Справа № 120/9938/25
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

25 серпня 2025 р. Справа № 120/9938/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Жданкіна Наталія Володимирівна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 23.07.2025 позовну заяву залишено без руху та надано особі, яка її подала, строк для усунення недоліків шляхом надання доказів в підтвердження заявлених позовних вимог.

05.08.2025 до суду за допомогою засобів поштового зв`язку отримано заяву про усунення виявлених недоліків позовної заяви, в якій заявник вказав про відсутність в нього можливості самостійно отримати докази на підтвердження наведених в позовній заяві обставин, оскільки такі перебувають в розпорядженні Військової частини НОМЕР_1 . В зав`язку з чим просив витребувати відповідні докази безпосередньо в Військової частини НОМЕР_1 .

Ознайомившись із змістом вказаної заяви, в першу чергу варто відзначити, що згідно положень ч. 5 п. 5 ст. 160 КАС України саме на позивача покладено обов`язок навести в позовні заяві виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також зазначити докази, що підтверджують вказані обставини.

Також, відповідно до приписів п. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч. 1 ст. 80 КАС України).

При цьому, частиною другою статті 80 КАС України встановлено, що у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Слід відмітити, що в отриманій на виконання вимог ухвали суду від 23.07.2025 заяві (вх. №49572/25 від 05.08.2025) в якій заявив клопотання про витребування документів, заявник не виконав вимог ч. 2 ст. 80 КАС України, а саме не повідомив обставини, які може підтвердити визначені у заяві докази, або аргументи, які такі документи можуть спростувати, як і не повідомив яких саме заходів було вжито ОСОБА_1 (його предстанвиком) для отримання відповідних документів (доказів) самостійно, не надав доказів вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

При цьому, наведені у заяві посилання заявника на те, що документи перебувають в розпорядженні Військової частини НОМЕР_1 не можуть вважатись належним доказом вжиття ОСОБА_1 належних заходів щодо їх отримання перед зверненням до суду з даним позовом, до якого в якості додатків долучено лише:

1) витяг з наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.08.2020 №164 про виключення майора ОСОБА_1 зі списків особового складу частини,

2) копію паспорта Серії НОМЕР_2 ;

3) картку платника податків;

4) посвідчення учасника бойових дій;

5) витяг з реєстру територіальної громади.

Слід зазначити, що додані до позовної заяви документи та повідомлені у заяві від 02.08.2025 (вх. №49572/25 від 05.08.2025) обставини свідчать, що позовна заява побудована на припущеннях особи про можливе невірне обчислення Військовою частиною грошового забезпечення в період з 29.01.2020 по 25.08.2020.

Крім того, слід зазначити, що гідно з частиною другою статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

В силу вимог частини першої та другої статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Отже, закон наділяє правом звернення до суду особи або самостійно, або через представника. При цьому, якщо позов подається представником, то, по перше, інформація про представника повинна бути зазначена у позовній заяві згідно ч. 6 ст. 160 КАС України, а по друге, до позовної заяви мають бути надані належні докази на підтвердження повноважень такого представника.

Як зазначено у частині 10 статті 44 КАС України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Отже, особистий підпис учасника справи на поданій ним до суду заяві є обов`язковим реквізитом такої заяви (позовної заяви), який надає їй юридичної сили та вказує на власне волевиявлення відповідної особи, яка звертається до суду, на вчинення певної процесуальної дії.

Так, судом встановлено, що дана позовна заява та заява за вх. №49572/25 від 05.08.2025, подана на виконання вимог ухвали суду від 23.07.2025 підписані від імені ОСОБА_1 .

Втім, ознайомившись із підписом позивача на позовній заяві та заяві за вх. №49572/25 від 05.08.2025 суд доходить висновку, що такий підпис вочевидь не є його особистим підписом, позаяк не відповідає тому зразку підпису, який відображений в доданому до позовної заяви копії паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 та посвідченні УБД серії НОМЕР_3 від 05.02.2018.

Дана невідповідність підпису позивача є очевидною та не потребує будь-яких спеціальних знань (зокрема спеціаліста чи експерта), з огляду на що доходжу до переконання про те, що така позовна заява та заява за вх. №49572/25 від 05.08.2025 від імені позивача підписана іншою особою, відомості про яку в позовній заяві відсутні.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що оскільки подана до суду позовна заява від імені фізичної особи ОСОБА_1 не містить особистого підпису позивача, а відомостей про представництво його інтересів в суді іншою особою матеріали позовної заяви не містять, тому наявні підстави для повернення такої позовної заяви позивачу.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідно до частини 8 статті 169 КАС України не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду у належному (встановленому законом) порядку.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №120/6206/24.

За правилами, передбаченими частинами п`ятою та шостою статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна