Справа № 400/7110/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 р. № 400/7110/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54005,
провизнання нечинним рішення від 13.01.2025 № 22/14-29-24-07/ НОМЕР_1 ,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач) про визнання нечинним рішення відповідача від 13.01.2025 № 22/14-29-24-07/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він, як фізична особа-підприємець, який здійснює свою діяльність у зоні бойових дій, скористався правом не сплачувати єдиний податок на підставі пункту 11 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі ПК України), про що він повідомив відповідача 26.10.2023 у письмовій формі. Жодної відповіді, як стверджує позивач, він на вказане звернення не отримав. Однак, 22.01.2025 ним було отримано рішення відповідача від 13.01.2025 № 22/14-29-24-07/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку. На його переконання, це рішення суперечить положенням Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30.06.2023 № 3219-ІХ (далі Закон № 3219-ІХ).

У відзиві на позовну заяву від 23.07.2025 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволенні відмовити в повному обсязі. Відзив відповідач умотивував тим, що:

оскільки Миколаївська міська територіальна громада, де здійснював свою господарську діяльність позивач, з 11.11.2022 не відноситься до території, на якій ведуться бойові дії, тому позивач з 11.11.2022 зобов`язаний сплачувати єдиний податок з фізичних осіб;

підставою анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 є наявність податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів за період з 01.07.2024 по 01.12.2024 та станом на 01.12.2024 становив 11870,00 гривень.

У відповіді на відзив від 28.07.2025 позивач підтримав свої позовні вимоги, наголосивши на тому, що відповідач до цього часу не надав відповіді на його заяву від 26.10.2023 щодо обрання ним права не сплачувати єдиний податок. На переконання позивача, відповідач у відзиві на позовну заяву довільно трактує норми Закон № 3219-ІХ на свою користь. За логікою відповідача, якщо б позивач перейшов на спрощену систему 10.11.2022, то він мав би право не сплачувати єдиний податок, а всі фізичні особи-підприємці, котрі перейшли на спрощену систему після 11.11.2022 ні. Така позиція контролюючого органу є дискримінаційному. Також позивач заперечує факт наявності у нього податкового боргу.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався.

10.07.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 03.07.2023, основним видом діяльності якого є роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах (47.78), що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.07.2023 № 2.

26.10.2023 позивач подав відповідачу заяву від 25.10.2023 про ненарахування йому єдиного податку за 2023 рік до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України відповідно до підпункту 9.1 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України. Зареєстровано вказану заяву у відповідача за № 37868/6.

Рішенням відповідача від 13.01.2025 № 22/14-29-24-07/ НОМЕР_1 анульовано реєстрацію позивача, як платника єдиного податку 2 групи (ставка податку 10 %), з 31.12.2024. Підставою для анулювання реєстрації, як платника єдиного податку, є наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

У заявах від 27.01.2025, від 17.02.2025 і від 17.03.2025 позивач просив відповідача скасувати рішення від 13.01.2025 № 22/14-29-24-07/ НОМЕР_1 , аргументувавши їх тим, що 26.10.2023 ним було подано контролюючому органу заяву про обрання ним права не сплачувати єдиний податок.

У листах відповідно від 11.02.2025 № 3678/6/14-29-24-01-03, від 06.03.2025 № 6037/6/14-29-24-01-03 і від 14.04.2025 № 11115/6/14-29-24-01-03 відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні його звернень.

Вважаючи рішення відповідача від 13.01.2025 № 22/14-29-24-07/ протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Підпунктом 191.1.7, статті 191 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 193 цього Кодексу: реєструють та ведуть облік платників податків, платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, проводять диференціацію платників податків.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Абзацом другим підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України передбачено, що до другої групи платників єдиного податку відносяться фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно з абзацом першим пункту 299.1 статті 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку (пункт 299.2 статті 299 ПК України).

Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Підпунктом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України встановлено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Згідно з абзацом третім пункту 59.1 статті 59 ПК України податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України).

Таким чином, реєстрація платника єдиного податку третьої групи може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадку наявності в юридичної особи податкового боргу у розмірі, що перевищує 180 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3060,00 грн (180 х ?17,00 = ?3060,00), на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Водночас абзацом першим підпункту 9.1 пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України установлено, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року, положення розділу XIV цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей: фізичні особи - підприємці платники єдиного податку першої та другої групи мають право не сплачувати єдиний податок.

Абзацом першим підпункту 11 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України установлено, що з 1 серпня 2023 року фізичні особи - підприємці платники єдиного податку першої та другої групи, податкова адреса яких знаходиться на територіях бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України станом на дату початку бойових дій або тимчасової окупації, мають право не сплачувати єдиний податок за період з першого числа місяця, в якому почалися бойові дії на відповідній території, виникла можливість бойових дій або почалася тимчасова окупація такої території, до останнього числа місяця, в якому було завершено такі активні бойові дії, припинено можливість бойових дій або завершено тимчасову окупацію.

Таким чином, фізичні особи - підприємці другої групи мають право не сплачувати єдиний внесок:

1) за період з 01.04.2022 по 01.08.2023;

2) з 01.08.2023 за умови, якщо їх податкова адреса знаходиться на територіях бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України станом на дату початку бойових дій або тимчасової окупації.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про адміністративну процедуру» цей Закон регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.

Адміністративний акт рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб) (пункт 3 частини першої статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру»).

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган забезпечує розгляд і вирішення справи з вчиненням процедурних дій, що є достатніми та необхідними для належного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про адміністративну процедуру» дії та вимоги особи є правомірними, доки інше не буде доведено під час розгляду та/або вирішення справи.

Частиною першою статті 69 Закону України «Про адміністративну процедуру» встановлено, що за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.

З вищевикладеного слідує, що фізична особа підприємець другої групи має право подати контролюючому органу заяву про звільнення його від сплати єдиного податку на підставі підпункту 11 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, за результатами розгляду якої контролюючий орган зобов`язаний прийняти адміністративний акт у порядку, встановленому Законом України «Про адміністративну процедуру».

Суд встановив, що 26.10.2023 позивач подав відповідачу заяву від 25.10.2023 про ненарахування йому єдиного податку за 2023 рік до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України відповідно до підпункту 9.1 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України. Зареєстровано вказану заяву у відповідача за № 37868/6.

Відповіді на вищенаведену заяву відповідач позивачу не надав.

У заявах від 27.01.2025, від 17.02.2025 і від 17.03.2025 повторно повідомив відповідача про те, що він користується своїм правом не сплачувати єдиний податок на підставі своєї заяви від 25.10.2023.

У листах відповідно від 11.02.2025 № 3678/6/14-29-24-01-03, від 06.03.2025 № 6037/6/14-29-24-01-03 і від 14.04.2025 № 11115/6/14-29-24-01-03 відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні його звернень.

Таким чином, відповідач за результатами розгляду заяв позивача від 25.10.2023, від 27.01.2025, від 17.02.2025 і від 17.03.2025 про звільнення його від сплати єдиного податку на підставі підпункту 11 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України не прийняв адміністративного акта відповідно до вимог Закону України «Про адміністративну процедуру».

Як наслідок, враховуючи частину першу статті 15 Закону України «Про адміністративну процедуру», вказана вимога позивача вважається правомірною, доки інше не буде доведено під час розгляду та/або вирішення справи, тобто до прийняття відповідачем відповідного адміністративного акта.

За таких обставин, до прийняття відповідачем адміністративного акта за результатами розгляду заяв позивача від 25.10.2023, від 27.01.2025, від 17.02.2025 і від 17.03.2025 про звільнення його від сплати єдиного податку, висновок контролюючого органу про наявність у позивача податкового боргу є передчасним, а рішення від 13.01.2025 № 22/14-29-24-07/ протиправним.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних, а саме:

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 13.01.2025 № 22/14-29-24-07/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжною інструкцією від 22.06.2025 № 2.189941555.1 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. Тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 13.01.2025 № 22/14-29-24-07/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять гривень) гривні 20 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г. Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 28 серпня 2025 року