Справа № 160/32305/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/32305/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі №160/32305/24 (головуючий суддя першої інстанції - Юрков Е.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 05.12.2024 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області щодо відмови їй у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства від 23.10.2024 року, оформленої листом відповідача №Б-1019/6/1201-24/1201.4.4/14298-24 від 24.10.2024 року;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути подану нею декларацію про відмову від іноземного громадянства від 23.10.2024 року, з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті декларації ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про відмову від іноземного громадянства від 23.10.2024 року, оформленої листом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від №Б-1019/6/1201- 24/1201.4.4/14298-24 від 24.10.2024 року.

Зобов`язано Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області повторно розглянути подану ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) декларацію про відмову від іноземного громадянства від 23.10.2024 року та прийняти рішення з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідного абзацу 2 пункту 4 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах, до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні. Згідно до пункту 5 Порядку №215 заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто. Таким чином позивачу з питання щодо прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства необхідно було звернутись особисто до відділу №3 у місті Дніпрі Головного управління ДМС у Дніпропетровській області. Проте позивач всупереч вищезазначеним положенням звернулась до міграційної служби засобами поштового зв`язку, що підтверджується копією опису вкладення до поштового відправлення 273 «Укрпошта». При цьому, позивач не виконала взяті на себе зобов`язання щодо припинення громадянства рф та не надала відповідних документів, що унеможливлюють на даний час документувати позивача паспортом громадянина України.

Позивач відзив на скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою рф, що підтверджено паспортом номер НОМЕР_2 виданий 09.01.2017 року.

26.03.2021 року позивач звернулась до Соборного РВ у м.Дніпрі Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до положень частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року та подала зобов`язання припинити громадянство рф протягом двох років з моменту набуття громадянства України.

Рішенням відповідача від 11.06.2021 року ОСОБА_1 оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону та 24.06.2021 року оформлено довідку №599/24 про реєстрацію особи громадянином України, яка є підставою для оформлення тимчасового посвідчення громадянина України.

26.07.2021 року позивачу оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_3 , орган, що видав - 1201, строком дії до 11.06.2023 року та позивач зобов`залася протягом двох років припинити громадянство рф.

Позивач, з метою припинення громадянства рф, звернулася до Генерального консульства рф у м.Харкові із заявою про вихід із громадянства та отримала довідку від 16.02.2022 року, яка підтверджує, що заява позивача про вихід із громадянства рф прийнята до розгляду та зареєстрована за №271056418.

23.10.2024 року позивач звернулась до відповідача щодо прийому декларації про відмову від іноземного громадянства.

Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області подану декларацію не прийнято, про що повідомлено позивача листом від 24.10.2024 року за вих. № Б-1019/6/1201-24/1201.4.4/14298-24. Також повідомлено, що нею надано довідку про подання заяви до уповноважених органів рф про припинення іноземного громадянства. Вказано, що стосовно неї не приймалось рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України (стаття 21 Закону) в зв`язку з невиконанням поданого зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство).

Також позивача проінформовано, що 20.08.2024 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3897-1Х «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканості України». Згідно із пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону надано право громадянам рф, які в період з 24 лютого 2020 року набули громадянство України відповідно до Закону України «Про громадянство України» подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, подати документ про припинення іноземного громадянства протягом 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні, якщо строк виконання поданого зобов`язання сплив. Вказано, що рішення про оформлення набуття громадянства України громадянами рф не скасовуються стосовно осіб, яких прийнято до громадянства України, втрата громадянства України не оформляється до визначеного цим Законом періоду.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач оскаржила таку відмову до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За умовами пункту 2 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Законом України від 18 січня 2001 року №2235-III «Про громадянство України» (далі по тексту - Закон №2235-III, в редакції на час спірних правовідносин).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №2235-III:

- громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках;

- громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України;

- іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

- реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи;

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України;

- незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Порядок набуття громадянства України визначений розділом ІІ Закону №2235-III, відповідно до пункту 3 статті 6 якого громадянство України набувається внаслідок прийняття до громадянства.

Частиною п`ятою статті 8 Закону №2235-III передбачено, що іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до положення Закону №2235-III визначають різні види декларацій, зокрема декларацію про відмову від іноземного громадянства, яку на стадії оформлення набуття громадянства мають право подати окремі категорії заявників, що визначені частиною шостою статті 8 Закону №2235-III та декларацію про відмову від іноземного громадянства, яку подає іноземець, що узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств). Зазначену декларацію іноземець подає після набуття ним громадянства України та за наявності незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства).

Умови прийняття до громадянства України визначені статтею 9 Закону №2235-III, зокрема, частиною першою указаної норми встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

За правилами частини другої статті 9 Закону №2235-III умовами прийняття до громадянства України є, зокрема, подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001року №215 (далі по тексту- Порядок №215).

Порядок розгляду органами міграційної служби заяв і подань з питань громадянства України, рішення за якими приймає Президент України також визначений Порядком 215.

За правилами пункту 103 Порядку №215 (у редакції на час звернення позивача із заявою 26.03.2021 року) Державна міграційна служба України, зокрема, перевіряє: відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України; підтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України.

Пунктом 119 Порядку №215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Редакція пункту 119 Порядку №215 не змінювалася з 05 червня 2012 року.

Відповідно до статті 5 Указу Президента України від 27 березня 2001 року №215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №405, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 серпня 2012 року №715 (далі по тексту - наказ МВС України №715) затверджено зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку.

Станом на теперішній час чинний зразок документа під назвою «Декларація про відмову від іноземного громадянства» (форма 45,) затверджений наказом МВС України №715.

З 19.12.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14 грудня 2021 року №1941-IX, яким, зокрема, змінено визначення незалежної причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) (далі по тексту - Закон №1941-IX).

Пунктом 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1941-IX встановлено, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають особи, які набули громадянство України у період з 1 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом та:

1) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України або які в установленому законодавством України порядку проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт яких припинено (розірвано), та звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами «а», «б» пунктів 1-3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

2) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України;

3) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;

4) є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;

5) які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що підтверджується документом, передбаченим цим Законом.

Право позивача на подання декларації про відмову від громадянства іноземної держави закріплено положеннями частини п`ятої статті 8 Закону №2235-III, як особи, що набула громадянства України за територіальним походженням.

З аналізу наведеного слідує, що іноземці, які набули статусу громадянина України, зокрема за територіальним походженням та не отримали документа про припинення громадянства (підданства) іноземної держави з незалежних від них причин подають до міграційного органу декларацію про відмову від іноземного громадянства за формою 45, затвердженою Наказом №715 громадянства України за територіальним походженням, що позивачкою і було здійснено.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач здійснила реальні, визначені законом, намагання припинити громадянство рф, однак у зв`язку з тим, що дипломатичні представництва чи консульські установи зазначеної країни не проводять свою діяльність на території України, у позивача не було можливості отримати документ про припинення громадянства зазначеної держави.

Дана ситуація, на думку суду, підпадає під частину 5 статті 8 Закону №2235-III, якою встановлено, що іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що позивач, подаючи декларацію про відмову від іноземного громадянства, діяла відповідно до чинного законодавства.

При цьому, у законодавстві України відсутнє правове регулювання процедури припинення іноземного громадянства за ініціативою особи в разі ведення воєнних дій між Україною та відповідною державою громадянства такої особи.

Отже, з наведеного слідує, що у зв`язку із розірванням дипломатичних зв`язків між Україною та російською федерацією та призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні, позивач позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації від дипломатичного представництва чи консульської установи вказаної країни.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність у чинному законодавстві України альтернатив або відповідного правового механізму вирішення подібних спірних правовідносин нівелює реалізацію права особи на оформлення припинення громадянства іноземної держави з огляду на неможливість де-факто ним скористатися, незважаючи на його проголошення де-юре, та не може бути підставою для відмови у захисті такого права загальними засобами, передбаченими Законом №2235-III.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у спірному випадку неотримання позивачем документа про припинення громадянства рф відбулося з незалежних від неї причин. З огляду на це відповідно до приписів частини п`ятої статті 8 Закону №2235-III позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства, а відтак, оскаржувана відома відповідача є неправомірною, з чим погоджується колегія суддів.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року в адміністративній справі №160/32305/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року в адміністративній справі №160/32305/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко