Справа № 280/5663/25
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року Справа № 280/5663/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі ГУ ДПС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми «Ф» від 17.06.2025 № 0-0829-UA0082704.

На обґрунтування позовних вимог зауважує, що спірним податковим повідомленням-рішенням йому нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 рік. Проте, позивач, як власник 8/100 частини нерухомого майна, яке не експлуатується за призначенням та є законсервованим, має пільгу у вигляді звільнення від сплати зазначеного податку на підставі рішення Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015 «Про затвердження Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)».

Ухвалою суду від 07.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 18.07.2025 через систему «Електронний суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву (вх. №36272), у якому вказує, що за даними ІКС «Податковий блок» та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у власності гр. ОСОБА_1 перебуває об`єкт нерухомого майна - 8/100 часток нежитлової будівлі літ. А-1, А-3 загальною площею 5294,00 кв. метри за адресою: м. Запоріжжя, Будинок відпочинку (о. Хортиця). Щодо посилання позивача на Положення про податок на майно, затвердженого рішенням міської ради від 28.01.2015 №5, вказує, що пільга у вигляді звільнення від сплати податку поширюється на об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у стадії реконструкції, капітального ремонту або законсервовані та не використовуються за призначенням. Поняття «консервація» об`єктів визначена Положенням про порядок консервації основних виробничих фондів підприємств, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 28.10.1997 №1183. Зазначена вище нежитлова будівля не відноситься до основних фондів будь-якого підприємства та є приватною власністю фізичних осіб, тому застосування до даного об`єкту Положення про порядок консервації основних виробничих фондів підприємств не є можливим. З огляду на викладене, представник наполягає, що пільга у вигляді звільнення від оподаткування не може бути застосована та об`єкт оподатковується на загальних підставах. Також посилається на лист Департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради №02/2-01/2343 від 20.12.2018 щодо розповсюдження пільги звільнення від сплати податку лише на юридичних осіб. Зважаючи на вищевикладені обставини, скаржник вважає правомірним нарахування позивачу податкового зобов`язання спірним податковим повідомленням-рішенням, яке скасуванню не підлягає. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

22.07.2025 від позивача через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. №36770), у якій проти доводів відповідача заперечив в повному обсязі та просить позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є власником 8/100 часток нежитлової будівлі літ.А-1, А-3 загальною площею 5294,0 кв. метри за адресою: м. Запоріжжя, Будинок відпочинку (о. Хортиця).

17.06.2025 ДПС у Запорізький області сформовано та направлено на адресу позивача спірне податкове повідомлення-рішення № 0-0829-UA0082704, яким останньому визначено належну до сплати суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за даними об`єктами нерухомості, за 2024 рік, на суму 7517,48 грн.

Вважаючи протиправним зазначене податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом з вимогою про його скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України).

За приписами пп. 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб та обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 цього ж Кодексу ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

У силу ст.2, ч.1 ст.5, ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Відповідно до пп.266.4.1, пп.266.4.3 п.266.4 ст.266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а)для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б)для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік). Пільги з податку, передбачені пп. 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої пп. 266.4.1 цього пункту; об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Отже, платниками податку на нерухомість є власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості відповідно до рішень органів місцевого самоврядування з урахуванням норм Податкового кодексу України.

Про наявність у фізичної особи об`єктів власності, контролюючий орган дізнається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Як встановлено судом, рішенням Запорізької міської ради від 28.01.2015 №5 «Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)» затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки). До вказаного Положення внесено зміни Рішеннями Запорізької міської ради від 30.06.2015 №5, від 26.02.2016 №30, від 25.08.2016 №50, від 21.12.2016 №49, від 26.04.2017 №51, від 27.05.2020 №49.

Відповідно до пп. 2.4.2 п. 2.4 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) Міська рада встановила пільги з податку, що сплачується на території міста Запоріжжя з об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, у тому числі, на об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у стадії реконструкції, капітального ремонту або законсервовані та не використовуються за призначенням.

