Справа № 420/4307/25
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4307/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 11 лютого 2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ), в якій просив:

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про відмову у наданні ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом від 21 листопада 2024 року № 26.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині рішення.

Ухвалою суду від 12 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Ухвалою від 12 лютого 2025 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, - відмовлено.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що на утриманні позивача знаходиться четверо неповнолітніх дітей, та 18 листопада 2024 року він особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про відстрочку.

Однак, листом ІНФОРМАЦІЯ_4 № 10/673 від 17 січня 2025 року позивача повідомлено про те, що відповідно до рішення комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , оформленого у протоколі від 21.11.2024 р. № 26 громадянину ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки за заявою, поданою у відповідності до п.3 ч.І ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

При прийнятті вказаного рішення, комісія ІНФОРМАЦІЯ_6 та СПІ виходила з того, що з наданих заявником документів вбачається, що він є батьком лише однієї дитини, що виключає можливість надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.3 ч.І ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач не погоджується із ухваленим рішенням та наполягає на тому, що на його утриманні є чотири неповнолітніх дітей.

Так, від першого шлюбу його дружина має двох синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був розірваний 28 грудня 2010 року Гайсинським районним судом Вінницької області, справа №2-1003/2010.

Відомості про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 відсутні. Відповідно до частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 17 квітня 2013 року у справі №677/399/13-ц вирішено стягнути з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в твердій грошовій сумі в розмірі 365 грн. та на утримання малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 18 січня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Однак, боржником жодного разу не було сплачено аліментів на утримання дітей, про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №40747670, відкритого 19 листопада 2013 року Гайсинським ВДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦМУМЮ (м. Київ).

Відповідно до акту проживання особи без реєстрації №483 від 10 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 . Тобто, це свідчить про те, що позивач разом зі своєю дружиною та чотирма синами проживає за однією адресою.

З наведених підстав позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету відповідача 13.02.2025, що підтверджено довідками про доставку електронного листа від 13.02.2025.

До суду відзив на позовну заяву не надходив.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджено копією паспорта громадянина України.

15 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) був укладений шлюб Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 15 серпня 2020 року складено відповідний актовий запис №580.

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 позивач є батьком, а ОСОБА_3 мати, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Від першого шлюбу дружина позивача має двох синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджено свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_5 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджено свідоцтвом Серія НОМЕР_6 .

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був розірваний 28 грудня 2010 року Гайсинським районним судом Вінницької області, справа №2-1003/2010.

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_7 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 та його батька записаний ОСОБА_4 , мати ОСОБА_8 .

Відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_8 від 20 листопада 2020 року є багатодітною сім`єю в складі:

мати - ОСОБА_3 ;

батько - ОСОБА_1 ;

син - ОСОБА_2 , 2007 року народження;

син - ОСОБА_2 , 2008 року народження;

син - ОСОБА_5 , 2011 року народження;

син - ОСОБА_7 , 2020 року народження.

Згідно з акту проживання особи без реєстрації №483 від 10 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 .

У позовній заяві позивач зазначив, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 17 квітня 2013 року у справі №677/399/13-ц вирішено стягнути з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в твердій грошовій сумі в розмірі 365 грн. та на утримання малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 18 січня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Однак, боржником жодного разу не було сплачено аліментів на утримання дітей, про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №40747670, відкритого 19 листопада 2013 року Гайсинським ВДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦМУМЮ (м. Київ). На підтвердження цьому до суду надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 40747670 від 22.10.2024 № 15816/22.10-30.

Суд встановив, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про надання відстрочки та листом від 23.12.2024 року № 10/12131 на адвокатський запит представника позивача, ІНФОРМАЦІЯ_12 повідомив, що відповідно до протоколу засідання комісії при ІНФОРМАЦІЯ_13 від 21.11.2024 року № 26 відмовлено у наданні відстрочки.

На повторний запит представника позивача, листом від 17.01.2025 року № 10/673 ІНФОРМАЦІЯ_12 повідомив, що підставою для відмови у наданні відстрочки є те, що позивач є батьком лише однієї дитини, що виключає можливість надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який було продовжено відповідними Указами Президента України та діє до теперішнього часу.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 1 Закону України №3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543, в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Абзацом 5 статті 1 Закону №3543 визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 22 Закону №3543 визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, зокрема, відповідно до частин 3 п.5 статті 22 Закону №3543 під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Поряд з цим, статтею 23 Закону №3543 передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно із положеннями п. 3 частини 1 статті 23 Закону №3543 (в редакції на час виникнення спірних відносин), на яку посилається позивач у заяві, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

З аналізу вищезазначених норм Закону №3543 вбачається, що визначений перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову під час мобілізації є вичерпний та у кожному конкретному випадку особам, які не підлягають призову, або підпадають під умови відстрочки слід надати той обсяг документів, який підтвердить існування обставин, достатніх для того, щоб уповноважений суб`єкт владних повноважень міг прийняти відповідне рішення.

Згідно з пунктом 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Отже, до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку.

Таким чином, саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації.

З урахуванням зазначеного, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації разом з доданими документами повинен був прийняти рішення за наслідком розгляду цієї заяви.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі, - Порядок № 560).

Відповідно до п. 56 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з п. 57 цього Порядку, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Відповідно до п. 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Відповідно до п. 59 Порядку за наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

У разі виявлення шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних відсутності у військовозобов`язаного законних підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлену автоматично, така відстрочка підлягає автоматичному скасуванню.

Відповідно до п. 60 Порядку № 560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.

Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Таким чином, сукупний аналіз наведених норм права доводить, що заяви з питання надання відстрочки від призову на військову службу та додані до неї документи належать обов`язковому розгляду комісією протягом семі днів з дати надходження. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки та про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

Із наданих відповідачем відповідей на адвокатські запити представника позивача суд встановив, що відповідно до протоколу засідання комісії при ІНФОРМАЦІЯ_13 від 21.11.2024 року № 26 відмовлено позивачу у наданні відстрочки з підстав того позивач має лише одну дитину.

Перевіряючи правомірність ухваленого Комісією при ІНФОРМАЦІЯ_13 рішення щодо відмови у наданні позивачу відстрочки, суд виходить із застосування норм права таким чином.

Так, Додаток 5 до Порядку №560 містить перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону №3543-XII у залежності від категорії осіб, які мають право на відстрочку.

Відповідно до Додатку 5 до Порядку № 560 в редакції чинної на дату розгляду заяви позивача про надання відстрочки, такими, документами, що підтверджують право на відстрочку на підставі п.3 ч.1 вказаного Закону є:

-свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного;

-один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.

Як свідчать матеріали справи, у якості правової підстави для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивач зазначив п.3 ч.1 ст.23 Закону № 2232-ХІІ (жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років).

Так, матеріали справи свідчать, що позивач у шлюбі зі своєю дружиною має одну неповнолітню дитину, також у його дружини є троє дітей, які, як зазначає позивач проживають разом зі своєю матір`ю та позивачем.

На думку позивача, оскільки діти дружини від першого шлюбу проживають з ними, вони перебувають на повному утриманні позивача, відтак позивач має право на відстрочку від військової служби на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону № 2232-ХІІ.

Слід зазначити, що у Порядку №560 визначено вичерпний перелік документів, який повинен надати військовозобов`язаний для отримання відстрочки, а саме: 1) свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства саме військовозобов`язаного; 2) один із документів, що підтверджує факт утримання військовозобов`язаним своїх трьох і більше дітей.

Позивачем не було надано відповідачу вичерпаний перелік наведених у Порядку № 560 документів, зокрема не надано свідоцтва про народження дітей із зазначенням батьківства військовозобов`язаного.

На посилання позивача на те, що біологічний батько дітей не сплачує аліменти, суд зазначає, що згідно з ч. 1 статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (частина друга статті 157 СК України).

Згідно з частиною першою статті 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина статті 268 СК України).

Суду не надано інші докази, що у дітей з біологічним батьком взагалі розірвані всі зв`язки та він не бере участь у їх вихованні та утриманні в іншому вигляді (окрім аліментів).

У постанові від 04.10.2024 у справі №160/17962/23 Верховний Суд у схожих правовідносинах зазначив, що та обставина, що між батьками неповнолітньої дитини розірвано шлюб не звільняє біологічного батька від виконання обов`язку по вихованню своєї дитини та не зменшує обсяг його прав та обов`язків. Оскільки приписами СК України обов`язок по вихованню дитини покладено на її батька, а відповідно до частини першої статті 260 СК України вітчим реалізовує таке право на добровільних засадах, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що на відчима розповсюджуються положення частини першої статті 23 Закону № 2232-ХІІ.

Посилання позивача на те, що він утримує дітей своєї дружини із посиланням на посвідчення багатодітної родити суд вважає недостатніми для дотримання умов Порядку № 560.

Той факт, що родина позивача визнана багатодітною, не спростовує вищевикладених висновків суду, оскільки в силу положень статті 1 Закону України Про охорону дитинства багатодітна сім`я - сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує. До складу багатодітної сім`ї включаються також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тому, виходячи із наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, сплачений судовий збір не належить стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.