Справа № 279/4810/25
Суддя: Івашкевич О. Г.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4810/25
Провадження № 2-а/279/66/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в приміщенні суду справу № 279/4810/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з адміністративним позовом до ГУНП в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови .

В обґрунтування позову зазначає, що 23.07.2025 року близько 12:07 год. відносно нього інспектором відділення поліції №1 (м.Буча) Бучанського районного управляння поліції ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Медвідєм Д.Р. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ЕНА №05294041 від 23.07.2025 року за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Згідно оскаржуваної постанови 23.07.2025 року о 12:00 год. в с. Блиставиця по вул.Нова водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz 714D з д.н.з. НОМЕР_1 при цьому не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а. ПДР - керування т.з. особою, яка не має права керування таким т.з. Адміністративна відповідальність за вчинене правопорушенняпередбачена ч. 2 ст.126 КУпАП.

Вважає постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною, та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

Оскільки, по-перше, поліцейським було незаконно зупинено його ТЗ, вимога щодо пред`явлення посвідчення водія та інших документів не мала правових підстав, він не вчиняв та не мав наміру вчиняти правопорушення. Поліцейський не задокументував і не довів факт порушення ним ПДР, а тому вимога щодо пред`явлення водієм посвідчення є неправомірною.

По-друге, зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст. 126 КУпАП оскільки, автомобіль Mercedes-Benz 714D д.н.з. НОМЕР_1 , яким він керував, є вантажним автомобілем, яким дозволено керувати маючи категорію Cl.

Категорія "С1"- призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів). Право на керування транспортними засобами надається особам, які досягли вісімнадцятирічного віку.

Вказує, що згідно посвідчення водія НОМЕР_2 має категорії В та С, що дозволяє йому, важаючи Постанову Кабінету Міністрів України "Деякі питання Допуску водіїв до керування транспортними засобами" від 03.03.2022 №184, керувати вантажним автомобілем Mercedes-Benz 714D д.н.з. НОМЕР_1 . Отже, в даному випадку поліцейський при прийнятті оскаржуваної постанови не дотримався зазначених вимог законодавства, поставився до питання розгляду справи досить формально, внаслідок чого прийшов до хибного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП.

Крім того, вважає, що розгляд справи проведено незаконно, з порушенням процедури встановленої ст. 278-280, 283 КУпАП. У порушення вимог КУпАП та Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року щодо процедури розгляду справи, поліцейський Ведмідь Д.Р. не представився, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, не роз`яснив права і обов`язки, не дослідив докази, не перевірив чиє взагалі в його діях є склад правопорушення, а прийняв незаконну постанову, після чого надав її і сказав розписатись за неї.

Враховуючи викладене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕНА №05294041 від 23.07.2025, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. відносно себе за ч. 2 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Одночасно просить суд стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.08.2025 року відкрито провадження у адміністративній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Учасники справи належним чином повідомлялися про судовий розгляд справи шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, довідками про доставку електронного документу та електронного листа, у встановлений строк надав до суду відзив на позов, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі з підстав необгрунтованості та відсутності у діях інспектора при розгляді справи про адміністративне правопорушення допущених порушень, які б ставили під сумнів законність оскаржуваної постанови. Щодо заявленої суми понесених витрат відповідач вважає, що заявлена сума не є співмірною та пропорційною сумою відшкодування, а отже не підлягає також задоволенню.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та будь які інші заяви, клопотання, що стосуються розгляду справи до суду не надходили.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 288 КУпАП передбачений порядок оскарження, зокрема п.3 ч.1 цієї статті визначено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, може бути оскаржено: у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В силу ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Місцевим судам як адміністративним підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (п.1 ч.1 ст.20 КАС України).

В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, зокрема передбачених частиною 2 статті 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Судом встановлено, що інспектором відділення поліції №1 (м.Буча) Бучанського районного управляння поліції ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Медвідєм Данилом Романовичем постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ЕНА №05294041 від 23.07.2025 року позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Зі змісту оскаржувальної постанови слідує, що адміністративне стягнення накладено за те, що водій гр. ОСОБА_1 керуючи 23.07.2025 року о 12 год. 00 хв. ТЗ Mercedes-Benz 714D з д.н.з. НОМЕР_1 в с. Блиставиця по вул.Нова не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а. ПДР - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ. Адміністративна відповідальність за вчинене правопорушенняпередбачена ч. 2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.2.1.а. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок складання органів Національної поліції протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення визначено Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, яким затверджено відповідну інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, згідно п.1 розділу 1 "Загальні положення" якої визначено, що ця Інструкція встановлює порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах (далі - органи поліції), матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, а також виконання посадовою особою дій з дотримання вимог ст.280 КУпАП, забезпечення всебічного та повного з`ясування обставин, що підлягають встановленню та дослідженню при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскаржена позивачем постанова, згідно її змісту, була винесена на місці можливої події, записів про те, що до неї додаються будь-які матеріали, постанова не містить. Доводи позивача про те, що вказані в постанові правопорушення не мали місця і ним не вчинялись, відповідачем не спростовані, правомірність винесення постанови не доведена, будь-які докази щодо підтвердження факту порушення відповідачем Правил дорожнього руху ні до постанови, ні до відзиву відповідача не додано.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Постановою Кабінету Міністрів України № 348 від 22.03.2022 року (яка набула чинності з 23 березня 2022 року та є чинною як на час складання протоколу від 23 липня 2025 року так і на час розгляду справи судом) внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 184 "Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами" та доповнено Постанову КМ України пунктом 1-1, згідно якого установлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B.

При цьому за змістом вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 184 "Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами" (із змінами) не міститься будь-яких обмежень щодо її застосування на водіїв (в залежності від роду занять, проходження служби тощо), а відтак її чинність поширюється на усіх осіб, які мають посвідчення водія категорії B.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що станом на день зупинки ТЗ працівниками поліції і складання постанови ЕНА №05294041 від 23.07.2025 позивач мав посвідчення водія НОМЕР_2 з правом керування транспортними засобами категорія "В" та "С". Факт наявності такого посвідчення підтверджується доданою копією цього посвідчення позивачем.

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ЕНА №05294041 від 23.07.2025 року, інспектором відділення поліції не вказано, яку саме категорію посвідчення водія повинен був мати гр. ОСОБА_1 для керування транспортним засобом марки Mercedes-Benz 714D з д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням вищевказаних положень постанови Кабінету Міністрів України № 348 від 22.03.2022 року.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини "доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом".

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки "кримінальним обвинуваченням" у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа "Лучанінов протиУкраїни" рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Суд також враховує положення ч.4 ст.159 КАС України, відповідно яких подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З огляду на наведене відповідачем не спростовано доводів, а також достовірності та правдивості аргуметів, наведених у позові.

Отже, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме: порушення правил дорожнього руху, відповідачем не доведено та не підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на той факт, що чинним законодавством установлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії "C", "C1" на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії "B", відповідачем не доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, не надано суду належних та допустимих доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, враховуючи принцип презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, суд приходить до висновку, що постанова серія ЕНА №05294041 від 23.07.2025 року про адміністративне правопорушення винесена відносно позивача інспектором відділення поліції №1 (м.Буча) Бучанського районного управляння поліції ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Медвідєм Д.Р. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп., без додержання законності, є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Згідно зі частини 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч1. ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно зі ч.9 ст.139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз положень процесуального законодавства, якими врегульовано питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.01.2025 року по справі №240/32993/23.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на правову допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду копію договору про надання правничої допомоги, додаток 1 до Договору, з зазначенням видів наданих послуг адвокатом Бугайовим М.В. та квитанцію до прибуткового касового ордера на підтвердження понесених витрат у розмірі 5000 грн.

Суд погоджується з твердженнями відповідача, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу виходить за розумні межі визначення розміру, є неспівмірною до обсягу послуг адвоката, не відповідає критерію реальності таких витрат, а тому відсутні підстави для задоволення їх в повному обсязі.

З огляду на наведене з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати зі сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн., оскільки на думку суду саме такий розмір є співмірним із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

Керуючись ст.2, 5, 8, 9 ,72-79, 139, 194, 229, 241-246, 286, 295, 297 КАС України та ст. 9, 247,251,283 КУпАП,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Постанову інспектора відділення поліції №1 (м.Буча) Бучанського районного управляння поліції ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Медвідя Данила Романовича серії ЕНА №05294041 від 23.07.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП закрити.

Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Київській області за рахунок бюджетних асигнувань вказаного суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211, 20 грн. та на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн., а всього 4211 (чотири тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_3 ;

Відповідач: Головне Управління Національної поліції в Київській області, місце знаходження: м. Київ, вул. Володимирська 15, .

Суддя : Оксана ІВАШКЕВИЧ