Справа № 120/10615/25
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 серпня 2025 р. Справа № 120/10615/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сінгаєвською О.М. про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за невиконання рішення суду по виконавчому провадженні №78261423 від 22.07.2025 року в сумі 5100 грн.

Ухвалою суду від 04.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

05.08.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки з часу ухвалення Вінницьким окружним адміністративним судом рішення по справі №120/16176/24 пенсійне законодавство в частині застосування обмеження пенсій максимальним розміром не зазнало змін, що спростовує наведені у позовній заяві доводи позивача щодо наявності підстав для застосування обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Наведене свідчить про невиконання боржником вказаного рішення суду без поважних причин та про правомірність винесеної державним виконавцем постанови про накладення штрафу.

11.08.2025 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи у яких вказано, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити, оскільки рішення суду №120/16176/24 позивачем виконано неналежним чином, а тому постанова про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області є правомірною.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду №120/16176/24 від 07 квітня 2025 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.04.2019 пенсію на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.10.2024 № ХЛ 59187, з урахуванням при її обчисленні зазначених у цій довідці відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, із розрахунку основного розміру пенсії 90 % від відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

Відтак, обсяг обов`язків покладених на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням суду у справі №120/16176/24 охоплював вчинення дій спрямованих на перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, без обмеження пенсії максимальним розміром.

23.05.2025 року Вінницьким окружним адміністративним судом по даній справі видано виконавчий лист №120/16176/24.

На підставі вказаного виконавчого документа, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сінгаєвською О.М. від 04.06.2025 року року відкрито виконавче провадження №78261423 щодо виконання судового рішення. Серед іншого, у даній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 16.06.2025 року №0200-0802-5/66158 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило державного виконавця, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/16176/24 від 07.04.2025 року добровільно виконане до відкриття виконавчого провадження.

Зокрема зазначив, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.04.2025 року у справі №120/16176/24 проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 01.04.2019 року становить 18867,11 грн. та донараховано стягувачу кошти в сумі 98664,54 грн. за період з 01.04.2019 року по 28.02.2023 року.

02.07.2025 року вимогою державного виконавця зобов`язано боржника у строк до 11.07.2025 року надати до відділу докази фактичного виконання судового рішення, з урахуванням того, що у рішенні від 07.04.2025 року по справі № 120/16176/24 суд наголошував на неможливості обмеження розміру пенсії позивача.

Листом від 22.07.2025 року №0200-0802-5/82655 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило про виконання рішення суду в межах покладених судом зобов`язань.

Боржник вказав, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/16176/24 надавалась оцінка спірним правовідносинам щодо здійснення перерахунку та виплаті пенсії стягувачу без її обмеження максимальним розміром саме з 01.04.2019. Тобто предметом розгляду у даній справі були правовідносини, які існували на момент розгляду справи по суті.

Зазначив, що розмір виплачуваної пенсії в судовому рішенні не встановлювався та вказує, що у разі не визначення судом порядку проведення перерахунків в подальшому, застосовується норми законодавства, які були чинні на час, з якого проводився перерахунок пенсії.

На переконання державного виконавця, при проведенні перерахунку пенсії стягувачу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 року у боржника були відсутні підстави для застосування обмеження такої виплати максимальним розміром.

Тому, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сінгаєвською О.М. від 22.07.2025 року в рамках виконавчого провадження №78261423 накладено штраф у розмірі 5100 грн. на боржника у зв`язку з невиконанням рішення суду і зобов`язано останнього протягом десяти робочих днів виконати останнє.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно частини 1 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як слідує із матеріалів справи, оскаржувана постанова від 22.07.2025 року про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн. винесена відповідачем на підставі статей 63, 75 Закону № 1404-VIII із мотивів невиконання рішення суду без поважних причин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VІІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що Законом № 1404-VIII встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

При цьому, поважними в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

У межах заявленого спору необхідно встановити факт виконання чи невиконання судового рішення по виконавчому листу №120/16176/24, виданого 23.05.2025 року Вінницьким окружним адміністративним судом.

Як встановлено судом раніше, обсяг обов`язків, покладених на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням суду у справі №120/16176/24, охоплював вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області дій, спрямованих на перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.04.2019 пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.10.2024 № ХЛ 59187, з урахуванням при її обчисленні зазначених у цій довідці відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, із розрахунку основного розміру пенсії 90 % від відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

В свою чергу, відповідач, виконуючи рішення суду у справі №120/16176/24, здійснив перерахунок пенсії позивача, починаючи з 01.04.2019, однак з 01.06.2025 року повторно застосував обмеження максимального розміру пенсії, зафіксувавши розмір до виплати на рівні 23610,00.

Таким чином, питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром було предметом судового розгляду у вказаній справі і ухвалене в цій справі рішення суду має преюдиційний характер для правовідносин між сторонами. Серед іншого це означає, що під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішення, що набрало законної сили.

Отже, не дивлячись на обґрунтованість та зрозумілість рішення суду в якому вказано про неможливість обмеження максимальним розміром пенсії позивача, відповідач, зафіксувавши розмір пенсії сумою 23610,00 грн. у період з 01.06.2025 року фактично обмежив розмір пенсії позивача, що є порушенням прав останнього, підтверджених рішенням суду, що набуло законної сили.

Суд зазначає, що представником Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не наведено нормативно-правового чи підзаконного акту, яким передбачено вчинення дій з перерахунку пенсії позивача з обмеженням її максимальним розміром станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок, як і не вказано правового обґрунтування, що б дозволяло та надавало право суб`єкту владних повноважень не виконувати судове рішення, трактуючи зміст його резолютивної частини на власний розсуд.

В свою чергу, державним виконавцем скеровувались до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вимоги щодо виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/16176/24 від 07 квітня 2025 року з обґрунтуванням неможливості застосування обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Натомість, позивач без достатніх на те підстав переглянув розмір перерахованої пенсії ОСОБА_1 , застосувавши обмеження максимального розміру пенсії стягувача та зафіксувавши його на рівні 23610,00 грн., тоді як до виплати належала сума 28008,51 грн., що призвело до неповного виконання рішення суду у справі №120/16176/24.

Наведене свідчить про невиконання позивачем рішення суду без поважних причин та, як наслідок, про правомірність прийнятої державним виконавцем постанови від 22.07.2025 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн. за виконавчим провадженням №78261423.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним), основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними.

У Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 №10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сінгаєвською О.М. правомірно, з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову від 22.07.2025 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу в сумі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №78261423.

У відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору відшкодуванню згідно статті 139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, );

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, );

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович