Справа № 160/18031/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
19 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області щодо повторного розгляду рішення «Про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 » від 29.08.2024 року №3892-47 та прийняття відповідного рішення шляхом проведення пленарного засідання, в результаті обговорення заперечень сільського голови;
- зобов`язати Новоолександрівську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області повторно розглянути рішення «Про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 » від 29.08.2024 року №3892-47 шляхом проведення пленарного засідання за участю двох третин депутатів від загального складу ради, та прийняти відповідне рішення в результаті обговорення заперечень сільського голови.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що рішенням сорок сьомої сесії Новоолександрівської сільської ради від 29.08.2024 року № 3892-47 було затверджено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано її у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 , яке 02.09.2024 року було зупинено розпорядженням № 228-р сільського голови Новоолександрівської сільської ради. 49 сесія Новоолександрівської сільської ради VІІІ скликання, котра була скликана Розпорядженням № 234-р сільського голови Новоолександрівської сільської ради з метою повторного розгляду рішення сорок сьомої сесії Новоолександрівської сільської ради від 29.08.2024 року № 3892-47, не відбулась у зв`язку з відсутністю кворуму депутатів від загального складу ради. Повторно сесії ані головою сільської ради ані самою радою не скликались та, відповідно, повторного розгляду рішення сорок сьомої сесії Новоолександрівської сільської ради від 29.08.2024 року № 3892-47 Новоолександрівською сільською радою не було здійснено, що, на думку позивача, порушує її право на затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передання їй у власність земельної ділянки.
Ухвалою від 25 червня 2025 року суд позовну заяву залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.
Ухвалою від 01 липня 2025 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
24 липня 2025 року представник відповідача надіслав до суду клопотання про розгляд справи в загальному провадженні, яке обґрунтовано тим, що предметом спору між позивачем та відповідачем є визнання незаконною бездіяльність Новоолександрівської сільської ради стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою від 28 липня 2025 року було відмовлено представнику відповідача в задоволенні клопотання про розгляд справи в загальному провадженні.
25 липня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту котрої відзив на позовну заяву подав представником відповідача з пропуском встановленого ухвалою від 01.07.2025 року строку, а заявлені причини пропуску строку не є поважними. У зв`язку з викладеним, на думку позивача, розгляд справи має здійснюватися за наявними матеріалами справи без врахування відзиву на позов. Крім того, на думку позивача доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позову спростовуються наявними матеріалами справи, не підтверджені належними доказами та не спростовують обов`язку відповідача у визначений Законом України «Про місцеве самоврядування» та Регламентом ради строк та спосіб повторно розглянути рішення ради з урахуванням зауважень сільського голови.
Відповідно до вимог статей 257, 262 КАС України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
29.08.2024 року за клопотанням ОСОБА_1 рішенням сорок сьомої сесії Новоолександрівської сільської ради р № 3892-47 було затверджено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначені обставини не спростовуються Відповідачем.
02.09.2024 року Розпорядженням № 228-р сільського голови Новоолександрівської сільської ради було зупинено рішення сорок сьомої сесії Новоолександрівської сільської ради від 29.08.2024 року № 3892-47 «Про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 .»
06.09.2024 року Розпорядженням № 234-р сільського голови Новоолександрівської сільської ради було вирішено: «Скликати 49 сесію Новоолександрівської сільської ради VІІІ скликання 16 вересня 2024 року о 16-00 годині в приміщенні Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (с. Новоолександрівка, вул. Сурська, 74). На розгляд сесії винести питання: «Про винесення на повторний розгляд рішення Новоолександрівської сільської ради «Про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 ».
16.09.2024 року 49 сесія Новоолександрівської сільської ради VІІІ скликання не відбулась у зв`язку з відсутністю кворуму депутатів від загального складу ради та в подальшому сесії не скликались, що не спростовано відповідачем.
Зазначені дії відповідача, на думку позивача, порушують її право на затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передання їй у власність земельної ділянки, тому позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин та релевантні їм джерела права.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статею 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Зазначеною нормою встановлено, що першу сесію новообраної районної у місті, районної, обласної ради скликає відповідна територіальна виборча комісія не пізніш як через два тижні після реєстрації новообраних депутатів ради у кількості, яка забезпечує повноважність складу ради відповідно до статті 45 цього Закону.
Наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради.
Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а для розгляду питань щодо: надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, відведення земельних ділянок (крім випадків, передбачених абзацом третім цієї частини) - не менше одного разу на місяць.
Отже питання щодо відведення земельних ділянок має розглядатись не менше одного разу на місяць.
У разі немотивованої відмови сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті, районної, обласної ради або неможливості його скликати сесію ради сесія скликається: сільської, селищної, міської ради - секретарем сільської, селищної, міської ради; районної у місті, районної, обласної ради - відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради.
У разі якщо посадові особи, зазначені у частинах четвертій та шостій статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування», у двотижневий строк не скликають сесію на вимогу суб`єктів, зазначених у частині сьомій цієї статті, або у разі якщо такі посади є вакантними сесія може бути скликана депутатами відповідної ради, які становлять не менш як одну третину складу ради, або постійною комісією ради.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже результатом розгляду Відповідачем на пленарному засіданні питання повторного розгляду рішення Новоолександрівської сільської ради № 3892-47 з урахуванням зауважень сільського голови, має бути рішення, яке відсутнє в матеріалах справи.

Не спростовано і відповідачем посилання позивача на відсутність рішення ради із зазначеного питання.

Натомість відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення.

Посилання відповідача на відсутність кворуму, як на те, що саме таким чином рада не підтвердила своє попереднє рішення та не подолала вето сільського голови є недоречним, адже підстави зупинення рішення сорок сьомої сесії Новоолександрівської сільської ради від 29.08.2024 року № 3892-47 не були предметом розгляду ради, адже сесія не відбулась.

Тобто суд вважає, що відповідач порушив імперативні норми щодо обов`язку ради повторно розглянути рішення, зупинене сільським головою, з урахуванням зауважень сільського голови, що передбачено ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 вересня 2024 року по справі № 990/167/24 зазначила, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Тобто бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні були бути вчинені, але не вчиняються суб`єктом владних повноважень на реалізацію покладеної на нього компетенції.

З урахуванням вищенаведених норм Новоолександрівська сільська рада виявляє протиправну бездіяльність щодо повторного розгляду рішення «Про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 » від 29.08.2024 року №3892-47 шляхом проведення пленарного засідання, в результаті обговорення на котрому заперечень сільського голови, прийняти відповідне рішення.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 4 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19 та від 13 жовтня 2022 року у справі № 380/13558/21.

«Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію» постанова ВС у складі КАС від 16.05.2023 у справі №380/3125/22.

Суд не приймає до уваги твердженя відповідача, що наявне кримінальне провадження № 0000166 від 06.09.2024 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України відносно позивача, оскільки визнання доказів кримінального провадження допустимими або не допустимими належить до виключної компетенції кримінального суду при розгляді кримінальної справи, а тому ані відповідач ані суд не може оцінити правомірність отримання доказів в кримінальному провадженні, дотримання при цьому норм кримінально-процесуального законодавства, тощо та в подальшому такі докази можуть бути визнані кримінальним судом недопустимими.

Також, не можу бути доказом відкриття кримінального провадження, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок про задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 968,96 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 від 28.05.2025 року.

Оскільки позовну заяву задоволено, то сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 968,96 грн потрібно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Суд, дослідивши подану заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року, у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 12 жовтня 2006 року, у справі «Двойних проти України» від 30 березня 2004 року, у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Між ОСОБА_1 та адвокатом Карчагіним Сергієм Володимировичем 21.05.2025 року було укладено Договір на надання правничої допомоги № б/н. За п.1.1. договору на умовах, передбачених цим договором, адвокат приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу, а клієнт зобов`язується приймати і оплачувати її на умовах, передбачених цим договором. За п.2.1 договору безпосередній зміст послуг з правничої допомоги за бажанням сторін може бути обумовлений в додатку до цього договору. В цьому додатку сторони також можуть обумовити суму оплати послуг, порядок його начислення (якщо це необхідно) і порядок його внесення.

Так, додатковою угодою від 21.05.2025 року передбачено опис та деталізація наданих адвокатських послуг (п. 1 додатковою угоди) та фіксований розмір гонорару адвоката, строк сплати та документ, що підтверджує сплату.

У відповідності до фіскального чеку від 28.05.2025 року позивач сплатив за договором на надання правничої допомоги від 21.05.2025 року 38 000,00 грн.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 20.08.2025 року, адвокатом було надано позивачу правничу допомогу, опис та деталізація котрої була передбачена додатковою угодою від 21.05.2025 року, та котрі були прийняті позивач без зауважень та протирічь.

Реальність надання послуг, наведених адвокатом у акті прийому-передачі наданих послуг, та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у справі № 160/18031/25.

Так матеріали справи містять адміністративний позов, відповідь на відзив, заяви про усунення недоліків, копії адвокатських запитів з доказом направлення та відповіді на такі запити, що підтверджують реальність обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Додатковою угодою від 21.05.2025 року передбачено фіксований розмір гонорару адвоката в розмірі 38 000,00 грн, тобто сторони домовились та визначили такий розмір за конкретно передбачений перелік послуг адвоката.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг та пов`язаністю таких послуг безпосередньо з веденням конкретної справи та реального факту понесення таких витрат, як то випливає зі змісту ст. 134 КАС України.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Верховним судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Здійснені адвокатом дії, визначені в рахунках на оплату, мали бути здійснені адвокатом фактично та дійсність їх вчинення має бути підтверджена в матеріалах справи.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів замовника в адміністративному суді у відритому судовому засіданні фактично здійснювалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зазначені представником позивача витрати на представництво замовника не відповідають принципу співрозмірності витрат часу в обсязі, заявленому представником позивача.

Таким чином, усі ці витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Враховуючи, що на підставі досліджених матеріалів даної справи суд зробив висновок, що дана справа є адміністративною справою незначної складності та Новоолександрівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області є бюджетною установою та фінансується за рахунок Державного бюджету України, та з урахуванням воєнного стану в країні, стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 38 000 грн буде становити надмірний тягар для відповідача, порушуючи принцип пропорційності, тому в цьому випадку судові витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню та стягненню з відповідача у розмірі 1000,00 грн.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

З огляду на викладене, суд зробив висновок про часткового задоволення заяви представника заявника про розподіл судових витрат у розмірі 10 000,00 грн.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області щодо повторного розгляду рішення «Про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 » від 29.08.2024 року №3892-47 та прийняття відповідного рішення шляхом проведення пленарного засідання, в результаті обговорення заперечень сільського голови.

Зобов`язати Новоолександрівську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області повторно розглянути рішення «Про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 » від 29.08.2024 року №3892-47 шляхом проведення пленарного засідання за участю двох третин депутатів від загального складу ради, та прийняти відповідне рішення в результаті обговорення заперечень сільського голови.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (Код , адреса: 52070, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Новоолександрівка, вул. Сурська, 74) за рахунок бюджетних асигнувань сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 968,96 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (Код , адреса: 52070, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Новоолександрівка, вул. Сурська, 74) за рахунок бюджетних асигнувань понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. У іншій частині стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук