Справа № 240/2735/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/2735/25

категорія 114000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Керівник Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації звернувся із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання укласти охоронний договір на пам`ятку архітектури місцевого значення з охоронним №251 "Будівля залізничної станції "Чорнорудка", яка знаходиться за адресою: вул. Пристанційна,12 с. Нова Чорнорудка Бердичівського району Житомирської області.

Як зазначено у позові Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області, відповідно до розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації від 18.02.2000 року №76 "Будівля залізничної станції "Чорнорудка", яка знаходиться за адресою: вул. Пристанційна,12 с. Нова Чорнорудка Бердичівського району Житомирської області, віднесена до пам`яток архітектури місцевого значення та взята на державний облік та охорону за охоронним номером 251. Вказана будівля перебуває у власності держави в особі Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до доводів Позивача всупереч вимогам Закону України "Про охорону культурної спадщини" охоронний договір на вказану пам`ятку архітектури місцевого значення не укладено, вказаний об`єкт культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України не занесений.

Ухвалою суду від 06.02.2025 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито адміністративну справу, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач, Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечується. Відповідач не заперечує, що спірна "Будівля залізничної станції "Чорнорудка", яка знаходиться за адресою: вул. Пристанційна,12 с. Нова Чорнорудка Бердичівського району Житомирської області, перебуває у власності держави в особі Акціонерного товариства "Українська залізниця". Одночасно Відповідач зазначає, що спірна будівля не внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а тому, на думку представника Відповідача, не може бути предметом охоронного договору.

Ухвалою суду від 28.05.2025 року витребувано в Міністерстві культури та інформаційної політики відомості щодо відсутності в Реєстрі пам`яток місцевого значення споруди "Будівля залізничної станції "Чорнорудка", яка знаходиться за адресою: вул. Пристанційна,12 с. Нова Чорнорудка Бердичівського району Житомирської області, та щодо наявності чи відсутності подання за відповідною формою про включення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (Реєстру пам`яток місцевого значення) споруди "Будівля залізничної станції "Чорнорудка", яка знаходиться за адресою: вул. Пристанційна,12 с. Нова Чорнорудка Бердичівського району Житомирської області, та результати його розгляду.

Відповідь на ухвалу суду надійшла 15.08.2025 року.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав укладання охоронних договорів відносно об`єктів культурної спадщини регулюються правовими нормами Закону України "Про охорону культурної спадщини" від 8 червня 2000 року №1805-III (надалі-Закон №1805-III), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Згідно положень пункту5 розділу X "Прикінцеві положення" вказаного Закону визнано такими, що втратили чинність Закон Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури" від 13 липня 1978 року N 3600-IX та постанову Верховної Ради Української РСР від 13 липня 1978 року "Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури".

В розумінні положень статті 1 Закону №1805-III: об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Тобто, вказаними правовими нормами розмежовуються такі визначення як "об`єкт культурної спадщини" та "пам`ятка культурної спадщини".

За приписами частини 2 статті 2 Закону №1805-III об`єкти архітектури, як об`єкти культурної спадщини, - окремі будівлі, архітектурні споруди, що повністю або частково збереглися в автентичному стані і характеризуються відзнаками певної культури, епохи, певних стилів, традицій, будівельних технологій або є творами відомих авторів.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації від 18.02.2000 року №76 взято на державний облік і охорону нововинайдені та новозбудовані пам`ятки архітектури згідно додатком (а.с.19).

Як зазначено в долученому до позову та дослідженому судом, додатку до вказаного розпорядження, споруда "Будівля залізничної станції "Чорнорудка", яка знаходиться за адресою: вул. Пристанційна,12 с. Нова Чорнорудка Бердичівського району Житомирської області, віднесено до "Переліку будівель, об`єктів і споруд, що пропонуються для внесення до реєстру пам`яток архітектури Житомирської області місцевого значення" (а.с.29).

Суд враховує, що вказане розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації від 18.02.2000 року №76 було прийнято відповідно до Закону УРСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури" від 13.07.1978 року №3600-IX (надалі - Закон №3600-IX), про що прямо зазначено в самому розпорядженні.

Безспірно приписами статті 17 Закону №3600-IX було передбачено, що з метою організації обліку і охорони пам`яток історії та культури нерухомі пам`ятки поділяються на пам`ятки загальносоюзного, республіканського і місцевого значення. Переліки пам`яток місцевого значення затверджуються виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів. Виключення об`єктів з переліків пам`яток республіканського і місцевого значення допускається лише з дозволу Ради Міністрів Української РСР.

Як зазначено в статті 23 цього ж Закону №3600-IX, підприємства, організації, установи, у власності або користуванні яких перебувають пам`ятки історії та культури, несуть відповідальність за їх схоронність і зобов`язані додержувати правил охорони, використання, обліку і реставрації пам`яток.

За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана нежитлова будівля "Будівля залізничної станції "Чорнорудка", яка знаходиться за адресою: вул. Пристанційна,12 с. Нова Чорнорудка Бердичівського району Житомирської області, належить на праві власності Державі в особі Акціонерного товариства "Українська залізниця" (а.с.42) .

Суд погоджується із доводами, наведеними у позові, що за приписами ст.23 Закону №1805-III усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено в п.2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 р. №1768, власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Відповідно до вимог ст.6 Закону №1805-III саме до повноважень органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить, окрім іншого, укладення охоронних договорів на пам`ятки.

Судом встановлено, що відносно нежитлового приміщення "Будівля залізничної станції "Чорнорудка", яка знаходиться за адресою: вул. Пристанційна,12 с. Нова Чорнорудка Бердичівського району Житомирської області, охоронний договір Відповідачем з Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації на вказану пам`ятку культурної спадщини не був укладений, що правомірно стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Суть спору між сторонами зведена виключно до того чи є "Будівля залізничної станції "Чорнорудка", яка знаходиться за адресою: вул. Пристанційна,12 с. Нова Чорнорудка Бердичівського району Житомирської області, предметом для укладання охоронного договору.

Як вже зазначалося судом, вказана "Будівля залізничної станції "Чорнорудка", що взято на державний облік і охорону як пам`ятку архітектури області згідно розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації від 18.02.2000 року №76, тобто до прийняття Закону №1805-III.

Суд враховує, що пунктом 3 Прикінцевих положень Закону № 1805-III передбачено, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.

В такий спосіб Закон № 1805-III врегульовує правовідносини, які виникли до набрання ним чинності, визнаючи на рівні закону пам`ятками культурної спадщини об`єкти, які було виявлено раніше і які були включені до відповідних списків (переліків) пам`яток історії та культури на підставі чинного на той час законодавства.

Суд враховує, що на виконання вимог абзацу третього частини другої статті 14 Закону № 1805-III наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 затверджено Порядок обліку об`єктів культурної спадщини (далі - Порядок № 158).

Відповідно до пункту 1 Розділу I цей Порядок визначає єдину систему обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів і типів.

При цьому, як і Закон № 1805-III, Порядок № 158, крім загального порядку взяття на облік об`єкта культурної спадщини та занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, передбачає також особливості включення до Реєстру об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом (Розділ ІХ Порядку).

Об`єкти, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, визнаються пам`ятками відповідно до абзацу шостого частини першої статті 1 Закону (8.1 Порядку № 158).

Нерухомі об`єкти культурної спадщини, включені до списків (переліків) пам`яток всесоюзного, республіканського чи місцевого значення, до вирішення питання про їх включення (невключення) до Реєстру вважаються пам`ятками культурної спадщини відповідно національного чи місцевого значення (8.2 Порядку № 158).

За даними Державного реєстру нерухомих пам`яток України вказана "Будівля залізничної станції "Чорнорудка" не занесена до цього реєстру, що підтверджується витягом із реєстру та повідомленням Міністерства культури та стратегічних комунікацій України.

Разом з тим, враховуючи, що вказана "Будівля залізничної станції "Чорнорудка" взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом № 1805-III, визнається пам`яткою відповідно до абзацу шостого частини першої статті 1 Закону.

Аналогічний правовий висновок наведено в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 травня 2025 року у справі №380/2801/24.

Безспірно, в розумінні вимог ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом порушеного права.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом у спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Одночасно суд враховує, що у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вимога на захист порушеного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Отже, адміністративний суд, отримавши позовну заяву, повинен встановити наявність факту порушення права та застосувати конкретний спосіб захисту порушеного права, що залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд враховує, що відповідно до вимог Закону №1805-III та Положення про Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації (надалі - Положення) вказане Управління, як структурний підрозділ Житомирської обласної державної адміністрації наділене функціями органу охорони культурної спадщини обласної державної адміністрації.

Відповідно до вимог пункту 17 частини першої статті 6 Закону №1805-III та підпункту 17 пункту 5 Положення саме до компетенції Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації належить укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини місцевого значення.

На підставі викладеного суд робить висновок про наявність порушеного права держави в особі Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації, зумовленого охороною культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Таке порушене право підлягає судовому захисту та поновленню шляхом зобов`язання Акціонерного товариства "Українська залізниця", як власника будівлі "Будівля залізничної станції "Чорнорудка", яка знаходиться за адресою: вул. Пристанційна,12 с. Нова Чорнорудка Бердичівського району Житомирської області, укласти з Управлінням культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації спірний охоронний договір на вказану пам`ятку культурної спадщини.

Відповідно до вимог ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити, зобов`язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" у відповідності до вимог Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 р. №1768, укласти з Управлінням культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації спірний охоронний договір на вказану пам`ятку культурної спадщини - "Будівля залізничної станції "Чорнорудка", яка знаходиться за адресою: вул. Пристанційна,12 с. Нова Чорнорудка Бердичівського району Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

26.08.25