Справа № 640/20821/21
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

25 серпня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/20821/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гютерсон Україна» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Гютерсон Україна» (далі позивач або ТОВ Гютерсон Україна) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Київської митниці (далі відповідач або митниця) в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення №UA100080/2021/000019/2 від 14.04.2021 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням уточнень) зазначено, що 12 квітня 2021 року Київській митниці Держмитслужби від імені позивача було подано електронну митну декларацію №100080/2021/585156 ( далі - МД №585156 від 12.04.2021) на ввезення в режимі імпорту товару з наступним описом у графі 31: нетканий матеріал гігієнічний із синтетичних волокон, з поліпропілену, у рулонах, без покриття та просочення, з поверхневою щільністю 12г/м? ширина 170 мм -всього 12365,46 кг, зокрема SMS12 gsm White TB100 roll 17sm 20000 mt, Gidrophobic Calender-S 6 242,40 кг; SMS 12 gsm Aqwa Green Roll 17sm 20000 mt, Gidrophobic Calender-S - 5 508,00 кг; SMS 12 gsm Aqwa Green Roll 17sm 15000 mt, Gidrophobic Calender-S -275,40 кг; SMS 12 gsm Aqwa Green Roll 17sm 18500 mt, Gidrophobic Calender-S -339,66 кг. Для власного виробництва продукції підгузків на власних виробничих потужностях. Виробник TEKNOMELT TEKNIK MENSUCAT SAN. TIC. A.S. Країна походження TR (Турецька Республіка) Торгівельна марка - немає даних.

Товар було ввезено на адресу позивача на умовах FCA TR Kahramanmaras на виконання зовнішньоекономічного контракту №22/02 від 22.02.2021, укладеного між позивачем та фірмою TEKNOMELT TEKNIK MENSUCAT SAN. TIC. A.S., Турецька Республіка.

Країна походження товару ( графа 34) задекларована Турецька Республіка (TR); Код товару (графа 33) було задекларовано за УКТЗЕД 5603 11 90 00: Матеріали неткані, просочені або непросочені, з покриттям або без покриття, дубльовані або недубльовані: із синтетичного або штучного волокна: - - з поверхневою щільністю не більш як 25 г/м2: - інші ( пільгова ставка ввізного мита 4.3%).

Вказана класифікація товару а також країна походження були визнані митницею.

Митна вартість товарів за МД №585156 від 12.04.2021 була задекларована за основним (першим) методом визначення митної вартості: за ціною договору (контракту) товарів, які імпортуються (графа 43 «Код МВВ» - 1) у 1 238 569,56 грн (графи 12,45): контрактна вартість 1 183 569,56 грн (42407,56 Долара США за курсом НБУ на день декларування 27,9094 (графи 22,42), збільшена на 55 000,00 грн. - суму витрат на перевезення товару до кордону України.

За МД №585156 від 12.04.2021 з урахуванням задекларованої митної вартості та коду позивачем було нараховано та сплачено 311 624,10 грн.; 53 258,49 грн ввізного мита ( код платежу 020) - 4,3% від заявленої митної вартості товару; 258 365,61 ПДВ (код платежу 028) -20% від задекларованої митної вартості, збільшеної на суму ввізного мита.

Відповідна інформація зазначена у графах 47 - нарахування платежів із зазначенням коду сплати платежів (01 - сплата митних платежів через установи банків) та графи В «подробиці розрахунків».

Для проведення митного оформлення митниці було надано документи, зазначені у графі 44 МД №585156 від 12.04.2021

Митницею 14.04.2021 шляхом направлення електронного повідомлення декларанту, було витребувано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Підставою для витребування у вимозі зазначено розбіжність у умовах поставки зазначених в договорі та експортній митній декларації, а також розбіжність в сумах оплати товару та вартості зазначеній на митній декларації, що, на думку митниці, не дає змоги перевірити правильність декларування митної вартості.

Листом № 936-34/Л від 14.04.2021 були надані пояснення щодо зазначених розбіжностей, а саме код 9000 - лист від постачальника про уточнення даних в експортній декларації від 12.04.2021, а також було надано пояснення щодо розбіжності сум за товар.

Листом №14/04/2021 від 13.04.2021 митниці додатково було надано - 0380 - Рахунок-фактура (інвойс) (E-fatura) TKB156 від 05.04.2021 - 3014 прайсь лист виробника товару від 24.02.2020 року.

Також у листі було зазначено, інших документів надати протягом 10 днів немає можливості.

Митницею було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару №UA100080/2021/000019/2 від 14.04.2021, митна вартість товару була визначена митницею у 61 579,99 доларів США (4,98 доларів за 1 кг товару) за резервним (6) методом, тобто збільшена практично в півтора рази (рівень митної вартості, задекларованої декларантом, з урахуванням курсу долара, зазначеного у гр. 18 рішення, - 3,43 доларів США за 1 кг).

У зв`язку з прийняттям рішення № UA100080/2021/000019/2 від 14.04.2021 митницею було відмовлено у митному оформленні товарів за МД №585156 від 12.04.2021 з оформленням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення №UA 100080/2021/00184 від 14.04.2021 (далі - картка відмови №184 від 14.04.2021).

У зв`язку з незгодою з рішенням № UA100080/2021/000019/2 від 14.04.2021 відповідно до п.2 ч.3 ст. 52 та ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України (МК України) випуск товару було здійснено за митною декларацією № UA 100080/2021/585416 від 14.04.2021 (далі- МД № 585416 від 14.04.2021) з надання позивачем гарантії в забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом у МД №585156 від 12.04.2021, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею у оскаржуваному рішенні № UA100080/2021/000019/2 від 14.04.2021.

Вказана сума була додатково сплачено за МД № 585416 від 14.04.2021, що підтверджується даними графи 47 та «В» подробиці розрахунків»:

У графі 47 МД № 585416 від 14.04.2021 зазначено в окремому рядку суму ввізного мита та ПДВ, нарахованого виходячи з митної вартості товарів, задекларованої позивачем - 312340,04 (код 01) та гарантія, сплачена позивачем як різниця між задекларованою ним сумою та сумою митниці - 121 114,58 грн ( код платежу 55).

Всі інші дані про товар у МД № 585416 від 14.04.2021 залишились без змін.

Позивач вважаємо, що оскаржуване рішення № UA100080/2021/000019/2 від 14.04.2021 є протиправним, оскільки прийняте Митницею в порушення вимог митного законодавства, що визначають права та обов`язки митниці при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості України та в порушення прав позивача як декларанта: ч.1 ст.51, ст. 52, ст. 53 МК України щодо прав та визначенні документальному підтвердженні митної вартості; - обов`язків декларанта при та ч.3 ст.53 МК України щодо підстав та порядку витребування митницею додаткових документів; за ч.ч.4, 5 та ч. 6 ст.54 МК України щодо компетенції митниці при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості та підстав для відмови у митному оформленні заявленою декларантом митною вартістю; ч.1 ст. 55 МК України щодо підстав здійснення коригування митної вартості та ч.2 ст. 55 МК України щодо змісту та обґрунтування рішення про коригування митної вартості; ст. 64 МК України щодо порядку та умов застосування резервного методу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі Закон № 2825), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

На підставі ст. 1 Закону № 2825 Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідований.

П. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону України від 16 липня 2024 року № 3863-ІХ Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі Закон № 3863), який набрав чинності 26 вересня 2024 року), установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абз. 4 цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом № 3863, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом № 3863, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Після початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд та інші окружні адміністративні суди України завершують розгляд та вирішення переданих їм справ.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у справах, розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, здійснює Київський окружний адміністративний суд.

На підставі п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону № 3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, ця справа передана на розгляд та вирішення Луганському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Тихонову І.В.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 справу прийнято до провадження та розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 змінено назву позивача з ТОВ "БКХІМ" на ТОВ "Гютерсон Україна" (). Позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом п`яти календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви у спосіб, визначений ухвалою.

16.06.2025 на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, представником позивача надано уточнену позовну заяву з додатками.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 продовжено розгляд справи № 640/20821/21 за позовом ТОВ «Гютерсон Україна» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) відзив на позовну заяву (відзив) і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

19.10.2021 представником Київської митниці надано відзиви на позовну заяву в якому зазначено, 12.04.2021 з метою митного оформлення товарів в режимі імпорт до Київської митниці було подано митну декларацію № UA100080/2021/585156 на товар «нетканний матеріал гігієнічний із синтетичних волокон, з поліпропилену, виробник TEKNOMELT TEKNIK MENSUCAT SAN. TIC. A.S, торгівельна марка немає даних, країна походження Туреччина, код товару ».

Поставка товару на митну територію України здійснювалася відповідно до зовнішньоекономічного договору від 22.02.2021 № 22/02, укладеного між ТОВ «БКХІМ» та виробником товару компанією TEKNOMELT TEKNIK MENSUCAT SAN. TIC. A.S (Республіка Туреччина).Країна відправлення товару - Республіка Туреччина.

Фактурна вартість товару відповідно до інвойсу від 05.04.2021 № TKB156 становила 42407,56 USD на умовах поставки FCA Кахраманмараш.

Декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості товару - «За ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)». Відповідно до статті 53 Кодексу декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано: - зовнішньоекономічний договір (контракт) від 22.02.2021 № 22/02; - додаток від 22.02.2021 № 1 до контракту; - рахунок-фактуру (інвойс) від 05.04.2021 № ТКB156; - рахунок-проформу від 24.02.2021 б/н; - сертифікат про походження товару форми А від 05.04.2021 № Т0409604; - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (SWIFT); - довідку про транспортні витрати від 08.04.2021 № 15; - копію митної декларації країни відправлення від 05.04.2021 № 21440200EX001789.

Під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товарів було детально вивчено договір купівлі-продажу та інші документи подані Декларантом для здійснення митного оформлення.

Перевіркою поданих документів було встановлено наявність невідповідностей, а саме:

1) Пунктом 5.1 контракту від 22.02.2021 №22/02 передбачено, що «покупець приймає і оплачує на умовах FCА Кахраманмараш Інкотермс 2020 продукцію за цінами, в кількості та асортименті згідно інвойсів, які є невід`ємною частиною цього договору», тоді як декларантом до митного оформлення подано копію митної декларації країни відправлення від 05.04.2021 №21440200EX001789, в якій зазначено, що поставка товару здійснюється на умовах ЕXW-Kahramanmaras.

Зазначена розбіжність в документах вказує, що до ціни товару не включені витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України.

2) Відповідно до пункту 5.1 контракту від 22.02.2021 №22/02 товар поставляється на митну територію України на умовах поставки FCA Кахраманмараш, тоді як в довідці про транспортні витрати від 08.04.2021 №15 визначено, що завантаження відбулося в м. Кавлаклі.

3) Пунктом 4.1 контракту від 22.02.2021 №22/02 передбачено, що «покупець оплачує партію продукції прямим банківським переказом на умовах 50% авансового платежу для формування замовлення та решта 50% перед відвантаженням».

Декларантом до митного оформлення відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 Кодексу подано банківські платіжні документи (SWIFT), що стосуються оцінюваного товару, від 04.03.2021 на суму 9000,00 USD, від 16.03.2021 на суму 12411,43 USD та від 30.03.2021 на суму 21411,43 USD для підтвердження здійснення попередньої оплати за оцінюваний товар. В графі 70 «Remittance informatoin» банківських платіжних документів (SWIFT) зазначено, що попередня оплата за товар здійснюється відповідно до контракту від 22.02.2021 №22/02.

4) Загальна сума банківських платіжних документів (SWIFT), які подані до митного оформлення, становить 42822,86 USD, тоді як відповідно до інвойсу від 05.04.2021 № ТКВ156 вартість товару становить 42407,56 USD.

Надані банківські платіжні документи (SWIFT) не містять посилання на інвойс відповідно до якого здійснюється поставка товарів, тому ідентифікувати вищезазначені оплати з даною партією товарів неможливо.

5) Надана копія митної декларації країни відправлення від 05.04.2021 №21440200EX001789 не відповідає вимогам статті 254 Кодексу.

Зазначив, що Верховний Суд у постанові від 17.02.2022 по справі № 520/4051/19 вказує, що «суд також враховує, що однією з підстав для прийняття оскаржуваних рішень слугувала відсутність перекладу митної декларації країни, зв`язку з чим відповідач не міг встановити відправника, одержувача товару, інші важливі відомості».

Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно о статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару на вимогу митного органу надано прайс-лист виробника товару від 24.02.2021 б/н, e-fatura від 05.04.2021 № ТКВ156.

В прайс-листі не зазначено умови оплати за товар, термін дії прайс-листа, період поставки та не містить всього асортименту продукції виробника, таким чином не надає інформацію щодо дійсності ціни оцінюваних товарів, що є несумісним з положеннями статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ СОТ 1994).

Декларант відмовився від подання всіх запрошених митним органом документів відповідно до статті 53 Кодексу, про що зазначено у листі ТОВ «БКХІМ» надісланому до митниці 14.04.2021 (лист ТОВ «БКХІМ» від 14.04.2021 № 936-54/Л).

Надана довідка від № 15 від 08.04.2021 про транспортні витрати не є належним та допустимим доказом в розумінні вимог статей 73, 74 КАС України, адже Митним Кодексом України вона не передбачена. Такого ж правового висновку дійшов П`ятий апеляційний адміністративний суд у справі № 821/832/18 та постанова Верховного суду України від 10.04.2020 по справі №822/2806/15.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 (реєстрація в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296) до документів, що підтверджують транспортні витрати можуть належати наступні:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів: банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати 3 транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення здійснюється використанням власного транспортного засобу), що містить маршрут переміщення.

Зазначених вище документів до митного оформлення надано не було.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: митна декларація від 16.10.2020 № UA500500/2020/510472.

Проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: митна декларація від 16.10.2020 № UA500500/2020/510472.

Проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів.

Товари випущено у вільний обіг за електронною митною декларацією від 15.04.2021 № UA100080/2021/585416 на підставі частини 7 статті 55 Кодексу шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу.

Загальна сума наданих гарантій склала 121144,58 UAH, в тому числі мито 20699,23 UAH та ПДВ 100415,35 UAH.

Отже, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару прийнято рішення про коригування митної вартості від за резервним методом визначення митної

Прийняте рішення про коригування митної вартості містить всі необхідні відомості, передбачені ч.2 ст. 55 МК України та Правилам заповнення, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598.

З огляду на наведене відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

01.11.2021 представником позивача надано відповідь на відзив Київської митниці Держмитслужби в якому зазначено, що митним органом не було надано обґрунтованих причин того, що заявлена митна вартість не може бути визнана, а також підстави здійснення такого коригування у митній декларації №UA 100080/2021/585156 від 12.04.2021 року.

Митним органом не було зазначено в чому саме невірно розраховано декларантом митну вартість, які документи не подані Позивачем, і підстави відхилення поданих, в чому полягає невідповідність методу визначення митної вартості або щодо надходження інформації щодо недостовірності.

Митним органом допущено вихід за межі компетенції визначеної Митним кодексом в частині безпідставного сумніву у правомірності дій декларанта та самовільного та без належної правової підстави коригування митної вартості, що в тому числі порушує принципи здійснення митної справи, передбачені ст. 8 Митного кодексу України в частині законності, презумпції невинуватості, додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Товариством при декларуванні митної вартості були подані відповідачу повний пакет документів. Наданими митниці для проведення митного оформлення документами підтверджено заявлену декларантом митну вартість товару, надані документи не містять жодних розбіжностей щодо вартості товару та складових, включених до митної вартості відповідно до вимог ч. 10 ст.58 МК України.

Фактів, що б свідчили про недостовірність задекларованої вартості товару у оскаржуваному рішенні №19/2 від 14.04.2021 та у відзиві відповідача не наведено.

Оскільки сукупність поданих документів загалом підтверджувала задекларовану вартість, а митний орган не навів доводів щодо розбіжностей, наявність ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, митний орган не мав повноважень витребувати додаткові документи. Тобто вимога у поданні додаткових документів здійснена з порушенням компетенції і не може бути підставою для коригування митної вартості.

Зазначив, що приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним резервним методом, відповідач не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням ст.55 Митного кодексу України.

Законодавством та діловою практикою не визначено жодних вимог щодо змісту та форми прайс-листів ( пропозицій), його зміст та дані не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості товару.

Неподання декларантом зазначених документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Щодо твердження відповідача про те, що надана довідка №15 від 08.04.2021 про транспортні витрати не є належним та допустимим доказом, зазначив, що вказана довідка є належним доказом понесення транспортних витрат, як документ, що містить відомості про вартість перевезення товарів та підтверджує вартість перевезення, відповідно до п.6 ч.2 ст. 33 МК України та містить всі необхідні реквізити, які повністю збігаються з даними, відображеними у поданій декларантом митній декларації № UA 100080/2021/585156 від 12.04.2021 року).

Вважає, що рішення про коригування митної вартості товару №UA 100080/2021/000019/2 від 14.04.2021, було прийняті без належних та законних підстав.

06.05.2025 від представника позивача через електронний суд на адресу суду надійшла заява, в якій зазначено, що ТОВ Гютерсон Україна підтримує у повному обсязі викладенні обставини та вимоги у позовній заяві.

08.07.2025 від представника Київської митниці на виконання ухвали суду від 23.06.2025 через електронний суд на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, який є аналогічним відзиву наданим представником відповідача від 19.10.2021.

15.07.2025 від представника позивача через електронний суд на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій додатково зазначено, що відповідач у відзиві не наводить заперечень щодо того, що витребування відповідачем додаткових документів проведено за відсутності виключних підстав, визначених ч.3 ст.53 МК України та в порушення компетенції митниці, визначеної ст.54 МК України за наявності достовірної інформації про вартість товару, підтверджену документально декларантом відповідно до положень ст.ст. 52,53 МК України.

Відповідачем у відзиві не наведені доводи щодо наявності підстав для витребування документів, неподання яких відповідач вважає підставою для коригування митної вартості. Наданими митниці для проведення митного оформлення документами підтверджено заявлену декларантом митну вартість товару, надані документи не містять жодних розбіжностей щодо вартості товару та складових, включених до митної вартості відповідно до вимог ч.10 ст.58 МК України.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1), який в подальшому був неодноразово продовжений та Законом затверджено Указ Президента України від 14 липня 2025 року №468/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (з відповідними змінами), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року на 90 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду з 02.05.2022, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, судом розглянуті матеріали електронної справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання договору (контракту) поставки від 22.02.2021 № 22/02, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «БКХІМ» і компанією «TEKNOMELT TEKNIK MENSUCAT SAN. TIC. A.S. до Київської митниці 12.04.2021 було подано електронну митну декларацію (далі-ЕМД) № UA100080/2021/585156 на товар «нетканний матеріал гігієнічний із синтетичних волокон, з поліпропілену, виробник TEKNOMELT TEKNIK MENSUCAT SAN. TIC. A.S, торгівельна марка немає даних, країна походження Туреччина, код товару », відповідно до якої позивачем митна вартість товару була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

При поданні ЕМД, позивачем були надані документи зазначені у графі 44 МД №585156 від 12.04.2021, а саме:

пакувальний лист (Packing list) б/н від 05.04.2021; - рахунок-проформа (Proforma invoice) б/н від 24.02.2021; транспортна накладна (Road consignment note) №21440200EX001789 від 05.04.2021; сертифікат про походження товару форми А (Certificate of origin form A) T0409604 від 05.04.2021; банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення SWIFT 6/н від 04.03.2021; банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення SWIFT 6/н від 16.03.2021; банківський платіжний документ, що стосується товару платіжне доручення SWIFT б/н від 30.03.2021; довідка про транспортні витрати від 08.04.2021; додаток до контракту №1 від 22.02.2020; зовнішньоекономічний контракт №22/02 від 22.02.2021; звіт по аналізу продукції б/н від 17.03.2018; звіт по аналізу продукції б/н від 18.03.2018; копія експортної декларації країни відправлення 21TR2238 від 05.04.2020.

14.04.2021 відповідачем було витребувано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів від позивача.

14.04.2021 за вих. № 936-34/Л листом ТОВ «БКХІМ» на повідомлення митного органу №2 від 14.04.2021 року по ВМД № A100080/2021/585156, були надані повідомлення, в якому зазначено, що:

1) Дійсно, в експортній декларації країни відправника допущено помилку, а саме зазначено умови поставки EXW- Kahramanmaras, однак 13.04.2021 року митному органу надано лист від постачальника про внесення змін, де зазначено вважати вірним умови поставки FCA- Kahramanmaras;

2) Що стосується невідповідності суми перерахованих коштів згідно платіжних документів фактичній сумі інвойсу, повідомляємо, що дана ситуація сталась через неможливість завантажити заплановану кількість товару до поданого автомобіля. В інвойсі зазначено кількість та відповідно вартість товару, що було реально відвантажено. Різниці в сумі коштів буде зараховано відправником до наступної поставки.

3) Щодо даних, у наданому постачальником прайс-листі, то термін його дії зазначено: до подальшого повідомлення, узгодженого сторонами у письмовій формі. Також постачальник не зобов`язаний надавити прайс-лист на весь асортимент продукції, а лише на перелік, визначений покупцем в замовленні.

Крім того, повідомляємо, що для здійснення митного очищення товару по ВМД№ UA100080/2021/585156 до митного органу були надані наступні документи: 1) Рахунок-фактура (інвойс) (0380); 2) Пакувальний лист (0271); 3) Проформа інвойс (0325); 4) автотранспортна накладна (0730); 5) сертифікат про походження форми А (0865); 6) платіжне доручення SWIFT (3001) - 3 шт.; 7) Довідка про транспортні витрати (3007); 8) зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі -продажу(4104); 9) додаток до контракту (4103); 10) Звіт по аналізу продукції - 2 шт. (9000); 11) Довіреність (9000); 12) копія митної декларації країни відправлення (9610); 13) Лист від постачальника про уточнення даних в експортній декларації відправника (9000); 14) Прайс-лист виробника (3014); 15)e-fatura від виробника (0380).

Інші документи протягом десяти днів з моменту отримання повідомлення надаватись митному органу не будуть.

За результатами здійснення контролю визначення митної вартості товару за електронною митною декларацією відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100080/2021/000019/2 від 14.04.2021, митна вартість товару була визначена митницею у 61 579,99 доларів США (4,98 доларів за 1 кг товару) за резервним (6) методом.

Відповідачем у графі 33 рішення про коригування митної вартості товару №UA100080/2021/000019/2 від 14.04.2021 зазначено:

На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України та за результатами розгляду поданих до митного оформлення разом з митною декларацією від 12.04.2021 №UA100080/2021/585156 документів встановлено, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Пунктом 5.1 контракту від 22.02.2021 №22/02 передбачено, що «покупець приймає і оплачує на умовах FCA-Кахраманмараш Інкотермс 2020 продукцію за цінами, в кількості та асортименті згідно інвойсів, які є невід`ємною частиною цього договору», тоді як декларантом до митного оформлення подано копію митної декларації країни відправлення від 05.04.2021 №21440200EX001789, в якій зазначено, що поставка товару здійснюється на умовах EXWKahramanmaras.

Зазначена розбіжність в документах вказує, що до ціни товару не включені витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до пункту 5.1 контракту від 22.02.2021 №22/02 товар поставляється на митну територію України на умовах поставки FCA-Кахраманмараш, тоді як в довідці про транспортні витрати від 08.04.2021 №15 зазначено, що завантаження відбулося в м. Кавлаклі.

Пунктом 4.1 контракту від 22.02.2021 №22/02 передбачено, що «покупець оплачує партію продукції прямим банківським переказом на умовах 50% авансового платежу для формування замовлення та решта 50% перед відвантаженням».

Декларантом до митного оформлення відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 Кодексу подано банківські платіжні документи (SWIFT), що стосуються оцінюваного товару, від 04.03.2021 на суму 9000,00 USD, від 16.03.2021 на суму 12411,43 та від 30.03.2021 на суму 21411,43 USD для підтвердження здійснення попередньої оплати за оцінюваний товар.

В графі 70 «Remittance informatoin» банківських платіжних документів (SWIFT) зазначено, що попередня оплата за товар здійснюється відповідно до контракту від 22.02.2021 №22/02.

Пунктом 2.2 Порядку оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (зі змінами) та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2008 р. за № 910/15601, передбачено, що «Платник заповнює реквізит «Призначення платежу» таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів».

Загальна сума банківських платіжних документів (SWIFT), які подані до митного оформлення, становить 42822,86 USD, тоді як відповідно до інвойсу від 05.04.2021 NTKB156 вартість товару становить 42407,56 USD.

Надані банківські платіжні документи (SWIFT) не містять посилання на інвойс відповідно до якого здійснюється поставка товарів, тому ідентифікувати вищезазначені оплати з даною партією товарів неможливо.

В прайс-листі не зазначено умови оплати за товар, термін дії прайс-листа, період поставки та не містить всього асортименту продукції виробника, таким чином не надає інформацію щодо дійсності ціни оцінюваних товарів, що є несумісним з положеннями статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ СОТ 1994).

Надана копія митної декларації країни відправлення від 05.04.2021 №21440200EX001789 не відповідає вимогам статті 254 Кодексу.

Документи, які подані декларантом до митного оформлення містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На підставі прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA100080/2021/000019/2 від 14.04.2021 відповідачем було відмовлено у митному оформленні товарів за МД №585156 від 12.04.2021 з оформленням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення № A100060/2020/00184 від 14.04.2021.

З підстав незгоди з рішенням про коригування митної вартості товару №UA100080/2021/000019/2 від 14.04.2021 відповідно до п.2 ч.3 ст.52 та ч.7 ст.55 Митного кодексу України випуск товару було здійснено за митною декларацією № UA100080/2021/585416 від 15.04.2021 на підставі частини 7 статті 55 Кодексу шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу. Сума гарантії становить 121 114,58 грн. - 20 699,23 грн. ввізного мита 100 415,35 грн ПДВ.

Вказана сума була додатково сплачено за МД № 585416 від 14.04.2021, що підтверджується даними графи 47 та «В» подробиці розрахунків»: у графі 47 МД № 585416 від 14.04.2021 зазначено в окремому рядку суму ввізного мита та ПДВ, нарахованого виходячи з митної вартості товарів, задекларованої позивачем - 312340,04 (код 01) та гарантія, сплачена позивачем як різниця між задекларованою ним сумою та сумою митниці - 121 114,58 грн ( код платежу 55).

Позивач не погоджується з вказаним рішенням та вважає його протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина друга статті 1 Митного кодексу України).

Згідно із ч.1. ст.7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1. ст. 4МК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 38 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до положень ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У ч.1 ст.51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 ст. 52 МК України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. (ч.ч. 8, 9 ст. 52 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У ч.2 ст. 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5 і 6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У ч.4 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: - виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; - довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; - розрахунок ціни (калькуляцію).

У ч. 1 та 2 ст.54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодекс (ч. 3 ст.54 МК України).

Відповідно до ч. 12 ст.264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно з ч. 1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 ст.55 МК України).

Згідно з ч. 8 вказаної статті МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до ч. 9 ст.55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положення ст.57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень ч.10 цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

У ч. 2 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (ч.5-8 ст.58 МК України).

Згідно з приписами п. 6 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (п.7 Розділу ІІ Методичних рекомендацій).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція щодо витребування митницями додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості товару викладена Верховним Судом в постанові від 04.04.2018 по справі №826/27058/15.

Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України, а саме ст.53, заборонено.

Водночас, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17.

Відтак, суд зазначає, що наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим, в силу ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У ч.3 ст.54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

У ст.55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі - Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні цього рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст.53) заборонено.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Не зазначено в чому саме невірно розраховано декларантом митну вартість, підстави відхилення поданих документів, в чому полягає невідповідність методу визначення митної вартості та як наслідок, заявлена митна вартість товариством не може бути визнана, та як наслідок підстави здійснення такого коригування у митній декларації № UA 100080/2021/585156 від 12.04.2021. Однак, відповідач цього не зробив.

Таким чином, аналізуючи зміст усіх цих документів суд доходить висновку, що вони були достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що оскільки сукупність поданих документів загалом (зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів, та додаток до контракту на замовлений товар; рахунок-проформа; рахунок-фактура; транспортна накладна; банківські документи на проведення оплати товару; довідка перевізника про транспортні витрати, прайс-лист виробника товару, лист від постачальника про уточнення даних в експортній декларації) підтверджувала задекларовану вартість, а митний орган не навів доводів щодо розбіжностей, наявність ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, митний орган не мав повноважень витребовувати додаткові документи. Тобто вимога у поданні додаткових документів здійснена з порушенням компетенції і не може бути підставою для коригування митної вартості.

Відповідачем не доведено, що зазначені недоліки щодо умов поставки вплинули чи могли вплинути на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару.

Щодо доводів як підстави додаткових документів та невизнання заявленої митної вартості відповідачем в оскаржуваному рішенні № UA100080/2021/000019/2 від 14.04.2021 зазначено наявність розбіжностей та відсутність підтвердження заявлених складових митної вартості, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.1 контракту від 22.02.2021 №22/02 сторони узгодили умови відвантаження як FCA-Кахраманмараш Інкотермс 2020. Постачальник надав лист, в якому зазначив, що у митній декларації країни експорту було допущено технічну помилку щодо зазначення місця та умов поставки. Крім того позивачем було надано довідку перевізника щодо завантаження товару у м. Кавлаклі, що знаходиться у районі Кахраманмараш у Республіці Туреччина (Kavlakl Mimar Sinan, 46050 Onikisubat/Кахраманмараш, Туреччина), що також підтверджувало умови поставки товару.

Зазначені розбіжності не призвели до неповноти або недостовірності відомостей про митну вартість відповідного товару та не є законною підставою для здійснення коригування їх митної вартості відповідно до статті 55 МК України. Так, перевірка правильності розрахунку митної вартості імпортованого товару, здійсненого декларантом за основним методом, могла бути вчинена митним органом шляхом співставлення відомостей щодо ваги, кількості та загальної вартості товару, які містилися у специфікації до контракту та інвойсі, а також в експортній митній декларації, використовуючи прості математичні розрахунки.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 20.03.2020 рок у справі №480/4423/18.

Також, відповідно до додатку № 1 договору поставки, позивачем у постачальника було замовлено товар на загальну суму 42822,86 USD. Проте як зазначає в поясненнях позивач при прибутті транспорту перевізника на завантаження, було виявлено, що замовлений обсяг товару не вміщається у транспортний засіб, тому було узгоджено передати перевізнику обсяг, який можливо завантажити у транспортний засіб.

Щодо вищевказаних обставин було надане роз`яснення листом для митниці від позивача, а саме: транспортна накладна, експортна декларація країни виробника, однак відповідний лист до уваги та оцінці митним органом прийнятий не був, причини відсутності розгляду наданого позивачем пояснення у рішенні також не зазначено.

Крім того, суд вважає обґрунтованими пояснення позивача, що предметом поставки був товар - винахід підприємства-виробника, що виробляється ним за власною технологією і під власним брендом, а тому вимога митниці про надання висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є безпідставною, так як товар індивідуалізований.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи с недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Відповідна правова позиція відповідає висновкам викладених, зокрема в постановах Верховного Суду від 06 лютого 2020 у справі №520/10709/18 та 07 травня 2020 у справі №826/10527/17.

Щодо доводів відповідача про ненадання перекладу митної декларації країни відправлення, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Відтак, вимога про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18, від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19, від 25.11.2020 у справі № 640/4941/19.

Щодо доводів відповідача, що прайс-листа виробника, наданого позивачем, то слід зазначити, що прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом. Прайс-лист не є обов`язковим документом, що передбачений частиною другою статті 53 МК України, який має подати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару, оскільки здійснення оплати за придбаний товар у підтверджується відповідними платіжними дорученнями та інвойсом.

Законодавством та діловою практикою не визначено жодних вимог щодо змісту та форми прайс-листів ( пропозицій), його зміст та дані не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості товару, вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі №826/15796/16 та від 16 квітня 2019 року у справі №810/4440/16.

Щодо доводів відповідача що декларантом було надано довідку про транспортні витрати від № 15 від 08.04.2021 не є належним та допустимим доказом в розумінні вимог статей 73, 74 КАС України, адже Митним Кодексом України вона не передбачена, що відповідно до такого висновку дійшов П`ятий апеляційний адміністративний суд у справі № 821/832/18 та постанова Верховного суду України від 10.04.2020 по справі №822/2806/15, суд зазначає наступне.

Згідно з довідкою про транспортні витрати від 08.04.2021 №15 зазначено, що вартість перевезення вантажу автомобілем Вольво № НОМЕР_1 , н/п № В07949ХТ від завантаження м. Кавлаклі, Туреччина до митного порту м. Чорноморськ, Україна складає 55000 грн. 00 коп. Страхування вантажу не проводилось.

Суд зазначає, що за висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14, якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, витребування митницею додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення за МД № UA 100080/2021/585156 від 12.04.2021 проведено за відсутності виключних підстав, визначених ч.3 ст.53 МК України та без обґрунтування відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.55 МК, що позбавляє митницю права на подальші дії щодо контролю митної вартості, визначені ч.ч.4,5 ст. 54 МК України, та як наслідок відмови у митному оформленні та самостійне визначення митної вартості.

Отже, на підставі документів, поданих позивачем з митною декларацією, відповідач мав змогу визначити вартість транспортної складової.

Щодо доводу відповідача, що прийняте рішення про коригування митної вартості містить всі необхідні відомості, передбачені ч.2 ст. 55 МК України та Правилам заповнення, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, суд зазначає наступне.

Так в рішенні про коригування митної вартості товару №UA100080/2021/000019/2 від 14.04.2021 митною декларацією, за якою здійснено коригування, як зазначено відповідачем у відзиві від 08.07.2025 джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: митна декларація від 16.10.2020 № UA500500/2020/510472. Проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів.

Судом встановлено, що за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем товару за резервним методом митним органом взято інформацію щодо вартості товару: митна декларація від 16.10.2020 № UA500500/2020/510472 за резервним (6) методом.

Інформація про товар, оформлений за вищевказаною митною декларацією, її назва, походження, кількість, умови поставки та інші дані, що дали б змогу порівняти його з товаром, що був задекларований за МД №100080/2021/585156 від 12.04.2021 у рішенні не наведено.

Суд зауважує, що вказана декларація не може вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. До того ж, вищезазначені декларація не розкриває умов поставки товару, що безпосередньо впливає на його митну вартість під час митного оформлення.

Вказана митна декларація не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товари, що ввозились позивачем. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митним органом такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було.

Наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 по справі №814/2659/16, від 21.08.2018 по справі №804/7845/17, від 07.12.2018 по справі №809/4367/15.

Відповідно до п.2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Однак, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч.2 ст.55 МК України.

Отже, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами ст.90 КАС України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару та що в документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, та не вказав яку саме складову митної вартості неможливо встановити зі змісту поданих документів.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 14.04.2021 №UA100080/2021/000019/2, тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи митний орган не довів належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

Згідно рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. A." та інші проти Бельгії". Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно п. 17 рішення ЄСПЛ у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки про недотримання позивачем вимог митного законодавства і не довів правомірності оскаржуваних рішення про коригування митної вартості та картки відмови, у зв`язку із чим останні підлягають скасуванню.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 2270,00 грн.

При вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд керується таким.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідач будь-яких заперечень на заяву про стягнення судових витрат не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, у КАС України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

18.08.2020 між позивачем та адвокатським об`єднанням "ЖУКОВСЬКИЙ І ПАРТНЕРИ, складено договір №08-20-5-9 про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 3.6. вищезазначеного договору передбачено, що факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг, який підписаний Сторонами. Підставою для сплати гонорару є акт наданих послуг. Клієнт сплачує гонорар у строки, зазначені в Акті або у порядку попередньої оплати.

15.08.2023 між позивачем та адвокатським об`єднанням «КАРПЕНКО І ПАРТНЕРИ», складено додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги №08-20-5-9 від 18 серпня 2020 року.

10.02.2022 позивачем надана заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, та акт приймання-передачі наданих послуг №2/22 на виконання умов договору про надання правової допомоги №08-20-Б-9 від 18.08.2020. В якому зазначено, що вартість послуг, становить 5005,00 гривень.

Суд зазначає, що витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, враховуючи приписи частини сьомої статті 139 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний підхід щодо застосування положення частини сьомої статті 139 КАС України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20 від 18.08.2021 у справі №300/3178/20.

За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за наданими позивачем документами.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece) від 19.10.2000, скарга № 31107/96, узагальнив свою минулу практику стосовно угод про виплату адвокату гонорару і сформулював основні положення стосовно таких угод.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи "Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)" (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга №6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

На підставі викладеного, з урахуванням співмірності, суд доходить висновку про задоволення клопотання позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 5005,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Гютерсон Україна» (, адреса: 21001, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Янгеля Академіка, 4-Ф) до Київської митниці (0, адреса: 3124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8-А) про визнання протиправним та скасування рішення про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати рішення Київської митниці про корегування митної вартості товарів від 14.04.2021 №UA100080/2021/000019/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гютерсон Україна» (, адреса: 21001, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Янгеля Академіка, 4-Ф) судовий збір в сумі 2270,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Київської митниці (0, адреса: 3124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8-А).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гютерсон Україна» (, адреса: 21001, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Янгеля Академіка, 4-Ф) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Київської митниці (0, адреса: 3124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8-А) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5005,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Тихонов