Справа № 373/2323/25
Суддя: Опанасюк І. О.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/2323/25
Номер провадження 2-а/373/24/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області,

діючи як адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Бутович Я.О.

розглянувши справу №373/2323/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Виклад позовних вимог.

05.08.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову серії ЕНА №5130354 від 03.07.2025 про накладення на неї адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 та частиною 1 статті 126 КУпАП та закрити провадження у справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії ЕНА №5130354 від 03.07.2025 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності порушення за ч.1 ст.122 КУпАП та ч. 1 ст. 136 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Позивач зазначає, що 03.07.2025 року о 11:10 вона керувала транспортним засобом Skoda Superb, номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності сестрі позивача ОСОБА_2 , та була зупинена на 54 км. автодороги Бориспіль-Дніпро працівником поліції Нечипуренко О.Г., який вказав на порушення, з боку ОСОБА_1 , п. 8.4 «в» та п. 2.1 «г» ПДР України, за що на позивача була складена постанова, яку позивач вважає незаконною з наступних підстав.

Позивач вказує, що після її зупинки, вона надала інспектору всі документи, однак на запитання ОСОБА_1 у чому полягає причина зупинки її автомобіля інспектор відповіді не дав.

Процедура складення протоколу про адміністративне правопорушення почалась одразу після зупинки транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 .

Інспектором, окрім пояснень, не було надано жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Всупереч вимогам ст.268 КУпАП, інспектор не роз`яснював ОСОБА_1 її права та обов`язки, а видалився до службового автомобіля для складення протоколу. ОСОБА_1 чекала інспектора в своєму автомобілі з дитиною та сестрою 50 хвилин і вважаючи процедуру загалом неправомірною, відмовилась від підпису в протоколі. Вказує, що інспектор склав постанову на неї за дівочим прізвищем « ОСОБА_3 » в той час, як її прізвище змінилось після укладення шлюбу на « ОСОБА_4 ».

Постанову серії ЕНА №5130354 від 03.07.2025 року позивач поштою не отримувала.

Була ознайомлена з її змістом 30.07.2025 після отримання листа ДВС №57608 із кореспонденцією направленою позивачу, як боржнику у виконавчому провадженні №78720798 від 29.07.2025 про стягнення з позивача на користь держави штрафу у розмірі 850 грн 00 коп.

З цих підстав, позивач просила суд поновити пропущений десятиденний строк для оскарження постанови, рахуючи його з дня отримання рішення суб`єкта владних повноважень 30.07.2025.

Рух справи в суді та процесуальні рішення прийняті в ході розгляду.

Позовна заява надійшла до суду 05.08.2025

Ухвалою від 06.08.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 06.08.2025 ОСОБА_1 , за її клопотанням звільнено від сплати судового збору у адміністративній справі №373/2323/25 з підстав частини 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір»

Судове засідання у справі призначене на 09 год. 30 хв. 14 серпня 2025 року

В судовому засіданні 14.08.2025 за клопотанням ОСОБА_5 , який представляє ГУНП в Київській області про заміну неналежного відповідача, проти задоволення якого не заперечила позивач, було замінено ВП№1 Бориспільського РУП ГУНП України в Київській області, як неналежного відповідача, - на належного відповідача - Головне управління Національної поліції в Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), про що була постановлена ухвала, а судове засідання відкладене в межах строків встановлених у ст. 268 КАС - до 25.08.2025.

Крім того, ухвалами суду від 06.08.2025 була задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №373/2323/25 та зупинене стягнення на підставі постанови серії ЕНА №5130354 від 03.07.2025, а також звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову з підстав ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач, свого представника до суду не направив, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Відзив на позов до суду не надходив.

З наданих суду письмових доказів встановлено наступне.

Позивача ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ) було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі передбачених ч. 1ст. 122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, що підтверджено копією постанови серія ЕНА №5130354 від 03.07.2025. З даної постанови вбачається, що дані про особу, щодо якої розглядається справа, встановлені інспектором за посвідченням водія НОМЕР_2 .

ОСОБА_6 уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Оскаржувана постанова серії ЕНА №5130354 від 03.07.2025 звернута до виконання, що підтверджено копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №78720798 від 29.07.2025.

Норми права які підлягають до застосування.

Відповідно до п. 24 постанови ПВС України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, відповідач був зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В КУпАП (стаття 251) вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим.

Згідно з положеннями статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Одночасно із цим, постанова про накладення адміністративного стягнення, сама по собі не є доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Така позиція є сталою практикою, неодноразово висловленою у Постановах КАС ВС.

Відповідно до ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, відповідач був зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів порушень ПДР зі сторони позивача, матеріали справи, не містять.

За правилами ст. 2 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень має бути прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виносячи оскаржувану постанову відповідач мав дотриматися вимог закону (ст. 283 КУпАП) і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості, оцінюючи всі обставини справи.

Суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06).

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Висновки суду.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В той же час, згідно з положенням ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5130354 від 03.07.2025, про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач була звільнена від сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 605,60 грн., та від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн., з підстав визначених у частині 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір», про що судом 06.08.2025 були постановлені ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області в дохід користь держави судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст. ст 2, 5, 6-11, 72-79, 90, 243, 246, 250, 255, 268-272, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії ЕНА №5130354 від 03 липня 2025 винесену поліцейським ВП№1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції Нечипуренко Олексієм Геннадійовичем якою ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, за ч.1 ст.122 КУпАП та за ч.1 ст. 126 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Київській області (код ЄДРПОУ 40108646) в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Забезпечення позову - зупинення стягнення за виконавчим провадженням ВП №78720798, що застосоване судом ухвалою від 06.08.2025, діє до моменту набрання законної сили цим рішенням, якщо воно не було скасоване.

Копії рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Опанасюк