Справа № 160/17361/25
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державна судова адміністрація України про визнання протиправною та скасування постанови,-
13 червня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Державна судова адміністрація України, в якому просить:
визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 04.06.2025 року про закінчення виконавчого провадження №77538040.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року ОСОБА_1 26 серпня 2024 року видано 2 виконавчих листа №160/8326/24.
07 березня 2025 року ОСОБА_1 виконавчий лист №160/8326/24 щодо позовних вимог до Державної судової адміністрації України направила до ВПВР Департаменту ДВС МЮУ для примусового виконання.
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 17.03.2025 року відкрито виконавче провадження №77538040.
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 04.06.2025 року виконавче провадження № 77538040 закінчено на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Оскільки державним виконавцем не вжито заходів щодо примусового виконання виконавчого листа №160/8326/24 виданого 26.08.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом в межах виконавчого провадження №77538040, ОСОБА_1 вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 04.06.2025 року про закінчення виконавчого провадження №77538040, у зв`язку з чим позивач через систему «Електронний суд» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у порядку визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
18 червня 2025 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
19 червня 2025 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Державною судовою адміністрацією отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.03.2025 відкрито виконавче провадження №77538040 з примусового виконання виконавчого листа №160/8326/24, виданого 26.08.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Державної судової адміністрації України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 за період з 01 січня по 31 грудня 2021 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 270 грн.., за період з 01 січня по 31 грудня 2022 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 481 грн., за період з 01 січня по 31 грудня 2023 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 684 грн., за період з 01 січня по 31 березня 2024 року (включно), виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3 028 грн.
Постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та надіслано копію постанови сторонам виконавчого провадження.
Однак, представник відповідача зазначив, що Державною судовою адміністрацією України не надано державному виконавцю жодної інформації щодо виконання рішення суду та не здійснено жодних заходів направлених на виконання рішення суду, а відтак рішення суду залишається невиконаним боржником без поважних причин.
Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
07 травня 2025 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5 100 грн. та повторно зобов`язано Державну судову адміністрацію України виконати рішення суду, про що повідомити державного виконавця.
Оскільки станом на 22.05.2025 боржником не було вжито жодних заходів, спрямованих на виконання рішення суду, таке рішення залишається невиконаним без наявності поважних причин, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення на Державну судову адміністрацію України штрафу в розмірі 10 200 грн. за невиконання судового рішення без поважних причин, а також зобов`язано боржника виконати зазначене рішення протягом десяти робочих днів.
23 травня 2025 року державним виконавцем з метою отримання повної та об`єктивної інформації щодо виконання рішення суду та подальшого прийняття рішення щодо направлення до правоохоронних органів повідомлення про вчинення кримінального правопорушення направлено на адресу боржника відповідну вимогу.
Додатково повідомлено, що 09 січня 2025 року ДСА України затверджено кошторис на 2025 рік Територіальному управлінню ДСА України в Дніпропетровській області за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» у сумі 23,4 тис. грн.
Однак, згідно кошторису на 2025 рік відсутні відомості про те, що ДСА України здійснило забезпечення Територіального управління ДСА України бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків, а саме з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 .
04 червня 2025 року державним виконавцем надіслано до Головного управління Національної поліції у м.Києві повідомлення щодо вчинення посадовими особами Державної судової адміністрації України кримінального правопорушення.
З аналізу правових норм Закону України «Про виконавче провадження», які належить застосувати до спірних правовідносин та якими державний виконавець керується при примусовому виконанні судових рішень, представник відповідача вважає, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:
- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);
- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);
- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.
Якщо після вжиття державним виконавцем всіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.
У зв`язку з чим 04 червня 2025 року, керуючись вимогами пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №160/8326/24, виданого 26.08.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Державний виконавець по тексту відзиву взагалі не дав оцінку аргументам щодо протиправності постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.06.2025 року.
Представник відповідача посилається на інформацію ДСА України від 13.01.2025 року, тоді як виконавче провадження №77538040 відкрито 17.03.2025 року.
Крім того, в листі ДСА Україні від 13.01.2025 року йдеться про затвердження кошторису на 2025 року за програмою 0501150 для Одеського апеляційного суду, до якого позивач не має відношення, оскільки ОСОБА_1 працювала в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська.
В тексті постанови від 04.06.2025 року державний виконавець посилається на відсутність бюджетних асигнувань для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Одеського апеляційного суду - ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що вказана інформація її не стосується, оскільки стосується виплати суддівської винагороди іншому судді.
А отже, з викладеного вбачається, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Яковенко В.А. в листуванні з ДСА України допустив помилку при витребуванні від ДСА України 07.05.2025 року інформації щодо конкретного судді.
З урахуванням викладеного, позивач просить скасувати спірну постанову державного виконавця від 04.06.2025 року про закінчення виконавчого провадження №77538040.
Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, представник третьої особи пояснень щодо позову та відзиву не надав, з заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року в справі №160/8326/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та вирішено:

Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за період з 01 січня по 31 грудня 2021 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 270 грн., за період з 01 січня по 31 грудня 2022 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 481 грн., за період з 01 січня по 31 грудня 2023 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 684 грн., за період з 01 січня по 31 березня 2024 року (включно), виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3 028 грн.

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за період з 01 січня по 31 грудня 2021 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 270 грн.., за період з 01 січня по 31 грудня 2022 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 481 грн., за період з 01 січня по 31 грудня 2023 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 684 грн., за період з 01 січня по 31 березня 2024 року (включно), виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3 028 грн.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по 31 березня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102 грн.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити суддівську винагороду судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року у розмірі 2 270 грн., щомісячні доплати у відповідних відсотках за вислугу років, допомоги на оздоровлення, за період з 01 січня по 31 грудня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити суддівську винагороду судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судці 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2022 року у розмірі 2 481 грн., щомісячні доплати за вислугу років, допомоги на оздоровлення, за період з 01 січня по 31 грудня 2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити суддівську винагороду судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судці 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року у розмірі 2 684 грн., щомісячні доплати за вислугу років, допомоги на оздоровлення, за період з 01 січня по 31 грудня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити суддівську винагороду судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року у розмірі 3 028 грн., щомісячні доплати у відповідних відсотках за вислугу років, допомоги на оздоровлення, за період з 01 січня по 31 березня 2024 року (включно), з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року ОСОБА_1 26 серпня 2024 року видано 2 виконавчих листа №160/8326/24.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.03.2025 відкрито виконавче провадження №77538040 з примусового виконання виконавчого листа №160/8326/24, виданого 26.08.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Державної судової адміністрації України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 за період з 01 січня по 31 грудня 2021 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 270 грн.., за період з 01 січня по 31 грудня 2022 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 481 грн., за період з 01 січня по 31 грудня 2023 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 684 грн., за період з 01 січня по 31 березня 2024 року (включно), виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3 028 грн.

Постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та надіслано копію постанови сторонам виконавчого провадження.

07 травня 2025 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5 100 грн. та повторно зобов`язано Державну судову адміністрацію України виконати рішення суду, про що повідомити державного виконавця.

23 травня 2025 року державним виконавцем з метою отримання повної та об`єктивної інформації щодо виконання рішення суду та подальшого прийняття рішення щодо направлення до правоохоронних органів повідомлення про вчинення кримінального правопорушення направлено на адресу боржника відповідну вимогу.

Листом Державної судової адміністрації України від 03 червня 2025 №10-11154/25 повідомлено, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень суддів і працівників апаратів суддів» головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

Додатково повідомлено, що 09 січня 2025 року ДСА України затверджено кошторис на 2025 рік Територіальному управлінню ДСА України в Дніпропетровській області за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» у сумі 23,4 тис. грн.

Однак, згідно кошторису на 2025 рік відсутні відомості про те, що ДСА України здійснило забезпечення Територіального управління ДСА України бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1

04 червня 2025 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслано до Головного управління Національної поліції у м.Києві повідомлення щодо вчинення посадовими особами Державної судової адміністрації України кримінального правопорушення.

Оскільки на думку державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ним вжито всіх заходів примусового виконання рішення суду, 04 червня 2025 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, керуючись вимогами пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №160/8326/24, виданого 26.08.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Оскільки державним виконавцем не вжито всіх заходів щодо примусового виконання виконавчого листа №160/8326/24, виданого 26.08.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом в межах виконавчого провадження №77538040, ОСОБА_1 вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 04.06.2025 року про закінчення виконавчого провадження №77538040, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

За приписами статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 2 статті 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом частини 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин 6 статті 26 Закону №1404-VІІІ за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Відповідно до частини 4 статті 19 цього Закону сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (частина п`ята статті 19 Закону).

За змістом частини 1 статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 63 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону №1404-VІІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначає відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Згідно із частиною 1 статті 75 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно із частиною 2 статті 75 Закону в разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною 3 статті 63 цього Закону.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що державний виконавець, як суб`єкт владних повноважень, в силу положень Основного Закону, повинен виконувати свої повноваження лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення. Прийняттю державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження мають передувати певні дії відносно боржника, послідовність яких визначена Законом №1404-VІІІ.

Лише після здійснення всіх необхідних заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, державний виконавець має можливість винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Предметом спору у даній справі є правовідносини щодо прийняття державним виконавцем постанови від 04.06.2025 року про закінчення виконавчого провадження №77538040 відповідно до пункту 11 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII.

У ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.03.2025 відкрито виконавче провадження №77538040 з примусового виконання виконавчого листа №160/8326/24, виданого 26.08.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Державної судової адміністрації України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 за період з 01 січня по 31 грудня 2021 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 270 грн.., за період з 01 січня по 31 грудня 2022 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 481 грн., за період з 01 січня по 31 грудня 2023 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 684 грн., за період з 01 січня по 31 березня 2024 року (включно), виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3 028 грн.

Постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та надіслано копію постанови сторонам виконавчого провадження.

07 травня 2025 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5 100 грн. та повторно зобов`язано Державну судову адміністрацію України виконати рішення суду, про що повідомити державного виконавця.

23 травня 2025 року державним виконавцем з метою отримання повної та об`єктивної інформації щодо виконання рішення суду та подальшого прийняття рішення щодо направлення до правоохоронних органів повідомлення про вчинення кримінального правопорушення направлено на адресу боржника відповідну вимогу.

Листом Державної судової адміністрації України від 03 червня 2025 №10-11154/25 повідомлено, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень суддів і працівників апаратів суддів» головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

Додатково повідомлено, що 09 січня 2025 року ДСА України затверджено кошторис на 2025 рік Територіальному управлінню ДСА України в Дніпропетровській області за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» у сумі 23,4 тис. грн.

Однак, згідно кошторису на 2025 рік відсутні відомості про те, що ДСА України здійснило забезпечення Територіального управління ДСА України бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 .

04 червня 2025 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслано до Головного управління Національної поліції у м.Києві повідомлення щодо вчинення посадовими особами Державної судової адміністрації України кримінального правопорушення.

Оскільки на думку державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ним вжито всіх заходів примусового виконання рішення суду, 04 червня 2025 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, керуючись вимогами пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №160/8326/24, виданого 26.08.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 04.06.2025 року у виконавчому провадженні №77538040, фактичною підставою для її прийняття стало повідомлення державного виконавця органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України від 04.06.2025 за вих.№77538040/6-20.1 з посиланням на частину 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, суд вважає, що відповідачем не вчинено всіх дій, направлених на примусове виконання судового рішення, оскільки державний виконавець не скористався своїм правом, передбаченим пунктами 3, 14 частини 3 статті 18 Закону №1404 та з метою захисту інтересів стягувача не одержав від боржника пояснень, довідок та іншої інформації щодо того, які дії вчинив боржник для виконання рішення суду, не викликав посадових осіб боржника з приводу виконання рішення суду.

При цьому, суд наголошує, що частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII встановлює обов`язок виконавця закінчити виконавче провадження лише у випадку неможливості здійснення примусового виконання рішення немайнового характеру без участі боржника.

Водночас, в справі, що розглядається, судове рішення, яке примусово виконується, містить зобов`язання Державної судової адміністрації України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 за період з 01 січня по 31 грудня 2021 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 270 грн.., за період з 01 січня по 31 грудня 2022 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 481 грн., за період з 01 січня по 31 грудня 2023 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 684 грн., за період з 01 січня по 31 березня 2024 року (включно), виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3 028 грн., що виключає його приналежність до рішень немайнового характеру.

Суд наголошує, що накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією накладення штрафів та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 13.12.2022 у справі №340/5200/21 та враховується судом відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем у спірних правовідносинах не було вжито всіх можливих та необхідних заходів щодо виконання судового рішення та не було правових підстав для закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду у справі №160/22017/21 не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 04.06.2025 року про закінчення виконавчого провадження №77538040 з примусового виконання виконавчого листа №160/8326/24, виданого 26.08.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом, є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За змістом положень частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність винесення державним виконавцем постанови від 04.06.2025 року про закінчення виконавчого провадження №77538040 з примусового виконання виконавчого листа №160/8326/24, виданого 26.08.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 968,96 грн., що документально підтверджується квитанцією АТ "Таскомбанк" №7339-1558-5023-7293 від 12.06.2025 року.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України () судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державна судова адміністрація України про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 04.06.2025 року про закінчення виконавчого провадження №77538040 з примусового виконання виконавчого листа №160/8326/24, виданого 26.08.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник