Справа № 440/11383/24
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/11383/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Алєксєєва Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення суду по справі №440/11383/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області стосовно не виплати ОСОБА_1 пенсії з 06.08.2019 на відкритий банківський рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ Приватбанк МФО банку 313399, код ЄДРПОУ банку 14360570. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснювати ОСОБА_1 виплату пенсії з 06.08.2019 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ Приватбанк. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 986,96 грн. (дев`ятсот вісімдесят шість гривень дев`яносто шість копійок).

27.03.2025 до суду надійшла заява представника позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звіт про виконання рішення суду від 12.11.2024 у справі №440/11383/24.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 заяву представника позивача про зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду у справі №440/11383/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в двомісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 по справі №440/11383/24 у повному обсязі.

28.05.2025 Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надано до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024.

Ухвалою суду від 17.06.2025 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 року у справі №440/11383/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області новий строк для подання звіту про виконання рішення суду у справі №440/11383/24 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 року у справі №440/11383/24 в двомісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали з відповідними підтверджуючими доказами щодо його виконання.

15.08.2025 Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надано до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 у справі №440/11383/24 призначено до розгляду у порядку письмового провадження звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення суду в адміністративній справі №440/11383/24.

Розглянувши звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в звіті про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі №440/11383/24 зазначило, що доступ для опрацювання електронної пенсійної справи №89 в режимі Макетна обробка, наданий листом Пенсійного фонду України від 30.04.2025 №2800-030102-9/28543 на запит управління від 31.03.2025 №1600-0306-5/25003, відповідно до зобов`язань рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 по справі №440/11383/24.

06.05.2025 рішенням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Розмір пенсії за віком ОСОБА_1 з 06.08.2019 становить 1564,00грн.

На виконання рішення суду нарахована заборгованість в розмірі 109227,74 грн за період з 06.08.2019 по 31.05.2025, заборгованість перерахована на банківський рахунок пенсіонерки, відкритий в ПАТ КБ Приватбанк, в червні поточного року.

Зазначено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 №440/11383/24 ОСОБА_1 , призначено пенсію з 06.08.2019 та оформлено її з 01.06.2025 на визначений нею банківський рахунок - № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ КБ ПриватБанк. Витяг з виплатних відомостей додається. Перераховані пенсійні кошти за період з 06.08.2019 по 30.06.2025 повернулися на рахунок Пенсійного фонду з відміткою «рахунок закритий за заявою власника».

Суд зазначає, що звіт ГУ ПФУ в Полтавській області складений з дотриманням статті 382-2 КАС України.

Також звіт містить відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень (вказаний позивачем банківський рахунок - № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ КБ ПриватБанк, закритий за заявою власника) та які заходи вжито та вживаються ним для виконання судового рішення (рішенням від 06.05.2025 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та розмір пенсії за віком ОСОБА_1 з 06.08.2019 встановлено в розмірі 1564,00грн, нарахована заборгованість в розмірі 109227,74 грн за період з 06.08.2019 по 31.05.2025, яка перерахована на банківський рахунок пенсіонерки, відкритий в ПАТ КБ Приватбанк, в червні поточного року).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Згідно частин 1, 2 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Судом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі № 440/11383/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснювати ОСОБА_1 виплату пенсії з 06.08.2019 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ Приватбанк.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 по справі №440/11383/24 рішенням пенсійного орану від 06.05.2025 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та встановлено розмір пенсії за віком в сумі 1564,00грн.

Нарахована заборгованість за період з 06.08.2019 по 31.05.2025 в розмірі 109227,74 грн перерахована на банківський рахунок пенсіонерки, відкритий в ПАТ КБ Приватбанк, в червні 2025 року, про що надано витяги з виплатних відомостей.

Водночас, перераховані пенсійні кошти за період з 06.08.2019 по 30.06.2025 повернулися на рахунок Пенсійного фонду з відміткою «рахунок закритий за заявою власника».

Отже, дослідивши поданий відповідачем звіт про виконання рішення суду та додані до нього докази, суд прийшов до висновку, що пенсійним органом виконано судове рішення та здійснено управлінням ОСОБА_1 виплату пенсії з 06.08.2019 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ Приватбанк, проте перераховані пенсійні кошти за період з 06.08.2019 по 30.06.2025 повернулися на рахунок Пенсійного фонду з незалежних від відповідача причин.

Суд враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду.

Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, суд не вбачає наявності таких підстав.

Доводи позивача, що тривале невиконання відповідачем судового рішення, не виплати заборгованості по виплаті перерахованої пенсії на виконання вказаного рішення суду, суд вважає такими, що не є підставами для не прийняття звіту, а навпаки свідчать, що боржником внаслідок встановлення судом заходів судового контролю вжито дії по його виконанню.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду в Полтавській області здійснені вичерпні дії, залежні від нього задля належного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 в адміністративній справі № 440/11383/24.

Дослідивши подані Головним управлінням документи, суд дійшов висновку про необхідність прийняття звіту з огляду на те, що у розумінні статті 382-3 повернення на рахунок Пенсійного фонду перерахованих пенсійних кошти за вказаний позивачем банківський рахунок, у зв`язку з його закриттям самим позивачем та не надання іншої заяви про виплату пенсії через банківську установу із зазначенням діючого банківського ранку, та надання достатніх доказів на підтвердження факту вжиття його керівником всіх необхідних заходів для виконання рішення суду, які на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними, вважаються достатньою підставою для визнання рішення виконаним в межах повноважень ГУПФУ в Полтавській області.

Керуючись статтями 248, 256, 295, 382, 382-1, 382-2, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення суду в адміністративній справі №440/113823/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва