Справа № 148/1852/25
Суддя: Дамчук О. О.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 148/1852/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині за правилами спрощеного позовного провадженнябез повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представниця позивача адвокат Непийвода Катерина Вікторівна, яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АВ № 1217840 від 24.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В:

Представниця позивача за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, посилаючись на те, що 14.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесена постанова № 3/25/17 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, як зазначено у постанові за те, що 08.12.2024 ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_2 ) відповідно до повістки № 1370935, яку було направлено поштовим зв`язком 22.11.2024 та яка 04.12.2024 повернулась до відправника по причині «Адресат відсутній за вказаною адресою», тим самим порушив ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зазначає, що позивач отримав оскаржувану постанову лише 16.07.2025.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки оскаржувана постанова містить посилання на різні закони, у зв`язку з чим незрозуміло за що притягується позивач до адміністративної відповідальності. Також зазначає, що у протоколі відсутні дані щодо причини та дати повернення рекомендованого поштового відправлення з «повісткою ТЦК», що не може свідчити про належне повідомлення особи про дату та місце її явки. Зауважує, що на момент направлення повістки третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ОСОБА_2 ) позивач з 31.10.2024 перебуває на персональному військовому обліку в іншому ТЦК та СП, а саме в третьому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 (Немирів) та саме цим відділом позивачу видано повістку про з`явлення до цього відділу на 15.01.2026. Наголошує, що позивачем вчасно було уточнено персональні дані у додатку «Резерв+» де зазначено актуальну адресу місця свого проживання АДРЕСА_1 , окрім того повістку було направлено за адресою, за якою позивач ніколи не проживав та не був зареєстрований ( АДРЕСА_2 ), місцем реєстрації позивача є АДРЕСА_3 , а тому направлення повістки за адресою АДРЕСА_2 , за якою він не проживає та не був зареєстрований вважає неналежним повідомленням про дату та час виклику до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що виключає факт вручення повістки, тобто об`єктивної сторони правопорушення. Просить скасувати постанову № 3/25/17 від 14.01.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та провадження по справі закрити, стягнути судові витрати в розмірі сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

08.08.2025 до канцелярії суду від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи та надання додаткового часу для подання відзиву (а.с.53-54).

Ухвалою суду від 08.08.2025 клопотання представника відповідача було задоволено та надано додатковий час для подання відзиву.

11.08.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив, у якому представник відповідача позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що постанову прийнято правомірно та відповідно до чинного законодавства.

12.08.2025 через підсистему «Електронний суд» від представниці позивача надійшло клопотання про повернення відзиву ІНФОРМАЦІЯ_6 без розгляду, посилаючись на те, що такий поданий невчасно.

12.08.2025 представницею позивача через підсистему «Електронний суд» було надіслано відповідь на відзив, у якому остання зазначає викладені в позові підстави щодо скасування оскаржуваної постанови та звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення не була належним чином оформлена відповідно до п.п.8-9 Інструкції № 3, а саме надані відповідачем докази не були прошиті та пронумеровані.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положеннями ст. 159 КАС України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Однак відповідно до частини 4 вказаної статті неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом, як визнання позову.

Із аналізу зазначеного вище вбачається, що сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання представниці позивача про повернення відзиву ІНФОРМАЦІЯ_6 без розгляду, оскільки ухвалою суду від 08.08.2025 було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задля надання додаткового часу на подання відзиву. Ухвалою суду від 29.07.2025 було відрито провадження, 08.08.2025 розгляд справи було відкладено та надано відповідачу додатковий строк для надання відзиву, відзив був наданий відповідачем 11.08.2025, тобто відзив поданий у межах загального строку передбаченого ч. 1 ст. 261 КАС.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначенням у Законі України Про оборону України особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 Про часткову мобілізацію.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Порядку №1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Статтею 17 Закону України «Про оборону України» передбачені права та обов`язки громадян України у сфері оборони. Зокрема, ч.2, 3 цієї статті передбачено, що громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

До військового обов`язку відноситься, зокрема, обов`язок громадян України, які перебувають у запасі Збройних Сил України, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів (абз.1, З ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Окрім цього, приписами абз.2 п.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації, військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин зобов`язані з`явитися для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Статтею 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Частиною 3 ст. 22 цього ж Закону передбачено, що під час мобілізації у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Із змісту постанови № 3/25/17 від 14.01.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності вбачається, що ОСОБА_1 було визнано винним у зв`язку з неявкою 08.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 у визначену повісткою дату, час та місце, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000,00 грн. (а.с.13 зворот - 14).

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є факт неявки позивача 08.12.2024 за повісткою № 1370935 від 22 листопада 2024 року.

Посилання представниці позивача на те, що незрозуміло за що притягується позивач до адміністративної відповідальності суд до уваги не бере, оскільки це спростовується значеним вище.

Водночас судом враховано, що відповідно до п.30 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, повістка може бути сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або формується на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Відповідно до п.30-2 зазначеного вище Порядку, повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть централізовано друкуватися та надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

У відповідності до абзацу 3, 4 пп. 2 п.41 Порядку, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного вважається день проставлення у повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, повідомленою цією особою під час уточнення своїх облікових даних.

День проставлення у повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, в установленому законом порядку, якщо особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до вимог ст. 22 ч. 3 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до вимог ст. 1 ч. 10 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається з витягу з військово-облікового документу Резерв+, позивач оновив свої анкетні дані вчасно - 16.07.2024. Із цих даних вбачається, що позивач вказав адресою свого проживання АДРЕСА_4 , а адресою задекларованого місця проживання - АДРЕСА_3 , окрім того останній має відстрочку від мобілізації до 03.03.2026, відповідно до абз.1 ч.1 ст.23, заброньований на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади… (а.с.20 зворот -22)

Із копії конверту та рекомендованого поштового відправлення (а.с.65 зворот) вбачається, що поштове відправлення з повісткою позивачу від ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ОСОБА_2 ) направлялося за адресою АДРЕСА_2 .

Із копії паспорта відповідача (а.с.67) встановлено, що адресою реєстрації проживання позивача є АДРЕСА_3 , що також зазначено у військово-обліковому документі Резерв+.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч викладеним вимогам закону, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 , постановляючи оскаржувану постанову, не переконався чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Оскільки повістка була направлена за адресою за якою позивач не зареєстрований та не проживає, а тому дані обставини виключають суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, що унеможливлює його притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що посадовою особою не враховано з обставин, визначених статтею 280 КУпАП, які необхідно врахувати під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що впливає на законність постановленої відповідачем постанови та є підставою для її скасування.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Оскільки доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази не дають суду підстав зробити висновок про те, що відповідачем винесено оскаржувану постанову із дотриманням усіх процесуальних вимог та установлення істини по справі.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин правомірність та постановлення оскаржуваної постанови відповідно до діючого законодавства є недоведеними.

З огляду на те, що відповідачем не надано підтвердження того, що позивач був належним чином повідомлений про його явку 08.12.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто направлення повістки за адресою проживання позивача, що зазначена у військово-обліковому документі Резерв+, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, що є в матеріалах справи, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, тому суд вважає, що необхідно відновити порушені права позивача шляхом скасування оскаржуваної постанови від 14.02.2025 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зважаючи на викладене вище суд вбачає підстави для задоволення вимог позивача, а саме скасування постанови № 3/25/17 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 14.01.2025, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 , закриття провадження у справі та стягнення судових витрат.

За змістом статті 244 КАС України вбачається, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами.

Згідно зі ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи законодавець відніс витрати на правничу допомогу, що закріплено в ст. 134 КАСУ.

На підтвердження судових витрат представником позивача надано копію договору №LE-106 від 18/07/2025 про надання правової допомоги (а.с.33-34), копію Акту №1 здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 30.07.2025 із зазначенням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с.51), копію Ордеру на надання правничої допомоги серії АВ № 1217840 від 24.07.2025 (а.с.32), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН № 001132 від 29.08.2024 (а.с.32), копію квитанції № від 18.07.2025 про оплату позивачем передбаченої в акті здачі-приймання робіт сумою в розмірі 6000,00 грн (а.с.35).

Відповідачем клопотань, заяв про зменшення судових витрат або про неспівмірність витрат на правничу допомогу до суду подано не було.

Частинами 6-7 статті 134 КАС України передбачено, що суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами та обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Також, у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 200/9888/19-а Верховний Суд зауважив, що принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Аналогічні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 05.08.2020 у справі № 640/15803/19, від 28.10.2021 у справі № 160/15983/20.

З урахуванням викладеного, суд висновує, що за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, не може оцінювати відповідність їх розміру критеріям, що передбачені частиною п`ятою статті 134 КАС України, та відповідно, з власної ініціативи зменшувати розмір заявлених до відшкодування сум.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу, понесені ним в суді першої інстанції в розмірі 6000,00 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 484,48 грн, що підтверджується копією електронної платіжної інструкції № 0.0..1 від 24.07.2025 (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 251, 256, 258, 268, 279, 280, 283, 293 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представниці позивача про повернення відзиву ІНФОРМАЦІЯ_6 без розгляду, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову № 3/25/17 від 14.01.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП скасувати, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), у рахунок відшкодування судових витрат у вигляді сплаченого при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 484,48 (Чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 коп. та 6000,00 (Шість тисяч) гривень 00 коп. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Дамчук