Справа № 620/1098/25
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1098/25 Головуючий у І інстанції - Житняк Л.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Бужак Н.П., Василенка Я.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 12.11.2024 № 26 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.12.2024 № 26 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Чернігівській області призначити Позивачу пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня настання права на пенсію - 08.09.2024, зарахувавши до пільгового стажу тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, періоди роботи з 01.01.1991 по 31.12.1998 та з 01.04.2000 по 31.12.2002 в колгоспі ім. Куйбишева (в подальшому реорганізовано в КСП ім. Куйбишева та СФГ «Крокус»), період роботи з 01.04.2009 по 15.02.2014 в СФГ «Пролісок».

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказував на те, що Відповідачами протиправно не враховано до пільгового стажу періоди роботи Позивача на посаді «тракториста».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 12.11.2024 № 26 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.12.2024 № 26 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.09.2024, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 01.01.1991 по 31.12.1998 та з 01.04.2000 по 31.12.2002 в колгоспі ім. Куйбишева (в подальшому реорганізовано в КСП ім. Куйбишева та СФГ «Крокус») та період роботи з 01.04.2009 по 15.02.2014 в СФГ «Пролісок».

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, безпідставно поклавши обов`язок щодо прийняття відповідного рішення на Головне управління Пенсійного фонду в Чернігівській області. Крім того зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що прийняття рішення про призначення пенсії є дискреційним повноваженням органів Пенсійного фонду України, отже суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується.

На адресу суду надійшов відзив Позивача, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Доводи Позивача зводяться до того, що професія «тракторист» охоплюється поняттям «тракторист-машиніст», що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі № 681/813/17 і є достатньою підставою для зарахування спірних періодів до пільгового стажу посада Позивача. Крім того, звертає увагу, що в довідках № 185 від 20.11.2024 та № 30 від 10.10.2024 зазначено, що Позивач працював за професією, посадою тракторист, що передбачена п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV та був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві. Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області про не можливість взяти її до уваги акт перевірки достовірності пільгової довідки № 30 Позивач зазначає, що дані твердження є абсурдними, оскільки за проведення перевірок достовірності довідок відповідають органи Пенсійного фонду України.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.11.2024 Позивач звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначена заява була розглянута за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та за результатами розгляду прийнято рішення від 12.11.2024 № 26 про відмову у призначенні Позивачу пенсі за віком.

Вказане рішення мотивоване тим, що до пільгового стажу роботи у якості тракториста-машиніста не зараховано періоди роботи з 01.01.1991 по 31.12.1998 та з 01.04.2000 по 31.12.2002 в колгоспі ім. Куйбишева (в подальшому реорганізовано в КСП ім. Куйбишева та СФГ «Крокус»), період роботи з 01.04.2009 по 15.02.2014 в СФГ «Пролісок», оскільки Позивач працював на посаді тракториста, а не тракториста-машиніста, як того вимагають положення п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058.

Відповідно до наданих документів, загальний страховий стаж особи складає 37 років 11 місяців 26 днів, пільговий стаж складає - 10 років 7 місяців 8 днів, що не дає право на призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

В подальшому, 12 грудня 2024 року Позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії, яка була розглянута за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та за результатами розгляду прийнято рішення від 18.12.2024 № 26 про відмову у призначенні Позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно вказаного рішення, до пільгового стажу тракториста-машиніста, зайнятого у сільському господарстві, не зараховано періоди трудової діяльності:

- з 01.01.1991 по 31.12.1998 та з 01.04.2000 по 31.12.2002 в колгоспі ім. Куйбишева (в подальшому реорганізовано в КСП ім. Куйбишева та СФГ «Крокус»), оскільки згідно довідки до акту перевірки достовірності документів від 20.11.2024 заявник працював за професією тракторист;

- з 01.04.2009 по 15.02.2014 в СФГ «Пролісок», оскільки згідно довідки заявник працював за професією тракторист.

Також зазначено про неможливість прийняття до уваги акт достовірності пільгової довідки від 10.10.2024 № 30, оскільки у висновках зазначена інформація про перевірку довідки від 10.10.2024 № 153.

Відповідно до наданих документів, загальний страховий стаж особи складає 37 років 11 місяців 26 днів, пільговий стаж складає - 10 років 7 місяців 8 днів, що не дає право на призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Вважаючи таку відмову Відповідача протиправною, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, в межах вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788).

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 статті 9 Закону № 1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

У статті 1 Закону № 1058 наведено наступні визначення: пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частина 1 статті 24 Закону № 1058 передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4 статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 56 Закону № 1788 передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Таким чином до 01.01.2004 стаж підтверджується документально, в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058.

В силу вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах роз`яснений в листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7, відповідно до якого до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва.

До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва.

Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Колегія суддів звертає увагу, що головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення певного віку, а також наявність пільгового спеціального стажу.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 683/977/17, від 08 травня 2018 у справі № 672/455/17.

Наведеним, відповідно, спростовуються доводи Відповідача про невідповідність посади Позивача «тракторист» пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Позивач досяг пенсійного віку 55 років та має загальний страховий стаж 37 років 11 місяців 26 днів, з яких пільговий стаж, що визнається Відповідачами - 10 років 7 місяців 8 днів.

Відповідно довідки № 153 від 10.10.2024 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, Позивач у період з 01.01.1991 по 31.12.1998 та з 01.04.2000 по 31.12.2002 працював повний робочий день на посаді тракториста. Характер виконуваних робіт виробництво с/г продукції. В графі додаткові відомості вказано, що Позивач був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві. Аналогічні відомості містяться і в довідці № 185 від 20.11.2024.

Крім того, факт віднесення Позивача до числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, підтверджується відповідними посвідченнями (а.с.33).

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 12.11.2024 № 26 та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.12.2024 № 26 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Стосовно належного визначення Відповідача у зобов`язальній частині оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що останнє оскаржуване рішення від 18 грудня 2024 року № 26 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності, і саме зазначений пенсійний орган досліджував документи Позивача, вирішував питання щодо призначення пенсії, а не Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова Правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним Відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання призначити пенсію Позивачу відповідно до поданої ним заяви є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву Позивача.

Натомість, Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області не здійснювало розгляд заяви Позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою Позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2024 року у справі № 500/1216/23, відповідно до якої суд зауважив, що дії зобов`язального характеру щодо проведення Позивачу нарахування призначеної йому пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив пенсію.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07 травня 2024 року у справі № 460/38580/22, від 24 травня 2024 року у справі № 460/17257/22, від 19 травня 2025 року у справі № 240/505/24.

З урахуванням вищенаведеного у сукупності, колегія суддів вбачає правові підстави для часткового задоволення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області шляхом скасування рішення суду першої інстанції в абзаці четвертому резолютивної частини та прийняття у цій частині нового судового рішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п. 41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено за неповного з`ясування обставин справи та порушенням норм матеріального права, тому наявні підстави для його скасування в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити Позивачу пенсію та щодо зарахування до страхового стажу оскаржуваних періодів роботи, ухвалення в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог в даній частині шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити Позивачу пенсію та зарахувати до страхового стажу оскаржувані періоди роботи, а в іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.09.2024, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 01.01.1991 по 31.12.1998 та з 01.04.2000 по 31.12.2002 в колгоспі ім. Куйбишева (в подальшому реорганізовано в КСП ім. Куйбишева та СФГ «Крокус») та період роботи з 01.04.2009 по 15.02.2014 в СФГ «Пролісок», прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги в даній частині задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.09.2024, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 01.01.1991 по 31.12.1998 та з 01.04.2000 по 31.12.2002 в колгоспі ім. Куйбишева (в подальшому реорганізовано в КСП ім. Куйбишева та СФГ «Крокус») та період роботи з 01.04.2009 по 15.02.2014 в СФГ «Пролісок».

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Я.М. Василенко