Та обставина, що нежитлова будівля, власником 8/100 частин якого є позивач, законсервована та не використовується за призначенням більше десяти років, у тому числі протягом 2023 року, підтверджена наявними в матеріалах справи доказами, а саме: висновком ТОВ «Мелітопольпроект» від 30.09.2008; звітом про оцінку нерухомого майна №00011/17 від 05.12.2017; актом результатів технічного обстеження будівель, споруд та конструкцій від 10.10.2018; висновком КП Мелітопольське МБТІ щодо результатів технічного обстеження будівлі від 30.07.2020; висновком результатів візуального технічного обстеження будівель, споруд та конструкцій від 25.03.2021; висновком щодо результатів візуального технічного обстеження будівель, споруд та конструкцій № 20/2 від 01.02.2022; актом щодо результатів візуального технічного обстеження будівель, споруд та конструкцій від 12.07.2024 (далі - Акт); висновком щодо результатів візуального технічного обстеження будівель, споруд та конструкцій від 14.05.2023, складений Інженером з технічної інвентаризації (Сертифікат серія АЕ №004492 від 14.12.2016) ТОВ «Атлас інжиніринг» В.А.Пянтковским. Висновок робився за результатами обстеження нежитлової будівлі літ.А-1, А-3, яка розташована за адресою м. Запоріжжя, Будинок відпочинку (о. Хортиця); технічним Паспортом, зареєстрованим у Реєстрі будівельної діяльності: ТІО:3244-6761-5983-3599 на об`єкт нерухомого майна: Нежитлова будівля літ.А-1, А-3 яка розташована за адресою м. Запоріжжя, Будинок відпочинку (о. Хортиця) (далі-Технічний паспорт). Технічний паспорт виготовлено 15.07.2024, оформлено 16.07.2024; висновком щодо результатів візуального технічного обстеження будівель, споруд та конструкцій від 15.07.2024, складений Інженером з технічної інвентаризації (Сертифікат серія АЕ №004492 від 14.12.2016) ТОВ «Атлас інжиніринг» В.А. Пянтковским. Висновок робився за результатами обстеження нежитлової будівлі літ.А-1, А-3, яка розташована за адресою м. Запоріжжя, вул. Будинок відпочинку (о. Хортиця), 36.

Як зазначено вище, умовою для застосування податкової пільги є невикористання за призначенням об`єкта нерухомості, які перебувають на реконструкції, у стадії капітального ремонту або є законсервованими. Кожна із цих обставин має бути підтверджена документально.

Наданими позивачем документами підтверджена обставина того, що об`єкт нерухомого майна, власником частини якого він є, не перебуває у стадії реконструкції та не перебуває у стадії капітального ремонту.

Натомість, у зазначених актах та висновках вказано про те, що об`єкт нерухомості "законсервований

Порядок консервації основних виробничих фондів підприємств визначений Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1183 від 28.10.1997. Згідно з цим Положенням консервація основних фондів підприємств - це комплекс заходів, спрямованих на довгострокове (але не більш як три роки) зберігання основних фондів підприємств у разі припинення виробничої та іншої господарської діяльності з можливістю подальшого відновлення їх функціонування. Основні фонди підприємств може бути законсервовано, якщо за техніко-економічним обґрунтуванням подальше використання їх у виробництві визнано тимчасово недоцільним. Рішення про консервацію, утримання та розконсервацію приймає власник підприємства. Під час консервації та розконсервації основні фонди підприємств приводяться у стан, що забезпечує збереження ехнологічного обладнання, будівель і споруд, а також безпеку технічного персоналу і населення, охорону довкілля. Використання законсервованих основних фондів протягом установленого терміну консервації забороняється. Документом, що підтверджує консервацію є відповідний акт. Основна мета консервації об`єкта основного засобу - це збереження майна підприємства для його подальшого використання. Консервація прямо впливає на собівартість продукції. Внаслідок переведення об`єкта на консервацію припиняється нарахування амортизації.

Таким чином, процедура консервації визначена законодавцем щодо основних засобів. Зважаючи на те, що господарську діяльність можуть проводити не тільки юридичні особа, а й фізичні особи, які зареєстровані в якості підприємців, останні також можуть приймати рішення про консервацію основних засобів.

Водночас відповідачем не надано суду жодного належного доказу, який би спростовував подані позивачем докази на підтвердження не експлуатації та консервації нежитлової будівлі у 2024 році.

Посилання відповідача, як доказ правомірності своїх дій, на лист Департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради №02/2-01/2343 від 20.12.2018 щодо розповсюдження пільги звільнення від сплати податку лише на юридичних осіб є безпідставним, оскільки зміст листа протирічить пп. 2.4.2 вищезазначеного Положення, яким встановлено пільгу як для фізичних так і юридичних осіб.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте ГУ ДПС у Запорізькій області всупереч приписів пп.2.4.2 п.2.4 Положення про податок на майно (в частині «податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з чим спірне рішення контролюючого органу є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст.143 КАС України).

У силу вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області форми «Ф» від 17.06.2025 № 0-0829- НОМЕР_2 , яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2024 рік на суму 7517,48 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак