Справа № 640/3002/19
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року Справа№640/3002/19

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.12.2018 №№, , , .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновки контролюючого органу про те, що позивачем нібито не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, не відображено доходу, отриманого платником як додаткове благо (прощеного (анульованого) кредитором боргу позивача), не сплачено податок з такого доходу та військовий збір, є протиправними та не обґрунтованими, оскільки лист АТ «УкрСиббанк» від 04.07.2018 №14-2-02/32275 позивачем не отримувався. Крім того, у вказаному листі не вірно визначена сума прощення. Позивач посилається на порушення порядку проведення перевірки та відсутність фактичних підстав для визначення йому грошових зобов`язань відповідними ППР.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що проведеною документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства внаслідок недекларування доходу за 2017 рік у вигляді додаткового блага від АТ «УкрСиббанк» у сумі 278017,58 грн, що призвело до несплати ПДВО в сумі 50043,16 грн та військового збору в сумі 4170,26 грн. При цьому відповідач зауважує, порушень процедури проведення перевірки допущено не було, а правові підстави для визначення позивачу грошових зобов`язань наявні, оскільки позивачу кредитором (банком) було анульовано борг.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2019 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу №640/3002/19 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2025 прийнято адміністративну справу до провадження. Розгляд справи ухвалено проводити спочатку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Допущено заміну відповідача Головного управління ДФС у м. Києві, правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011). Запропоновано сторонам у разі зміни фактичних обставин по даній справі, вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, повідомити суду про таке протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали шляхом направлення додаткових пояснень в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (особистий кабінет в системі «Електронний суд») з використанням власного (уповноваженої особи) електронного підпису або у паперовій формі.

Від позивача будь-яких клопотань до суду не надходило.

Від представника відповідача на адресу суду надано клопотання, за змістом якого через незмінність позиції відповідача у справі №640/3002/19, просив врахувати наявні у справі матеріали (відзив та додатки до нього) при новому розгляді справи.

Також представником відповідача подано заяву про заміну сторони відповідача - Головного управління ДФС у м. Києві () на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Натомість питання заміни відповідача правонаступником було вирішено за ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2025.

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В. перебувала у щорічній відпустці з 25.07.2025 по 08.08.2025.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.08.2025 витребувано від акціонерного товариства "УкрСиббанк" (, 04070, Україна, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок, 2/12, ) докази по справі, а саме завірені належним чином копії:

- листа АТ "УкрСиббанк" від 27.06.2017 №24-3/226, яким повідомлено ОСОБА_1 про анулювання боргу та докази направлення або вручення ОСОБА_1 такого повідомлення;

- листа банку, направленого на адресу податкового органу про анулювання боргу ОСОБА_1 ;

- інформацію про те, яку суму кредитної заборгованості за тілом кредита було прощено (анульовано) ОСОБА_1 у 2017 році (договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) №0 від 17.09.2008), та відповідні докази;

- інформацію про те, чи було сплачено ОСОБА_1 частину суми заборгованості, та відповідні докази.

25.08.2025 від АТ "УкрСиббанк" надійшли витребувані докази.

Судом встановлено такі фактичні обставини у справі.

17.09.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», в подальшому з 21.12.2009 ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 згідно якого Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 33 237,00 доларів США терміном до 17.09.2015 включно під 13,5 відсотків річних.

Умовами договору було передбачено, що розмір ануїтетного платежу складає 615,00 доларів США. День сплати такого платежу - 17 число кожного місяця.

Згідно Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 17.09.2008, укладеної між сторонами, відбулася зміна кінцевого терміну повернення кредиту за Кредитним договором - 16.09.2017 та зміна ануїтетного платежу в розмірі 530,00 доларів США.

Зазначені обставини встановлені у заочному рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2015 у справі № 760/9023/15-ц.

Листом від 27.06.2017 №24-3/226 АТ «УкрСиббанк», адресованим ОСОБА_1 , повідомлено про прийняття рішення про анулювання кредитної заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) №0 від 17.09.2008 станом на 27.06.2017, а саме суми основного боргу (кредиту) 10 677,95 доларів США, що складає 278017,58 грн по курсу НБУ станом на 27.06.2017. Також повідомлено, що AT «УкрСиббанк», як кредитором прийнято рішення про анулювання ї заборгованості за Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) №0 від 17.09.2008 станом па 27.06.2017, а саме: суми процентів 6 625,93 доларів США, шо складає 172 516,73 гривень по курсу НБУ станом на 27.06.2017; штрафні санкції (пеня), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, у сумі 5 316,59 гривень. Також звернуто увагу позивача, що відповідно до пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, і повідомлено про необхідність самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що на підставі п.п.20.1.4, п.20.1 ст.20, п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, відповідно до наказу ГУ ДФС у м. Києві від 23.10.2018 №15851 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага. Результати перевірки оформлені актом від 23.11.2018 №4615/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 .

Вищезазначеною перевіркою встановлено порушення фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 вимог:

- п. 179.1, ст. 179 розділу IV Кодексу з урахуванням вимог п.п.49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Кодексу, не подано до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2017 рік;

- п.п. «а» п. 176.1 п.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 Кодексу, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

- порушення п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 з урахуванням вимог п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу, не задекларовано дохід за 2017 у сумі 278 017,58 та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2017 в сумі 50043,16 гривень;

- п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних Положень Кодексу, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2017 рік у сумі 4 170,26 гривень.

На підставі висновків викладених в акті перевірки, було винесено податкові повідомлення-рішення від 18.12.2018:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб у сумі 62553,95 грн, у тому числі 12510,79 грн штрафних санкцій;

№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір у сумі 5220,83 грн, у тому числі 1042,57 грн штрафних санкцій;

№ , яким до позивача застосовано штрафні санкцій у сумі 510,00 грн на підставі п.п. 54.3.1, 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і п. 121.1 ст. 121 ПК України;

№ , яким до позивача застосовано штрафні санкцій у сумі 170,00 грн на підставі п.п. 54.3.1, 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і п. 120.1 ст. 120 ПК України.

Не погоджуючись із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась в суд з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Суд зауважує, що виклад нормативно-правового регулювання здійснюється в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин.

Згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України визначено права контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України однією з підстав проведення документальної позапланової перевірки є неподання платником в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.

Згідно пп. 78.1.15 п. 78.1 ст. 78 ПК України підставою для проведення документальної позапланової перевірки є неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або у разі встановлення порушень під час моніторингу такого звіту або документації відповідно до вимог пунктів 39.4 і 39.5 статті 39 цього Кодексу.

Стосовно порушень, виявлених контролюючим органом під час проведення фактичних перевірок та які слугували підставою для винесення оскаржуваних позивачем ППР, слід зазначити наступне.

Згідно з пп. 163.1.1 та 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абз. 2 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, є вичерпним.

Так, відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Аналогічна правова позиція викладена у багатьох рішеннях Верховного Суду, зокрема в постановах від 12.03.2024 по справі № 280/2320/19, від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, від 20.10.2020 по справі № 140/30/20, від 20.10.2020 по справі № 140/30/20, від 17.10.2019 по справі № 420/5895/18, від 13.06.2018 по справі № 820/6755/16, від 12.08.2020 по справі № 160/2116/19, від 15.05.2018 по справі № 821/1594/17, від 19.07.2019 по справі № 826/4240/18, від 14.11.2019 по справі № 520/10880/18, від 25.11.2019 по справі № 500/2252/18, від 04.06.2020 по справі № 826/7305/17, від 24.10.2018 по справі № 826/6896/17, від 01.10.2019 по справі № 826/4578/17, від 29.01.2019 по справі № 821/707/17, від 19.06.2020 по справі № 260/769/19, від 07.10.2021 по справі № 540/1875/19, від 30.05.2022 по справі № 804/7880/16, від 22.06.2022 по справі № 826/9493/17, від 16.09.2022 по справі № 826/15158/16.

Питання правозастосування абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України також отримало оцінку у постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 28.07.2021 у справі №826/12872/17.

У вказаній постанові Судова палата дійшла висновків, що сума основного боргу (тіла кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності, відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України є додатковим благом, а тому підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Із системного аналізу правових норм Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у згаданій вище постанові дійшов висновку, що у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Судом встановлено, що відповідно до наявної податкової інформації фізична особа - платник податків ОСОБА_1 у II кварталі 2019 року отримала дохід, який згідно з Кодексом підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації).

Згідно відповіді отриманої від АТ «УкрСиббанк» листом від № 14-2-02/32275 від 04.07.2018 (на запит ГУ ДФС у м.Києві) було підтверджено нарахування та виплату доходу у вигляді саме основної суми боргу (кредиту) платника податку (позивачу), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням та було відображено у податковому розрахунку за формою 1-ДФ під « 126» ознакою доходу у II кварталі 2019 року.

Таким чином, платник податків - фізична особа отримав дохід, який згідно з п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу є доходом, отриманим платником податків як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 Кодексу) та підлягає включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню платником в річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про незгоду ОСОБА_1 із визначеними банком розмірами сум коштів до моменту винесення спірних рішень контролюючого органу та необхідності сплати податкових зобов`язань. У цій справі не встановлено й того, що позивачкою оспорювались дії банку щодо прощення їй кредитного боргу у конкретно визначеній сумі.

Крім того, судом не встановлено відповідних обставин, за яких до спірних правовідносин необхідно було застосовувати правила пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Також позивачем зазначено, що їй не вручалось повідомлення про анулювання боргу.

Проте, в матеріалах справи наявне повідомлення про анулювання боргу від 27.06.2017 року №24-3/226, в якому наявна розписка позивача про те, що оригінал повідомлення вона отримала особисто 27.06.2017.

Отже, цей аргумент позивача судом відхиляється.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 , будучи позичальницею (платником податків), яка отримала додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом, та яка була належним чином повідомлена банком (податковим агентом) про прощення (анулювання) такого боргу, була зобов`язана відобразити анульовану суму боргу у складі оподаткованого доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податків та зборів.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що позивач декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік не подала та, відповідно, не нарахувала та не сплатила передбачені законом податки і збори із доходу, отриманого як додаткове благо в сумі 278017,58 грн.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 липня 2023 року у справі №160/19333/21, сума коштів, анульована за самостійним рішенням банку та включена до податкового розрахунку за формою 1-ДФ, є додатковим благом позивача, у зв`язку з чим у нього виник обов`язок нарахувати та сплатити з такої суми податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також подати до контролюючого органу відповідну декларацію.

Таким чином, суд погоджується з правомірністю визначення ОСОБА_1 згідно ППР від 18.12.2018 № грошового зобов`язання з ПДФО, обчисленого із суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту) в сумі 62553,95 грн.

Щодо сплати військового збору згідно ППР від 18.12.2018 №, то суд враховує, що Законом України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015, були внесені зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, згідно з якими тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відтак, з огляду на отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага, тому контролюючим органом правомірно здійснено донарахування позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обчисленого із суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту) в сумі 5220,83 грн.

ОСОБА_1 не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік.

Згідно із п.120.1 ст.120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п.49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Враховуючи встановлення при розгляді справи отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, платник податку зобов`язаний був подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), тому відповідач правомірно застосував штрафні санкції за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатом річного декларування» на суму 170 грн.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 18.12.2018.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 18.12.2018, яким встановлено порушення п.п. «а» п.176.1 п.1 76, п.44.1, п.44.3 ст. 44 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. «а» п.176.1 п.176 Кодексу платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форма такого обліку та порядок його ведення затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 23.06.2017 №591 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу та Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.07.2017 за № 871/30739.

Відповідно до вимог п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п.44.3 ст.44 Кодексу платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Зі змісту ст. 176 ПК України обов`язок ведення обліку доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, поширюється на всіх платників податків у разі, якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію. А такий обов`язок позивача підтверджено в ході судового розгляду.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 18.12.2018.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин оскаржувані податкові повідомлення- рішення винесені ГУ ДФС у м. Києві у відповідності до статті 19 Конституції України, а тому підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.

Беручи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог повністю.

При цьому суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Правові підстави для розподілу судових витрат згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки в позові відмовлено повністю.

Керуючись ст.ст.2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька