Справа № 296/3542/25
Суддя: Рожкова О. С.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/3542/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 рокум.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

1. ОСОБА_1 (далі також позивач) через підсистему «Електронний суд» 02.04.2025 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Рівненській області, в якому відповідно до уточнених позовних вимог від 04.04.2025 та 08.04.2025 просив «скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА 4334128 від 23.03.2025, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 1 бат. лейтенантом поліції УПП ДПП в Рівненській області Муляр Оленою Вікторівною про накладення адміністративного стягнення по ч. 4 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 1700,00 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 4 ст. 122 КУпАП".

2. В обґрунтування позову зазначає, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн. за ч. 4 ст. 122 КУпАП за те, що 23.03.2025 на 301 км Рівненської автомобільної дороги М06 Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом LINCOLN AVIATOR, державний номерний знак НОМЕР_1 перевищив встановлене обмеження швидкості більш, ніж на 50 км/год, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 122 КУпАП.

3. Позивач вважає постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на істотні порушення порядку розгляду справи. Зокрема, він зазначає, що поліцейський незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим позбавив його можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, та не дотримався вимог ст.ст.278, 279 КУпАП. Крім того, позивач стверджує, що вимірювання швидкості здійснювалось приладом TruCam, який не був стаціонарно встановлений, а також у місці, де відсутній дорожній знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень ПДР», що свідчить про неналежність та недопустимість отриманих доказів. Він вказує й на відсутність у постанові передбачених законом відомостей про технічний засіб фіксації, що також є окремою підставою для її скасування. Позивач наполягає, що швидкість ним не перевищувалась, а дії поліцейського порушують гарантії об`єктивного та справедливого розгляду справи, передбачені КУпАП та Законом України «Про Національну поліцію».

ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

4. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 03.04.2025 справа №296/3542/25 передана на розгляд судді Рожковій О.С.

5. 07.04.2025 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та 08.04.2024 позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, зазначивши Департамент патрульної поліції як відповідача у справі (а.с.28-36).

6. 09.04.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі №296/3542/24, розгляд якої призначено в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

7. 22.04.2025 представник Департаменту патрульної поліції Биков О.В. через підсистему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечив проти задоволення адміністративного позову, зазначивши, що 23.03.2025 позивач, керуючи автомобілем LINCOLN AVIATOR 06АТ7287, рухався в межах населеного пункту Горбаків зі швидкістю 113 км/год при дозволених 50 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Перевищення швидкості зафіксовано сертифікованим вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, фото- та відеоматеріали є належними і допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП. Постанова винесена уповноваженою особою у межах компетенції та відповідає вимогам закону. На думку відповідача, позивач не надав жодних доказів на спростування встановленого правопорушення, а його доводи зводяться до уникнення відповідальності, у зв`язку з чим позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

ІІІ. МОТИВИ СУДУ

8. Частиною 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

9. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

10. Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

11. Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

12. За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

13. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

14. Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачу слід довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

15. Так, 23.03.2025 інспектором 2 взводу 2 роти 1 бат. лейтенантом поліції УПП ДПП в Рівненській області Муляр О.В. винесено постанову серії ЕНА №4334128 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень (а.с.16-17).

16. Із змісту пунктів 4, 5 вказаної постанови вбачається, що 23.03.2025 о 10.36 хв., на 301 км А/Д М-06 Київ-Чоп ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом LINCOLN AVIATOR, номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості більш, ніж на 50 км/год, а саме в населеному пункті Горбаків, яке позначено відповідними дорожніми знаками (5.49, 5.50). Рухався зі швидкістю 113 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000762). Відеофіксація: 470544;475460, чим порушив п.12.4 ПДР - ч. 4 ст. 122 КУпАП.

17. ОСОБА_1 вважаючи постанову від 23.03.2025 серії ЕНА №4334128 протиправною, звернувся до суду з вимогами про її скасування.

18. Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

19. Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

20. Згідно з п. п. 1.1.-1.5. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

21. Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

22. Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

23. Частина 4 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

24. З відеоматеріалів, доданих до відзиву на позовну заяву (відеозапис clip-1) вбачається, що інспектор роз`яснила водію права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності визначені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. При цьому жодних заперечень чи пояснень щодо скоєного правопорушення від позивача не надходило, також від позивача не надходило клопотань щодо перенесення розгляду справи чи бажання скористатись іншими правами визначеними ст.268 КУпАП.

25. Щодо доводів позивача про незаконний розгляд справи на місці зупинки автомобіля.

26. Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

27. Конституційний суд України у рішенні від 26 травня 2015 року в справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КпАП України дав офіційне тлумачення зазначеній нормі. Вказано, що положення цієї статті, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

28. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 276 КУпАП).

29. Відповідно до частини 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

30. Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

31. Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено інспектором на місці зупинки транспортного засобу з винесенням постанови, яка є предметом оскарження.

32. Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

33. Так, в якості доказу на підтвердження наявності події адміністративного правопорушення, а саме факту перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху, представником відповідача до суду надана копія файлу із фотозображенням, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 реєстраційний номер № ТС000762.

34. Матеріалами справи підтверджується, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС000762 отримав свідоцтво ДП «Укрметртестстандарт» № 22-01/32860 від 03.12.2024 про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювання техніки, який засвідчує, що лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 № ТС000762 відповідає вимогам технічної документації.

35. Відповідно до сертифікату Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012, лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 затверджено як засіб вимірювальної техніки.

36. Отже, суд вважає, що подані до матеріалів справи копії фотознімка та відеозапису, здійснені лазерним вимірювачем швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 №ТС000762, в розумінні положень статті 251 КУпАП, можуть мати доказову силу в питанні встановлення факту перевищення ТЗ допустимої швидкості руху, проте вказане можливо лише за умови дотримання уповноваженою особою процедури використання даного приладу.

37. Як вбачається з доводів позивача, під час вимірювання швидкості LINCOLN AVIATOR, державний номерний знак НОМЕР_1 лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 № ТС000762 не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції, що не дає змоги таким чином використовувати працівником поліції вимірювач швидкості транспортного засобу у такому режимі.

38. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що зазначені твердження позивача про розміщення приладу TruCam спростовуються приписам статті 40 Закону України «Про національну поліцію».

39. Проте, суд вважає, що доводи відповідача щодо використання лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCam і вимірювання швидкості руху, в спосіб «наведення поліцейським позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль», є помилковими. При цьому, суд бере до уваги правову позицію Шостого апеляційного адміністративного суду, викладену у постанові від 24 січня 2024 року у справі №758/8181/23, відповідно до якої прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості транспортних засобів не може триматися у руках інспектора, а повинен бути стаціонарно вмонтованим чи розміщеним відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідачем у цій справі не надано належних доказів того, що вимірювання швидкості відбувалося стаціонарно розміщеним приладом TruCam, а відтак, матеріали не підтверджують наявності належного технічного доказу вчинення позивачем правопорушення, у зв`язку з чим доводи позивача в цій частини є обґрунтованими.

40. Так, статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення.

41. За змістом ч.1 ст.40 цього Закону в редакції на час фіксації події, що є предметом оцінки суду, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

42. Отже слід дійти висновку, що даною нормою закону встановлений порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель. Інших способів використання технічних засобів, а ніж ті, які визначені в статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено.

43. Таким чином, суд констатує, що лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 № ТС000762, який у розумінні положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, що не був закріплений (розміщений) в порядку, передбаченому ст. 40 Закону, а знаходився в руках поліцейського, не може вважатися технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого можуть розглядатися судом як доказ у справі.

44. Використання уповноваженою особою лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCAM в спосіб тримання в руках, не може бути визнати таким, що відповідає нормам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки за змістом цієї норми технічний засіб може бути монтований / розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель.

45. Значення слів «монтований/розміщений» в контексті наведеної статті закону слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху (механічного (регулярного чи випадкового) коливання предмета навколо точки рівноваги) під час вимірювання швидкості. При цьому, використання технічного засобу в ручному режимі (тримання в руках) законодавством не передбачено, про що також зроблено висновок у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду 18 липня 2024 року у справі № 161/8600/24, від 21 січня 2021 року у справі № 157/703/20.

46. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів належного використання технічного засобу TruCam у спосіб, передбачений законом, а також не підтвердив факт об`єктивної сторони адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності рішення покладається на суб`єкта владних повноважень, проте належних доказів у справі не надано.

47. Разом з тим, аргументи позивача про обов`язковість встановлення дорожнього знака 5.70 є необґрунтованими, оскільки згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 вересня 2021 року № 1091 до Правил дорожнього руху були внесені зміни, в результаті яких дорожній знак 5.70 позначає «Зміну схеми руху», і він більше не використовується для інформування учасників дорожнього руху про здійснення фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху.

48. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

49. Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

50. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

51. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

52. Підсумовуючи вказане, з огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА 4334128 від 23 березня 2025 року слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

ІV. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

53. У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" та відсутністю доказів понесення позивачем інших судових витрат, суд вважає відсутніми підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 19, 72-77, 139, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Корольовський районний суд м. Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , задовольнити.

2. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА 4334128 від 23 березня 2025 року винесену інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Муляр Оленою Вікторівною і закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду за наслідками розгляду справи судом першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач:

Департамент патрульної поліції,

місцезнаходження за адресою:

03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, будинок, 3

Суддя Олена РОЖКОВА