Справа № 340/1590/25
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/1590/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, буд. 7а, м. Кропивницький, 25009, )

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови в перерахунку та здійсненні виплати за 2024 рік разової грошової виплати до Дня Незалежності України ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в чинній редакції статті 12 згідно із Законом № 367-ХІV (367-14) від 25.12.98), з урахуванням раніше виплачених сум;

2) стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 10 805 грн. (десять тисяч вісімсот п`ять грн.), як недораховану суму виплати за 2024 рік разової грошової виплати до Дня Незалежності України, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в чинній редакції статті 12 згідно із Законом № 367-ХІV (367-14) від 25.12.98), з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що є учасником бойових дій, однак відповідачем не проведена виплата позивачу щорічної грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), без повідомлення (виклику) сторін.

17.03.2025 року суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №440/14216/23 (провадження №Пз/990/7/23).

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач наполягав, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивачу була виплачена одноразова грошова допомога до Дня Незалежності України за 2024 рік у розмірі 1000 грн. Підстави для виплати грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відсутні (а.с. 34-46).

17.07.2025 року судом винесено ухвалу про поновлення провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 від 08.05.2015 року (а.с. 21) та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області як отримувач пенсії.

Судом встановлено, що 23.01.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою (поданою в порядку Закону України «Про звернення громадян») про виплату разової грошової допомоги до Дня незалежності у 2024 році учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідач листом від 05.02.2025 року № 1124-545/П-04/8-1100/25 у відповідь на звернення повідомив позивача, що Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 №754 «Деякі питання соціальною захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань» затверджено Порядок здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - Порядок №754), згідно якогодо осіб, які мають право на грошову допомогу до Дня Незалежності України (далі по тексту - грошова допомога), належать, зокрема, учасники бойових дій, яким до 24 серпня 2024 року грошова допомога, згідно цього порядку, виплачується у розмірі 1000,00 гривень (а.с. 24).

Втім позивач вважає, що відповідач протиправно виплатив йому допомогу в розмірі, який на його переконання не відповідає статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції Закону № 367-XIV), тому звернувся до суду з даним позовом.

Отже предметом спору є правомірність не нарахування та невиплати позивачу щорічної грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Вирішуючи даний спір суд перш за все звертає увагу, що за визначеннями, наведеними у пунктах 21 та 22 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, типові адміністративні справи - це адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

В ухвалі Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 440/14216/23 наведено такі ознаки типової справи:

1) позивачі є особами з інвалідністю внаслідок війни (ветеранами війни) та мають право на отримання разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік;

2) позовні вимоги заявлені до органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до Дня Незалежності;

3) спірні відносини стосуються визначення розміру разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік та урегульовані одними й тими самими нормами права, а саме нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 № 754 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань»;

4) позивачами у зазначених справах заявлено тотожні позовні вимоги.

За результатом розгляду адміністративної справи № 440/14216/23 Великою Палатою Верховного Суду 14.05.2025 винесено постанову.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказані норми містить також частина шоста статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відтак, при вирішенні цієї справи суд, з огляду на приписи частини 5 статті 242 КАС України, враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові за результатами розгляду зразкової справи №440/14216/23.

Отже, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №440/14216/23, суд зазначає наступне.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відносини щодо соціального захисту учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни, як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998р. №367-XIV (далі по тесту Закон №367- XIV).

Так, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.93 №3551-XII визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає (далі - Закон № 3551-ХІІ).

Відповідно до статті 2 Закону № 3551-ХІІ, законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Пільги учасникам бойових дій передбачені статтями 12 та 13 Закону №3551-ХІІ. Саме статтями 12 та 13 цього Закону було передбачено виплату учасникам бойових дій та особам з інвалідністю внаслідок війни щорічної разової грошової допомоги.

Відповідна грошова виплата була запроваджена з 01.01.1999 року шляхом внесення змін до Закону № 3551-XII Законом України від 25 грудня 1998 року № 367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статтю 12 доповнено частиною четвертою такого змісту: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком».

Водночас зазначена норма зазнавала неодноразових змін та була предметом конституційного контролю в Конституційному Суді України.

У постанові від 14.05.2025 Велика Палата Верховного Суду у справі №440/14216/23 вказує, що передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-XII щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни має допоміжний та стимулюючий характер і надається з метою забезпечення створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, захисту їхніх інтересів відповідно до соціальної політики держави у цій сфері. Виплата цієї державної допомоги встановлена законом і конкретно не визначена у Конституції України як складова права на соціальний захист, гарантованого її статтею 46.

Тож встановлена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-XII щорічна разова грошова виплата є додатковою державною пільгою особам з інвалідністю внаслідок війни, у зв`язку із чим Велика Палата Верховного Суду вважає, що право саме на зазначену виплату не охоплюється поняттям «основоположні права і свободи людини» (Розділ II Конституції України).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань» від 20.03.2023 № 2983-IX, який набрав чинності з 15.04.2023 (далі по тексту - Закон № 2983-IX), відповідну частину статті 12 Закону № 3551-XII викладено у новій редакції наступного змісту: «Щороку до Дня Незалежності України учасникам бойових дій виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України». Аналогічних змін зазнала й відповідна частина статті 13 Закону.

Вказані норми Закону неконституційними не визнавались та є чинними на момент розгляду даної справи.

Відтак, Верховна Рада України у встановленому законом порядку та в межах своїх повноважень внесла зміни до спеціального Закону № 3551-XII, законодавчо врегулювавши порядок надання щорічної разової грошової виплати особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам бойових дій, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме правила статті 12 Закону № 3551-XII в редакції Закону № 2983- IX як спеціального закону.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі №440/14216/23, серед іншого, сформовано висновки, що Верховна Рада України делегувала Кабінету Міністрів України право встановлювати порядок та визначати розмір разової грошової виплати особам з інвалідністю внаслідок війни, яка здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з повноваженнями уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи наявність відповідних повноважень Кабінету Міністрів України, звернула увагу також на те, що зміни в правовому регулюванні відбулися в умовах повномасштабного вторгнення, і делегування цих повноважень органу виконавчої влади забезпечує потрібну у цей період гнучкість, беручи до уваги надмірний фінансовий тягар на державу, який виник у зв`язку з необхідністю відсічі зовнішній агресії.

У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі № 440/14216/23 виснувала, що втручання держави у право позивача на мирне володіння своїм майном - щорічною разовою грошовою виплатою (шляхом визначення Кабінетом Міністрів України її у меншому розмірі, ніж раніше) відповідає критерію законності.

Аналізуючи наведені вище норми законів №3551-XII та №2983-IX, приписи Конституції України, а також зміст спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі № 440/14216/23 зробила висновок, що стаття 22 Конституції України, яка за своїм змістом адресована органу законодавчої влади, у цій справі не є застосовною, оскільки щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни безпосередньо не передбачена в Конституції України та визначається спеціальним законом, а тому на неї не поширюються й визначені статтею 22 Конституції України гарантії щодо заборони скасування чи звуження змісту та обсягу прав.

З метою здійснення разової грошової виплати до Дня Незалежності України ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінет Міністрів України затвердив «Порядок використання коштів державного бюджету для забезпечення соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань» Відповідно до приписів Постанови №754 разова грошова виплата до Дня Незалежності України виплачується до 24 серпня 2023 р. у визначених розмірах, зокрема учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - у розмірі 1000 гривень, за місцем перебування на обліку отримувачів пенсії, за місцем перебування на обліку страхувальника, якщо особа перебуває на службі в силових міністерствах та відомствах, в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах та за зверненнями громадян за місцем реєстрації до територіальних органів Пенсійного фонду України (сервісних центрів) із заявою встановленої форми з наданням документів що посвідчує особу, підтверджує місце реєстрації та право на отримання грошової допомоги.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачу, як учаснику бойових дій, була виплачена грошова виплата до Дня Незалежності України у розмірі 1000 грн., тобто в розмірі, визначеному в постанові Кабінет Міністрів України від 21.07.2023 року № 754.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області, застосувавши до спірних правовідносин правила статті 12 Закону № 3551-XII в редакції Закону № 2983-IX, яка є чинною на момент виникнення спірних правовідносин та неконституційною не визнавалася, а також вимоги Постанови КМУ №754, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Відповідно до положень, закріплених в статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено в частині 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Докази понесення учасниками справи судових витрат відсутні, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО