 2024 року щодо оцінювання результатів службової діяльності у тому ж році на посаді начальника Управління;

- наказу Державної служби України від 03 грудня 2024 року №1069-к в частині затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності у тому ж році на посаді начальника Управління;

- наказу Державної служби України від 09 грудня 2024 року №1080-к про звільнення з посади начальника Управління з 11 числа того ж місяця і року;

- поновити на роботі - стягнути з ГУ Держпродспоживслужби в Кіровоградській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновок стосовно оцінювання результатів його службової діяльності необґрунтований, так як не містить посилання на фактичні обставини порушень, які призвели до низької оцінки. Під час співбесіди, яка передувала складанню висновку, голова Державної служби України запропонував подати заяву про переведення на посаду заступника начальника Управління, яка не була вакантною, не пояснивши підстав такої пропозиції. Таке безпідставне звільнення з роботи і упереджене ставлення до себе позивач вважає наслідком набуття ним статусу викривача корупції. Крім того, звертає увагу, що упродовж 2024 року на вимогу Державної служби України він двічі за поточний рік надсилав інформацію про виконання завдання і ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б», і не отримував застережень та зауважень, більш того Державна служба України щомісяця преміювала його за успішність у праці. Також зазначив, що голова Державної служби України затвердив позитивну оцінку заступнику начальника ГУ Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, який як і він виконував такі ж завдання.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним і скасовано висновок (результат оцінювання) голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 06 листопада 2024 року щодо оцінювання результатів службової діяльності у 2024 році начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області ОСОБА_1 .

Визнано протиправним і скасовано наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 03 грудня 2024 року №1069-к в частині затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності у 2024 році начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області ОСОБА_1 .

Визнано протиправним і скасовано наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 09 грудня 2024 року №1080-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області з 11 грудня 2024 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області з 12 грудня 2024 року.

Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 187060,61 грн..

Стягнуто з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь позивача судові витрати у сумі 23000 грн..

Рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права. Скаржник вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення на враховано обставини, які мають суттєве значення для справи, оскільки під час оцінювання результатів службової діяльності позивача дотримано усіх вимог законодавства. Право на оцінювання результатів службової діяльності є дискреційним повноваженням голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі по тексту - Служба), тому ніхто інший, у тому числі і суд, не може переймати на себе таке право. Низька оцінка діяльності позивача пов`язана з недоліками в роботі і змусила прийняти рішення про звільнення його з посади. Повноваження начальника і заступника начальника ГУ Держпродспоживслужби в Кіровоградській області різняться, тому виконують вони відмінні завдання, що допускає і неоднакову оцінку. Наказ про звільнення з роботи прийняла Служба, тому діяла в межах повноважень. При стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 23000 грн. судом не враховано, що діяльність відповідача фінансується за рахунок коштів Державного бюджету.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, яким просив вимоги скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники відповідачів вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити.

Позивач проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представників відповідачів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 з 27 січня 2017 року призначений на посаду начальника начальника ГУ Держпродспоживслужби в Кіровоградській області (далі по тексту - Управління) (а.с.24 т.1).

За повідомленням Національного агентства з питань запобігання корупції України з 14 травня 2020 року на позивача розповсюджуються права і гарантії захисту викривача корупції. Такий статус позивачу надано на підставі повідомлення Національного антикорупційного бюро України про початок досудового розслідування за його заявою (а.с.208 т.1, а.с.121-122 т.2).

Позивач повідомив, що кримінальна справа перебуває на розгляді Вищого антикорупційного суду України і стосується протиправних дій голови Кіровоградської обласної державної адміністрації, спільником якого був син начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області (а.с.17 т.1).

Позивач зазначає, що в структурі Служби функціонує сектор з питань запобігання і виявлення корупції, котрий не міг не знати про його статус, так як кримінальне провадження стосувалося і діяльності Управління.

12 лютого 2024 року ОСОБА_1 отримав завдання на поточний рік, яке складалося з 5 завдань, кожне з яких деталізували (а.с.54-55 т.1).

05 квітня і 03 липня 2024 року Служба надіслала до територіальних підрозділів листи про моніторинг виконання завдань їх начальниками (а.с.154-156 т.2).

23 квітня 2024 року та 16 липня 2024 року позивач надіслав до Служби детальну інформацію про хід виконання завдань (а.с.57-61 т.1).

Будь-яких застережень або зауважень стосовно змісту та обсягу поданої інформації від Служба не надходило.

Упродовж з січня по жовтень 2024 року Служба щомісяця преміювала позивача у максимальному розмірі (а.с.33-51 т.1).

24 жовтня 2024 року Служба повідомила ОСОБА_1 , що 06 листопада 2024 року відбудеться оціночна співбесіда стосовно виконання завдання (а.с.62-63 т.1).

Позивач надіслав до Служби проект результатів виконання завдань, де надав детальну інформацію про виконання кожного з 5 завдань, описавши і всі їх складові. Також позивач повідомив, що виконав повністю усі завдання, окрім одного та пояснив, що одне зі завдань (організація внутрішнього аудиту) не виконано на день подання проекту результатів (листопад 2024 року), бо плановий внутрішній аудит проводять до 27 грудня 2024 року (а.с.192-195 т.2).

06 листопада 2024 року голова Служби ОСОБА_2 провів оціночну співбесіду із позивачем.

Згідно тексту позову, під час співбесіди ОСОБА_2 відклав надані позивачем слайди про виконання завдань і сказав, щоб останній подав заяву про переведення на посаду заступника Управління, яка не була вакантна.

В той же день 06 листопада 2024 року ОСОБА_2 оцінив виконання позивачем завдань на 2,4 (12:5) бали (середній бал за 5 завдань) Виконання першого завдання оцінено в 1 бал, другого 3 бали, третього 3 бали, четвертого 3 бали і п`ятого 2 бали. Середній бал 2,4 відповідає негативній оцінці (а.с.65-67 т.1).

Результати оцінювання містять висновок (обґрунтування оцінки) завдання виконанні не в повному обсязі, що вплинуло на загальний результат; робота проводилась без належного рівня самостійності та ініціативності; отримані результати не можуть бути використані у поточному вигляді, оскільки вимагають суттєвого доопрацювання; відсутність ініціативності та орієнтації на досягнення оптимального результату вплинула на якість виконання завдань, що, своєю чергою, затримує подальше впровадження запланованих процесів та досягнення загальних цілей Служби.

ОСОБА_1 не погодився з оцінками за виконання першого і п`ятого завдань. На думку позивача висновок результатів не містить обґрунтування неналежного виконання першого і п`ятого завдання з наведенням фактичних обставин, на підставі яких голова Служби зробив оцінювання.

Наказом голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів №1080-к від 09 грудня 2024 року відповідно до частини шостої статті 44 Закону України «Про державну службу» звільнено 11 грудня 2024 року ОСОБА_1 з посади начальника ГУ Держпродспоживслужби в Кіровоградській області у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» (а.с.98-зв т.1).

Підставою наказу про звільнення зазначено наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 03.12.2024 року №1069-к «Про затвердження висновків щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців у 2024 році»

Не погодившись із наказами Служби, позивач оскаржив такі накази до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року (далі по тексту - Закон №889-VIII).

Приписами пункту 3 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII встановлено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.

Відповідно до частини 11 статті 44 Закону №889-VIII порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2017 року №640 затверджено Порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (далі по тексту - Порядок №640).

Приписами пункту 11-1 Порядку №640 передбачено, що з метою відстеження прогресу виконання визначених для державного службовця завдань, аналізу інформації про стан досягнення завдань, установлених для відповідного державного органу, контролю своєчасності та якості процесу виконання завдань, визначення потреби у необхідності коригування процесу або результату виконання завдання, а також надання допомоги для належного виконання завдань проводиться моніторинг виконання завдань і ключових показників.

Отже, моніторинг виконання завдань переслідує чітку мету, нею є контроль і допомога державному службовцю успішно виконати завдання.

На підставі такого моніторингу ОСОБА_1 упродовж 2024 року двічі (23.04.2024 року та 16.07.2024 року) надсилав детальну інформацію про виконання завдання.

Як зазначалось вище, будь-яких застережень або зауважень стосовно своєчасності, змісту та обсягу поданої інформації позивачу від Служби не надходило.

Більш того, упродовж з січня по жовтень 2024 року Служба щомісяця преміювала позивача у максимальному розмірі.

Вказані обставини скаржником в апеляційній скарзі та представниками відповідачів в судовому засіданні апеляційної інстанції не заперечувались та не спростовано.

Приписами пунктів 3-4 частини 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Приписами пункту 49 Порядку №640 встановлено, що висновок скасовується суб`єктом призначення або судом у частині оцінювання результатів службової діяльності конкретного державного службовця.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, висновок за результатами оцінювання службової діяльності державного службовця є рішенням суб`єкта владних повноважень, так як породжує права і обов`язки позивача, тому може бути оскаржений до суду. І таке рішення повинно відповідати вимогам статті 2 КАС України.

Додатком №5 до Порядку №640 є Критерії визначення балів.

Критеріями встановлено шкалу оцінювання від 0 до 4 балів. Кожній оцінці відповідає набір підстав, які можуть існувати, як окремо, так і у сукупності.

Як зазначалось вище, 06.11.2024 року голова Служби оцінив виконання позивачем завдань на 2,4 (12:5) бали (середній бал за 5 завдань) Виконання першого завдання оцінено в 1 бал, другого 3 бали, третього 3 бали, четвертого 3 бали і п`ятого 2 бали. Середній бал 2,4 відповідає негативній оцінці (а.с.65-67 т.1).

Відповідно до Критеріїв в 1 бал оцінюють за таке виконання завдання: завдання виконано частково, результати не можуть бути використані через необхідність суттєвого доопрацювання, до виконання завдання державний службовець підійшов формально, чим нівелював практичну цінність отриманого результату, або завдання виконане з демонстрацією неспроможності одночасного забезпечення на належному рівні і своєчасного виконання посадових обов`язків, або під час виконання такого завдання порушено вимоги правил етичної поведінки, або процес досягнення результату чи сам результат мав негативний відгук з боку користувачів, споживачів, співвиконавців, керівництва тощо.

Графа «бал» результатів за виконання першого завдання, окрім цифри « 1», не містить її обґрунтування (не зазначено підстави чи їх сукупності).

Відповідно до Критеріїв в 2 бал оцінюють за таке виконання завдання: завдання виконано, але з порушенням строку виконання та/або із залученням до виконання завдання інших осіб (під час виконання роботи державний службовець потребував надання зразків документів, допомоги у виробленні алгоритму роботи, аналізі нормативно-правових актів, суттєвому коригуванні проектів документів, проявляв низьку самостійність, недостатність знань нормативно-правових актів, вимог до підготовки службових документів, потребував нагадувань і високої міри контролю з боку керівника тощо).

Графа «бал» результатів за виконання п`ятого завдання, окрім цифри « 2», не містить її обґрунтування (не зазначено підстави чи їх сукупності).

Графа «обґрунтування оцінки» результатів містить наступне: завдання виконанні не в повному обсязі, що вплинуло на загальний результат; робота проводилась без належного рівня самостійності та ініціативності; отримані результати не можуть бути використані у поточному вигляді, оскільки вимагають суттєвого доопрацювання; відсутність ініціативності та орієнтації на досягнення оптимального результату вплинула на якість виконання завдань, що, своєю чергою, затримує подальше впровадження запланованих процесів та досягнення загальних цілей Служби.

Цей висновок також не дозволяє ідентифікувати підстави оцінювання першого і п`ятого завдання відповідними балами, так як не зазначено якого конкретного завдання стосується.

Більше того, кожна підстава оцінки має бути пояснена аналізом фактичних обставин службової діяльності (детальний аналіз діяльності).

Натомість висновок результатів не містить такого аналізу.

Крім того, з висновку вбачається, наприклад, що перше завдання, яке складається з п`яти пунктів-завдань оцінено в 1 бал за часткове його виконання.

Проте, у висновку результатів Службою не зазначено, яке з п`яти пунктів-завдань першого завдання не виконано.

Позивач пояснив, що одне зі завдань першого завдання (організація внутрішнього аудиту, пункт 4) не виконано на день подання проекту результатів (листопада 2024 року), оскільки плановий внутрішній аудит проводили до 27 грудня 2024 року.

Вказана обставина відповідачами не заперечувалась та не спростована.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що оцінюючи службову діяльність позивача у листопаді 2024 року, не можна було посилатись на часткове виконання першого завдання, так як час завершення аудиту не залежав від його волі, з чим погоджується колегія суддів.

Аналізуючи вказаний висновок результатів оцінювання, колегія суддів вважає, що спірний висновок не місить посилання, в чому саме полягає невиконання або неналежне виконання завдань позивачем.

Зазначене не є формальним або незначним недоліком, оскільки особа, відносно якої приймається рішення (наказ), повинна знати і розуміти, на якій підставі до неї (виконаних нею завдань) застосовано ту чи іншу оцінку (бал), з чим або якими недоліками конкретно на думку керівника держаної служби пов`язане саме визначена у висновку оцінка.

Відсутність в рішенні суб`єкта владних повноважень таких обов`язкових складових порушує право особи бути обізнаною, з чим конкретно пов`язаний визначений бал, а також не дає суду можливості об`єктивно визначити правомірність прийнятого рішення, в даному випадку висновку оцінювання.

Апеляційний суд зазначає, що за відсутності в цьому висновку викладу обставин, які слугували підставою для прийняття такого рішення, суд не вправі самостійно встановлювати такі обставини та визначати підстави його прийняття, оскільки це є виключною компетенцією суб`єкта, який приймає рішення щодо оцінювання виконання завдань державним службовцем.

Відсутність же в рішенні його обов`язкових складових виключає можливість дослідження обставин наявності підстав для його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.08.2019 року у справі №1340/4847/18, від 05.06.2019 року у справі №814/934/18.

Відтак, колегія суддів вважає необґрунтованими результати оцінок виконання завдань, зокрема, першого і п`ятого завдання, як вірного висновку дійшов суд першої інстанції.

Суд не оцінює виконання завдання, що відноситься до дискреції голови Служби, а констатує, що відповідач жодним чином не обґрунтував оцінок на підставі аналізу фактичних обставин службової діяльності позивача (мав навести приклади з діяльності, які є доказами невиконання завдання на належному рівні, і характеризують особу та відношення до роботи, інше).

Необґрунтованість оцінок за виконання першого і п`ятого завдання впливає на загальну оцінку виконання завдання.

Враховуючи наведені вище обставини, апеляційний суд дійшов висновку про визнання протиправним і скасування висновку результатів виконання завдань позивачем про негативну оцінку виконання завдання.

Відтак, і прийняті на його підставі інші рішення Служби - накази щодо затвердження висновку оцінювання виконання завдання і звільнення з посади ОСОБА_1 є протиправними та належать скасуванню, як вірно зазначив суд першої інстанції.

Порядок розрахунку та розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає відповідачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо витрат на правову допомогу, які судом першої інстанції стягнуто на користь позивача в повному розмірі в сумі 23000 грн., апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції зазначено, що адвокат опрацювала документи і склала позовну заяву, брала участь в 5 судових засіданнях та подала заяви (клопотання) з важливих процесуальних питань.

Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 встановлено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З наведеного вбачається, що відсутність чи наявність заперечень іншої сторони щодо необгрунтованості та неспівмірності заявленої суми витрат на професійну правничу не виключає обов`язку суду перевірити доведеність, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником позивача надано: ордер, договір про надання правової допомоги, додаткова угода, акт наданих послуг, опис наданих адвокатом правничих послуг, квитанція до прибуткового касового ордеру (а.с.11, 163-168 т.2);

Вказаними документами обумовлена вартість послуг адвоката Яшан Ю.Б. при підготовці позову та розгляді адміністративної справи у розмірі 23000 грн..

Відповідно до частини 4 статті 59 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:

1) довіреністю;

2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Згідно тексту адміністративного позову він підписаний і поданий до суду в системі «Електронний суд» 12.12.2024 року (зареєстрований в суді 13.12.2024 року) особисто позивачем ОСОБА_1 . Вказаний позов не містить посилань про складання його будь-яким представником в інтересах позивача, в тому числі адвокатами Яшан Ю.Б.. В додатках до вказаного адміністративного позову відсутні документи, визначені частиною 4 статті 59 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України щодо представництва позивача іншою особою (а.с.1-39 т.1).

Крім того, колегія суддів зазначає, що ордер адвоката Яшах Ю.Б. про надання правничної допомоги ОСОБА_1 серії ВА №1061345, сформований адвокатом лише 15.01.2025 року, тобто через місяць після подання позивачем адміністративного позову до суду (а.с.11 т.2).

Відтак, за відсутності документів щодо представництва інтересів позивача у період до 15.01.2025 року, суд апеляційної інстанції вважає не підтвердженими витрати позивача на правничу допомогу, пов`язану із складанням адміністративного позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивача зазначив, що договір на правову допомогу між ним та адвокатом Яшан Ю.Б. складений 17.10.2022 року та виконувався адвокатами саме з цього часу, доказом надання правничої допомоги, пов`язаної із складанням адміністративного позову є акт наданої правової допомоги від 10.12.2024 року, а ордер видавався для участі адвоката в судових засіданнях.

Такі посилання позивача апеляційний суд оцінює критично, оскільки, як зазначалось вище, в матеріалах справи відсутні документи, визначені частиною 4 статті 59 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України про надання правової допомоги адвокатом до 15.01.2025 року.

При цьому, вказана вище норма КАС не обмежує представлення адвокатом інтересів лише участю в судових засіданнях.

З урахуванням наведеної вище практики Верховного Суду та Єропейського Суду суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Будь-які витрати позивача на правничу допомогу, а тим більш, як зазначалось вище, не підтверджені та не обгрунтовані в повному обсязі, не можуть покладатись на іншу сторону.

Відтак, наданими доказами не підтверджено в повному обсязі обґрунтованість та фактичний обсяг витрат позивача на правничу допомогу у цій справі, та виправданість вказаного розміру витрат.

За наведених обставин апеляційний суд вважає достатнім та співмірним відшкодування позивачу 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу з бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного вище, колегія суддів вважає, що відповідно до статті 317 КАС України існують підстави для зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру витрат на правову допомогу.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відтак, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись статтями 241-245, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року в адміністративній справі №340/7988/24 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року в адміністративній справі №340/7988/24 змінити.

В абзаці сьомому резолютивної частини рішення слова та цифри « 23000 грн.» замінити на слова та цифри « 6000 (шість тисяч) гривень».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2025 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко