Справа № 713/2194/25
Суддя: ПИЛИП'ЮК І. В.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/2194/25
Провадження №2-а/713/39/25
РІШЕННЯ

іменем України

25.08.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

У позові вказував, що 14.07.2025 року через відділення «Нова пошта», яке знаходиться у селищі Путила Вижницького району Чернівецької області у поштовому відправленні №2090, яке спочатку мало №0274, отримав копію постанови відповідача за справою про адміністративне правопорушення №139 від 04.02.2025 року.

Даною постановою його визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000,00 грн за те, що 16.12.2024 року на 14.00 год. він не з`явився за повісткою №1528092 від 03.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у період з 29.08.2024 року до 13.01.2025 року він перебував за кордоном в республіці Італія, де проходив відповідне лікування від психічної хвороби, а отже фізично не міг отримувати повісток.

Про наведені обставини зазначав під час складання протоколу №139 від 28.01.2025 року, однак їх до уваги не взяли. Справу розглянули за його відсутності.

Відповідачем не враховано, що відповідно до довідки МСЕК серії 12ААГ №799779 від 23.07.2024 року він є особою з інвалідністю ІІ групи, а згідно п.2 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.

Стверджує, що матеріали справи не містять доказів, які б з достовірністю підтверджували, що він вчинив правопорушення.

Просив визнати протиправною та скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 04.02.2025 року №139 і закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, у позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки не повідомив, відзиву на позов у встановлений судом строк не надав.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно копії постанови у справі про адміністративне правопорушення №139, винесеної 04.02.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн за те, що:

«громадянин ОСОБА_1 з моменту оголошення Президентом України Указів: №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», зокрема порушив закон «Про Єдиний державний реєстр військовозобов`язаних» та порушив закон «Про військовий обов`язок та військову службу», а також ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

ОСОБА_1 у визначену дату на розгляд адміністративної справи не з`явився, про поважність причин неявки в належний спосіб не повідомив.

Фактичними обставинами встановлено, що 28.01.2025 року ОСОБА_1 являючись військовозобов`язаним громадянином України, всупереч вимогам правил військового обліку, є порушником чинного законодавства, а саме: ОСОБА_1 отримав згенеровану повістку через систему АІТС ОБЕРІГ №1528092 з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 16.12.2024 року на 14:00 для уточнення військово-облікових даних, що підтверджується повідомленням, наданим АТ «Укрпошта» №864 Ф.20.

Відповідно до постанови КМУ 560 за викликом районного територіального центра комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`явитися у строк та місце, зазначені у повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово- обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Згідно Постанови КМУ №560 був належним чином оповіщений, але в строк та місце зазначені в повістці не з`явився. Про причини не прибуття у визначений в повістці строк та місце ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомив у зв`язку з чим згідно Постанови КМУ №1487 було направлено звернення до органів Національної поліції №Е955479.

Згідно ЗУ «Про єдиний державний реєстр військовозобов`язаних» ст.7 п.1 до персональних даних військовозобов`язаних» належить: підпункт 7, місце проживання та місце перебування; підпункт 7-1 номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; підпункт 17-1 відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку; підпункт 20-1 відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210, 210-1 КУпАП; пп.34 відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Своїми діями громадянин ОСОБА_1 не виконав військовий обов`язок, чим порушив вимоги пп.5 та 7 ч.3 ст.1, ч.8 ст.2, п.2 ч.1 та ч.3 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, а також додаток до порядку 2 «правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» п.1 Призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних цент комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів, а також ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, чим в сукупності порушив ч.3 ст.210-1 КУпАП, керуючись Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про оборону України», Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року».

Доказами винуватості ОСОБА_1 зазначені: протокол №139 від 28.01.2025 року; копія паспорту громадянина України; копія посвідчення особи з інвалідністю; копія конверта АТ «Укрпошта» із зазначенням Ф.20; копія повістки №1528092; звірка даних Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних; запити до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних.

Копію оскаржуваної постанови позивач отримав 14.07.2025 року.

Вважаючи протиправною постанову у справі про адміністративне правопорушення №139 від 04.02.2025 року, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

На підтвердження позовних вимог позивач надав копії:

протоколу про адміністративне правопорушення №139 від 28.01.2025 року, складеного солдатом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_1 , являючись військовозобов`язаним громадянином України, всупереч вимогам правил військового обліку, встановленими законодавством, порушив правила військового обліку, а саме:

« ОСОБА_1 , являючись військовозобов`язаним України, всупереч вимогам правил військового обліку, встановленими законодавством, порушував правила військового обліку, а саме: ОСОБА_1 отримав повістку, згенеровану через систему АІТС «ОБЕРІГ» №1528092 від 03.12.2024 року з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 16.12.2024 року на 14:00 год. для уточнення військово-облікових даних, що підтверджується повідомленням наданим « ІНФОРМАЦІЯ_5 » по повістці ІНФОРМАЦІЯ_2 №1528092 від 03.12.2024 року згенеровану через систему АІТС «ОБЕРІГ».

Своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги пл.5 та 7 ч.3 ст.1, ч.8 ст.2, п.2 ч.1 та ч.3 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, а також ст.22 п.1, абзац 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення військовозобов`язаним правил військового обліку в особливий період, чим вчинив (ла) правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.».

У протоколі є підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у протоколі та рукописні пояснення: повістку особисто не отримував, перебував той час за кордоном на лікуванні, являюсь інвалідом ІІ групи».

паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , згідно якого у період з 29.08.2024 року до 13.01.2025 року перебував за межами України;

виписки від 23.04.2024 року про лікування в Місцевому відділі охорони здоров`я Умбрії з діагнозом: психопатологічна картина, сумісна з параноїдальною шизофренією;

довідки до акта огляду Спеціалізованої психоневрологічної МСЕК серії 12 ААГ №799779 від 23.04.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 має статус особи з інвалідністю ІІ групи загального захворювання до 01.08.2027 року. Не здатний до трудової діяльності у звичайних виробничих умовах;

виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2518, виданої 16.07.2021 року ЧПНД, згідно якої ОСОБА_1 16.07.2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, прогредієнтний перебіг, помірний емоційно-вольовий дефект F 20.00.

При вирішенні позовних вимог суд застосовує такі норми права.

У частині 1 ст.210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

А у ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

У примітці до статті 210 КУпАП визначено, що: положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно п.2 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Враховуючи положення ст.235 КУпАП, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладати адміністративні стягнення за даною статтею.

Згідно статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Отже, у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.210-1 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У статті 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями частини 1 статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч.5 ст.285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч.2 ст.8 Конституції України). Згідно з ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена ч.2 ст.33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, саме відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі свого керівника, який є повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови.

На підтвердження заперечень проти позову та спростування позовних вимог представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема і його керівником у встановлені судом строки не надано суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували, що:

- ОСОБА_1 особисто чи іншим чином отримав згенеровану повістку через систему АІТС ОБЕРІГ №1528092 з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 16.12.2024 року на 14:00 для уточнення військово-облікових даних;

- відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Отже, відповідачем не доведено факту порушення позивачем п.1 ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП (у розумінні примітки до ст.210 КУпАП).

Представником ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема і його керівником, у встановлені судом строки не надано суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б спростували належним чином обґрунтовані доводи позивача про те, що:

- з 29.08.2024 року до 13.01.2025 року позивач ОСОБА_1 перебував за межами України, а отже не міг отримувати повістки №1528092 з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 16.12.2024 року на 14:00 год. для уточнення військово-облікових даних;

- спеціалізованою психоневрологічною МСЕК від 23.04.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 надано статусу особи з інвалідністю ІІ групи загального захворювання до 01.08.2027 року;

- позивач хворіє з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, прогредієнтний перебіг, помірний емоційно-вольовий дефект F 20.00.

А отже позивачем надано суду належні, допустимі та достатні докази, які спростовують наявність у його діях події адміністративного правопорушення, а також з достовірністю підтверджують існування у нього психічного захворювання, яке виключає наявність у нього вини у формі умислу чи необережності на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а отже і наявність суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За встановлених обставин Суд дійшов висновку, що постанова №139 від 04.02.2025 року винесена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт умисного вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а також безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача відповідачем виконані вимоги ст.ст.258, 268, 277, 277-2, 280 КУпАП.

Тобто судом з достовірністю встановлено, що оскаржувана постанова керівником відповідача прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання її протиправною та скасування із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, Суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 має статус особи з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, а тому відповідно до положень п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору.

Тому з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн (0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2025 рік).

На підставі ст.ст.19, 65 Конституції України, ст.ст.1, 7, 9, 14, 23, 24, 27, 210-1 ч.3, 235, 245, 247, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст.5, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №139 від 04.02.2025 року про накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000,00 грн визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_7 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Суддя Іван ПИЛИП`ЮК