Справа № 607/16503/25
Суддя: Якімець Т. І.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.08.2025 Справа №607/16503/25 Провадження №2-а/607/666/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович під час вивчення позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ахрамович Ян Ігорович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

У С Т А Н О В И В:

Засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» № 869, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ахрамович Я.І. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №509 від 09 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), винесеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 (далі постанова № 509).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, з дня вручення копії вказаної ухвали, а саме: вказати інші підстави для поновлення строку звернення з цим адміністративним позовом із наданням доказів на підтвердження таких підстав; роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Підставою для залишення позову без руху стало те, що позовна заява була подана до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з порушенням строків, визначених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Так, судом було встановлено, що постанова № 509 була постановлена т.в.о. начальника

ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 09 квітня 2025 року. Згідно з частиною другою статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Утім, відповідно до роздруківки відстеження поштового відправлення АТ «Укрпошта» з штрих-кодовим ідентифікатором: «869», представник позивача звернувся з цим позовом лише 30 липня 2025 року, тобто, з пропуском десятиденного строку для звернення до суду.

Представник позивача у позовній заяві заявив клопотання про поновлення строку на оскарження, в якому просив поновити строк оскарження постанови № 509. У цій позовній заяві ОСОБА_4 зазначив, що про оскаржувану постанову позивач дізнався лише 02 липня 2025 року, коли отримав повідомлення від банку, в якому обслуговуються його рахунки про накладення арешту на підставі зазначеної постанови, а тому адвокат вважає, що строк оскарження постанови було пропущено з поважних причини.

Проте під час дослідження матеріалів справи судом було з`ясовано, що 09 квітня 2025 року щодо позивача було складено оскаржувану постанову. Під час складення постанови № 509 ОСОБА_1 присутнім не був, про вказану постанову йому стало відомо лише 02 липня 2025 року після отримання повідомлення від банку про накладення арешту на підставі цієї постанови. Крім того, у оскаржуваній постанові вказано, що 07 квітня 2025 року позивача екіпажом поліції було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такого, що знаходиться в розшуку згідно даних бази розшуку ТРУП ГУНП в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України».

Суд зазначає, що у справі відсутні докази щодо поважності відсутності позивача 09 квітня 2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 під час ухвалення постанови №509, з матеріалів справи не вбачається чи звертався позивач особисто до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання копії постанови № 509 в наступні три дні.

Відтак, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 15 серпня 2025 року позов залишено без руху та запропоновано усунути недоліки позовної заяви.

На виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 15 серпня 2025 року представник позивача надав суду заяву про усунення недоліків. У цій заяві адвокат Ахрамович Я.І. не зазначив інших підстав для поновлення строку звернення з цим адміністративним позовом із наданням доказів на їх підтвердження, які б свідчили про наявність обставин, що були об`єктивно непереборними й унеможливили своєчасне звернення до суду з позовом, зокрема у частині поважності причин пропуску строку на його оскарження. Крім того, у вказаній заяві представник позивача вказав, що він вже зверталися до суду із вказаним позовом, однак, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2025 року (справа № 607/14610/25) позовну заяву було повернуто, у зв`язку з тим, що представником позивача не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду та його поновлення.

Суд зазначає, частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року (справа №360/4485/19) найвищий суд у системі судоустрою України констатував, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду; такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17 вересня 2020 року (справа № 640/12324/19), згідно з якою причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача і на те, що Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року (справа № 240/12017/19) дійшов таких висновків.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. § 33 рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» (заява №45783/05).

ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»/«Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» (заява №28090/95) зазначив, що правила стосовно строків оскарження, безсумнівно, мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні очікувати, що ці правила будуть застосовуватися (§45).

Стосовно строків в адміністративному процесі Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2023 року (справа № 990/139/23) вказала таке:

«Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Так, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день точно встановити неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому сполуку «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод, щоб дізнатися, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою».

Відтак поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки. Ні позивачем, ні його представником на підтвердження зазначених обставин належних та відповідних доказів не надано.

Тож жодних належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, наприклад, тривала хвороба, відрядження, інші обставини, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача звернутись із зазначеними позовними вимогами з 09 квітня 2025 року (дата винесення постанови № 509) по 30 липня 2025 року (дата звернення до суду) позивачем не зазначено, а судом не встановлено. Крім того, суд враховує ту обставину, що з 09 квітня 2025 року по 30 липня 2025 року (навіть ураховуючи заявлену дату 02 липня 2025 року, коли позивач дізнався про ухвалення щодо нього рішення) пройшов досить значний проміжок часу.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем не зазначено жодних інших підстав, оцінка яким не була надана судом раніше, щодо поновлення строку звернення до суду з цим позовом, а також не надано доказів на підтвердження таких підстав. Із наявних матеріалів не вбачається обставин, які б були пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права позивача на звернення до суду з цим позовом у строк, встановлений частиною першою статті 122 КАС України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з частиною шостою статті 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачем та представником позивача не виконано вимог ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2025 року про залишення позову без руху, не усунуто недоліків поданої позовної заяви, що дає підстави для повернення цієї заяви з доданими до неї документами позивачеві.

Керуючись статтями 122, 169, 241, 248, 256, 286, 294, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ахрамович Ян Ігорович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та додані до неї матеріали повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Згідно зі статтею 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

4. Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяТ. І. Якімець