Справа № 640/7727/22
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року Справа№640/7727/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 10.08.2021 року №01, №01, -

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2022 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» до Головного управління ДПС у Сумській області (далі також ГУ ДПС у Сумській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 10 серпня 2022 року №01, №01.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням ДПС у Сумській області за результатами фактичної перевірки складено акт від 12.07.2021 року № 3526/А/18-28-09-01/42547705. Відповідно до висновків акту встановлено порушення ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР»: 1) відсутність реєстрації семи рівнемірів-лічильників пального в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у періоді з 04.04.2020 по 23.12.2020, чим порушено вимоги пункту а абзацу 6 пп. 230.1.2 п, 230.1 ст. 230 Податкового кодексу; 2) відсутність реєстрації п`яти витратомірів-лічильників пального в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у періоді з 04.04.2020 по 13.04.2020, чим порушено вимоги пункту а абзацу 6 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу.

На підставі вищевказаного акту відповідачем прийнято спірні податкові-повідомлення рішення.

Позивач зазначає, що ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» до 1 липня 2019 року не підпадало під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України, а порушення товариством підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України мало місце у період з 04.04.2020 по 13.04.2020, тому норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу не можуть застосовуватись до ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР».

Виходячи з наведеного, позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення протиправними.

01 червня 2022 року Окружним адміністративним судом міста Києва постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі.

24 червня 2022 року представником ГУ ДПС надано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначає, що відповідно до висновків акту встановлено порушення ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР»: 1) відсутність реєстрації семи рівнемірів-лічильників пального в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у періоді з 04.04.2020 по 23.12.2020, чим порушено вимоги пункту а абзацу 6 пп. 230.1.2 п, 230.1 ст. 230 Податкового кодексу; 2) відсутність реєстрації п`яти витратомірів-лічильників пального в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у періоді з 04.04.2020 по 13.04.2020, чим порушено вимоги пункту а абзацу 6 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу.

Окрім того, на думку представника відповідача твердження ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» про те, що товариство до 01.07.2019 не підпадало під визначення платника податку відповідно до п.212.1 ст.212 Податкового кодексу України, не відповідає дійсності та не може бути взятим до уваги.

Представник Головного управління ДПС у Сумській області вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими.

31 березня 2025 року справу № 640/7727/22 прийнято до провадження Донецького окружного адміністративного суду.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та веденням активних бойових дій на території Донецької області, задля збереження життя та здоров`я учасників справи, працівників суду прийнято рішення про подальшу організацію роботи в дистанційному режимі.

З огляду на викладене, у встановлений КАС України строк рішення по справі з об`єктивних причин не було прийнято, справу розглянуто у розумний строк після виникнення можливості для цього.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» є юридичною особою, ідентифікаційний код 42547705, місцезнаходження: пр. Соборності, буд. 15, каб. 219, м. Київ, 02160.

12 липня 2021 року посадовими особами податкового органу проведена фактична перевірка ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР».

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом встановлено порушення вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Кодексу у частині відсутності реєстрації семи рівнемірів-лічильників пального, розташованих на акцизному складі в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у періоді з 04.04.2020 по 23.12.2020 та відсутність реєстрації п`яти витратомірів-лічильників пального, розташованих на акцизному складі в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у періоді з 04.04.2020 по 13,04.2020.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 12.07.2021 № 3526/А/18-28-0901/42547705.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 10.08.2021 року:

- форми «С» №01, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 140000,00 грн (20000 грн х 7);

- форми «С» №01, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 100000,00 грн (20000,00 грн х 5).

Вищевказані рішенні позивачем оскаржено у досудовому порядку. Рішенням Державної податкової служби України від 11.02.2022 року скаргу ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» залишено без задоволення, а рішення без змін.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі- ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

1 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24 грудня 2015 року №909-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», яким внесено зміни до ПК України у частині віднесення пального до підакцизної групи товарів.

Пунктом 12 Підрозділу 5 розділу XX ПК України установлено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Згідно з підпунктом 12 підрозділу 5 Розділу XX ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що розпорядники акцизних складів зобов`язані були обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Законодавцем також було визначено і граничний строк для такого обладнання та реєстрації, зокрема по акцизному складу, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Згідно з пунктом 128-1.3 статті 128-1 ПК України незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Таким чином, санкція передбачена за незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання електронних документів.

Аналізуючи приписи пункту 18 підрозділу 5 pозділу XX «Перехідні положення» ПК України суд вважає, що дія штрафних санкцій за несвоєчасне обладнання акцизних складів до розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу встановлена з 1 липня 2020 року.

В свою чергу, відтермінування штрафних санкцій за несвоєчасне подання електронних документів з акцизних складів встановлені пунктом 25 підрозділу 5 розділу XX ПК України норми пункту 128-1.3 статті 128-1 цього Кодексу за неподання електронних документів з акцизних складів, на яких розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, починають застосовуватися з 1 квітня 2020 року.

З наведених норм вбачається, що преференції (не з 1 січня 2020 року) щодо застосування штрафних санкцій надані двом категоріям розпорядників акцизних складів за аналогією із пунктом 18 підрозділу 5 розділу XX ПК України, а саме: до розпорядників акцизних складів, на яких розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів; до розпорядників акцизних складів, які до 1 липня 2019 року не підпадали під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу.

При цьому, дія штрафних санкцій за несвоєчасне подання електронних документів для розпорядників акцизних складів, на яких розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів встановлена з 1 квітня 2020 року.

Судом встановлено, що ТОВ «Євро Смарт Пауер» відноситься до іншої категорії, а саме, до розпорядників акцизних складів, які до 1 липня 2019 року не підпадали під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу. Для даної категорії розпорядників акцизних складів чіткі строки застосування штрафних санкцій за несвоєчасне подання електронних документів щодо обігу пального на акцизному складі не встановлені взагалі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 02 квітня 2025 року у справі №320/19922/23.

Вимоги до складання електронного документу щодо обсягу обігу пального на акцизному складі, встановлені нормами абзаців 13, 15 підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України.

Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).

Під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника визначення даних про обсяги залишків пальною та обсяги обігу пального здійснюється у мірах повної місткості, які мають позитивний результат повірки, проведеної відповідно до законодавства, та/або за допомогою рулетки та метрштока або переносного (портативного) рівнеміра-аналізатора, які мають позитивний результат повірки, проведеної відповідно до законодавства. Застосування такого способу вимірювання може здійснюватися не більше 20 календарних днів поспіль (для акцизних складів, які є місцями роздрібної торгівлі пальним, на які отримано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, - не більше 15 календарних днів поспіль) та не більше чотирьох разів протягом календарного року.

Тобто, електронний документ повинен заповнюватися автоматично з приладів обліку пального та може заповнюватись відповідальною особою розпорядника акцизного складу без автоматичного формування даних тільки під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника.

Платник акцизного податку з реалізації пального може подати заповнений на вимогу статті 230 Податкового кодексу України електронний документ з обігу пального на акцизному складі до контролюючого органу тільки за наявності витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, що формують дані обігу пального в автоматичному режимі.

Враховуючи наведене правове регулювання, суд дійшов висновку, що штрафні санкції за неподання електронного документу з обігу пального на акцизному складі для підприємств, що не підпадали під поняття платника акцизного податку з реалізації пального до 01 липня 2019 року не можуть бути застосовані раніше ніж за період після 01 липня 2020 року - тобто, періоду, до якого відтерміновано застосування штрафних санкцій за несвоєчасне обладнання лічильниками акцизних складів. Отже, у даному випадку, виключається вина платника податків у неподанні електронного документу.

Крім того, санкція пункту 128-1.3 статті 128-1 ПК України передбачена тільки за наявності вини платника податків.

Отже, застосування контролюючим органом штрафних санкцій за пунктом 128-1.3 статті 128-1 ПК України з 1 квітня 2020 року до товариства, яке є розпорядником акцизних складів, які до 01 липня 2019 року не підпадали під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 ПК України, є неправомірним.

Враховуючи зазначене, податкові повідомлення-рішення від 10 серпня 2021 року №01, №01 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті не у відповідності до вимог Конституції та законів України.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, з урахуванням принципів адміністративного судочинства, позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 10.08.2021 року №01, №01 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 9 зазначеної статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Пункт 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 3-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З акту наданих послуг № 1-34 від 05 серпня 2025 року за договором про надання правничої (правової) допомоги № 10/01/22 від 10.01.2022 р. вбачається, що витрати на правничу допомогу складаються з:

- підготовка (написання) та подання до суду позовної заяви про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.08.2021 №01 про застосування штрафних санкцій у розмірі 140 000,00 грн. та від 10.08.2021 №01 про застосування штрафних санкцій у розмірі 100 000,00 грн. з додатками - 7500 грн (6 годин);

- опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз судової практики - 4000 грн (4 години);

- підготовка (написання) письмових пояснень від 05.08.2025 року - 3000 грн (3 години).

Згідно п. 4.5 договору про надання правничої (правової) допомоги № 10/01/22 від 10.01.2022 р. строк оплати послуг становить десять (10) банківських днів з моменту підписання акту наданих послуг.

Вказані витрати підтверджені: копіями квитанції №91АЕ-7ТМН-ВКК5-Х158 від 18.10.2023 року, акту надання послуг №о00556 від 08.11.2023 року, договору про надання правничої допомоги №249 від 03.10.2023 року.

Відповідачем подано заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу.

Критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката застосовується судом виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За приписами частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд звертає увагу, що питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Таким чином, суд дійшов висновку стосовно зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки предмет спору у цій справі не є складним та не потребує складних правових досліджень.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що обґрунтованими та співмірними із складністю справи витратами на правничу допомогу є сума у розмірі 7500,00 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд врахував правові позиції Верховного суду, що викладені у постановах № 820/3072/18 від 19.02.2021, №520/8489/19 від 22.12.2020.

Щодо стягнення судового збору суд зазначає наступне.

Згідно платіжних доручень №8569 від 19.05.2022 року, №8570 від 19.05.2022 року, позивачем сплачено судовий збір за подання даної позовної заяви у розмірі 4962,00 грн., в той час коли за законом необхідно сплатити 3600 грн (пункт 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується судовий збір - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Таким чином, частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області підлягають судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3600,00 грн.

Разом з тим, суд вважає необхідним наголосити, що у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 10 серпня 2022 року №01, №01 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 10 серпня 2022 року №01, №01.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (місцезнаходження: вул. Іллінська, буд. 13, м. Суми, 40009, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (місцезнаходження: пр. Соборності, буд. 15, каб. 219, м. Київ, 02160, ) понесені судові витрати зі сплати судового збору та правничої допомоги у розмірі 11100 (одинадцять тисяч сто) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Лазарєв