Справа № 280/5454/25
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року Справа № 280/5454/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Садового І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Борисенка Олександра, буд. 7, м.Рівне, 33028; ); Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005; )

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач-1, ГУ ПФУ в Рівненській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-2, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 № 94 від 12.05.2025 про призначення пенсії позивачу, в частині не зарахування до страхового стажу періодів з 01.09.1985 по 21.01.1998 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 09.09.1985 та періодів військової служби в особливий період, а саме з 01.01.2023 по 15.07.2023, з 27.07.2023 по 16.10.2023, з 26.10.2023 по 21.11.2023, з 27.11.2023 по 15.04.2024, з 05.05.2024 по 12.05.2024, з 17.07.2024 по 22.08.2024, з 10.12.2024 по 25.12.2024, з 11.01.2025 по 01.05.2025, з 18.05.2025 по 31.05.2025 в розрахунку один місяць служби за три місяці;

- зобов`язати відповідача-1 зарахувати до страхового стажу позивача періоди з 01.09.1985 по 21.01.1998 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 09.09.1985 та періоди військової служби в особливий період, а саме з 01.01.2023 по 15.07.2023, з 27.07.2023 по 16.10.2023, з 26.10.2023 по 21.11.2023, з 27.11.2023 по 15.04.2024, з 05.05.2024 по 12.05.2024, з 17.07.2024 по 22.08.2024, з 10.12.2024 по 25.12.2024, з 11.01.2025 по 01.05.2025, з 18.05.2025 по 31.05.2025, в розрахунку один місяць служби за три місяці;

- зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Ухвалою суду від 26.06.2025 відкрито провадження у справі №280/5454/25, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення та виклику учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві (вх.№31785 від 25.06.2025). Зокрема зазначено, що 12.05.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон України №1058-IV). Заява позивача в порядку екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Рівненській області. Рішенням відповідача-1 від 21.05.2025 №94 позивачу було призначено пенсію за віком, але без врахування періодів роботи з 01.09.1985 по 21.01.1998 згідно з записами трудової книжки колгоспника. Крім того, відповідачем відповідно до наданого розрахунку страхового стажу не враховано період військової служби в особливий період в кратному обчисленні одного місяця служби за три. Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що суперечить вимогам законодавства, оскільки вважає, що у відповідача не було підстав для не врахування до його страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки. Зауважено, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. Також зазначає, що аналіз законодавства дає підстави для висновку, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці. На підставі вищенаведеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач-1 заперечив проти позовних вимог та подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№35734 від 16.07.2025), в якому, зокрема, зазначено, що вік позивача на момент звернення за призначенням пенсії становить - 55 років. Страховий стаж позивача на підставі поданих документів становить 27 років 1 місяць 12 днів. Водночас вказано, що результатами розгляду наданих позивачем документів, до страхового стажу позивачу не зараховано період його роботи з 01.09.1985 по 21.01.1998 згідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 09.09.1985, оскільки відсутні відомості про кількість відпрацьованих вихододнів та встановлений мінімум трудової участі. Крім того, зазначено, що періоди військової служби позивача, який брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, не підлягають зарахуванню до страхового стажу у розрахунку 1 місяць за три місяці, з огляду на те, що такий порядок зарахування стажу стосується періоду військової служби до 01.01.2004. Більш того, один місяць служби за три місяці служби на пільгових умовах зараховується виключно до стажу військової служби у складі діючої армії в період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку. При цьому, такі умови застосовуються лише при призначенні пенсії за вислугу років військовослужбовцям, згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Враховуючи вимоги чинного пенсійного законодавства та факт призначення позивачу пенсії за Законом України №1058-IV у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відсутні правові підстави для зарахування періодів участі у бойових діях у воєнний час з 01.01.2023 по 15.07.2023, з 27.07.2023 по 16.10.2023, з 26.10.2023 по 21.11.2023, з 27.11.2023 по 15.04.2024, з 05.05.2024 по 12.05.2024, з 17.07.2024 по 22.08.2024, з 10.12.2024 по 25.12.2024, з 11.01.2025 по 01.05.2025, з 18.05.2025 по 31.05.2025 на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці. На підставі вищевикладеного представник відповідача-1 просить залишити позовні вимоги без задоволення.

Заперечення відповідача-2 проти задоволення позовних вимог викладені у відзиві на позовну заяву (вх.№34726 від 09.07.2025). Окрім іншого вказано, що ним не приймалось рішення по суті заяви позивача про призначення пенсії, оскільки відповідальними за опрацювання заяв позивача та прийняття відповідних рішень є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Водночас зазначено, що період роботи з 01.09.1985 по 21.01.1998 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 09.09.1985 не може бути зарахований до стажу позивача, оскільки відсутні відомості про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум. У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або у разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. У разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ. Натомість, з наданої позивачем довідки від 06.02.2025 №05-07/Ф-51 вбачається, що відомості про встановлений мінімум вихододнів відсутні та надати довідки про фактично відпрацьований мінімум вихододнів та заробітну плату ОСОБА_1 немає можливості. Крім того відзначено, що довідкою наданою позивачем не підтверджено право на зарахування спірних періодів військової служби позивача в особливий період, а саме з 01.01.2023 по 15.07.2023, з 27.07.2023 по 16.10.2023, з 26.10.2023 по 21.11.2023, з 27.11.2023 по 15.04.2024, з 05.05.2024 по 12.05.2024, з 17.07.2024 по 22.08.2024, з 10.12.2024 по 25.12.2024, з 11.01.2025 по 01.05.2025, з 18.05.2025 по 31.05.2025, в розрахунку один місяць служби за три місяці. З огляду на вищенаведене представник відповідача-2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 06.11.1996 Пологівським РВ УМВС в Запорізькій області, про що свідчить довідка переселенця № 2304- від 23.09.2022 (а.с.6).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 19.07.2023 позивач є учасником бойових дій та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.5).

12.05.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення йому дострокової пенсії за віком, відповідно до статті 115 Закону України №1058-IV (а.с.50).

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі Порядок № 22-1), з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Враховуючи зазначене, заява позивача від 12.05.2025 про призначення пенсії за віком в порядку екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Рівненській області.

За результатами розгляду заяви відповідачем-1 було прийнято рішення від 21.05.2025 №94 про призначення пенсії за віком, проте, відповідно до вищевказаного рішення до страхового стажу позивачу не зараховано періоди роботи з 01.09.1985 по 21.01.1998 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 09.09.1985 та періодів військової служби в особливий період, а саме з 01.01.2023 по 15.07.2023, з 27.07.2023 по 16.10.2023, з 26.10.2023 по 21.11.2023, з 27.11.2023 по 15.04.2024, з 05.05.2024 по 12.05.2024, з 17.07.2024 по 22.08.2024, з 10.12.2024 по 25.12.2024, з 11.01.2025 по 01.05.2025, з 18.05.2025 по 31.05.2025 (а.с.7-8).

Не погодившись з рішенням відповідача від 21.05.2025 №94 про призначення пенсії, в частині не зарахування до страхового стажу періодів з 01.09.1985 по 21.01.1998 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 09.09.1985 та не зарахування періодів військової служби в особливий період, а саме з 01.01.2023 по 15.07.2023, з 27.07.2023 по 16.10.2023, з 26.10.2023 по 21.11.2023, з 27.11.2023 по 15.04.2024, з 05.05.2024 по 12.05.2024, з 17.07.2024 по 22.08.2024, з 10.12.2024 по 25.12.2024, з 11.01.2025 по 01.05.2025, з 18.05.2025 по 31.05.2025, в розрахунку один місяць служби за три місяці, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону України № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України № 1058-IV (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Частиною 1 статті 24 Закону України № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону України № 1058-IV).

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України №1058-ІV набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон України № 1788-ХІІ).

Слід зазначити, що Закон України № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно з пунктом «а» статті 3 Закону України № 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 56 Закону України № 1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Аналіз вказаної норми вказує, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі визначено певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Відповідно до статті 62 Закону України № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 постановою Кабінету Міністрів України № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктами 1 та 3 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за № 310 (далі - Положення №310).

Відповідно до пунктів 1, 2 Положень №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Положень №310).

Згідно з пунктом 6 Положень №310, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Положень №310, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Отже, виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (пункт 13 Положень №310).

З матеріалів справи судом встановлено, що при призначенні позивачу пенсії за віком відповідачем-1 до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період його роботи у колгоспі з 01.09.1985 по 21.01.1998 згідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 09.09.1985. В обґрунтування відсутності підстав для не врахування спірного періоду роботи з 01.09.1985 по 21.01.1998 до страхового стажу позивача, відповідачем-1 зазначено про відсутність відомостей про встановлений та вироблений мінімум трудової участі за вказаний період роботи у колгоспі.

Дослідивши надану до матеріалів справи копію трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 09.09.1985, яка видана на ім`я ОСОБА_1 судом встановлено, що вона, зокрема, містить наступні записи за спірний період:

Розділ «Членство в колгоспі»:

Запис № 1: з 01.09.1985 прийнятий в члени колгоспу «Росія» Пологівського району Запорізької області, відповідно до протоколу №4 від 09.09.1985;

Запис №2: з 17.04.1993 колгосп «Росія» реорганізований в колективне сільськогосподарське підприємство «Росія», відповідно до протоколу №1 від 17.04.1993;

Запис №3: з 21.01.1998 виведений із складу колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» за власним бажанням, відповідно до протоколу №1 від 21.01.1998.

Розділ «Відомості про роботу»:

Запис №1: з 01.09.1985 направлений на навчання в Чубарівське СПТУ за спеціальністю тракториста;

Запис №2: з 01.04.1989 прийнятий трактористом в м/о №1;

Запис №3: служба в рядах Радянської армії;

Запис №4: з 01.07.1950 прийнятий трактористом в м/о №1;

Запис №5: з 21.01.1998 звільнений від роботи у зв`язку із звільненням.

Разом з тим суд звертає увагу, що на сторінках 18-19 трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 09.09.1985 про трудову участь позивача у громадському господарстві, зокрема, зазначені відроблені трудодні та встановлені мінімуми трудоднів у період з 1988 року по 1997 рік, а саме:

за 1988 рік: 112 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 110;

за 1990 рік 147 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 140;

за 1991 рік 298 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 280;

за 1992 рік 283 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 280;

за 1993 рік 309 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 280;

за 1994 рік 299 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 280;

за 1995 рік 297 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 280;

за 1996 рік 300 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 250;

за 1997 рік 287 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 250.

Суд звертає увагу на те, що вказані записи в трудовій книжці зроблено у хронологічній послідовності, відсутні ознаки підчисток та підробок, у відповідній графі наведені підстави для внесення відповідних записів. Крім того, записи засвідчені підписом відповідальної особи та скріплені печаткою підприємства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з наданої позивачем при звернені до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком трудової книжки колгоспника можна встановити встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих вихододнів позивача за спірні періоди роботи.

Натомість відповідачем-1 при розгляді наданих позивачем документів та винесенні оскаржуваного рішення № 94 від 21.05.2025 жодної оцінки вказаним записам трудової книжки не надано, чим порушено принцип офіційного з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання щодо призначення позивачу пенсії за віком.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірних періодів) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому посилання відповідача на відсутність інформації про встановлений мінімум трудової участі позивача у громадському господарстві та фактично відпрацьовані вихододні не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, на підтвердження спірного періоду роботи у колгоспі з 01.09.1985 по 21.01.1998 позивачем, як при зверненні за призначенням пенсії так і до матеріалів справи надано архівні довідки Державного архіву Запорізької області від 06.02.2025 №05-07/Ф-316, №05-07/Ф-51.

Додатково на підтвердження періоду навчання позивача в Чубарівському СПТУ з 01.09.1985 по 18.05.1988, який також охоплюється періодом роботи у колгоспі з 01.09.1985 по 21.01.1998 позивачем, як при зверненні за призначенням пенсії так і до матеріалів справи надано свідоцтво №005611, видане Державним комітетом УРСР по професійно-технічній освіті.

Водночас, на підтвердження проходження позивачем служби в Радянській армії з 08.06.1988 по 31.05.1990, який також охоплюється періодом роботи у колгоспі з 01.09.1985 по 21.01.1998 позивачем, як при зверненні за призначенням пенсії так і до матеріалів справи надано військовий квиток серії НОМЕР_5 від 06.06.1988.

При цьому, відповідачем-1, як суб`єктом владних повноважень не доведено, що позивач, не був членом колгоспу у спірний період або, як член колгоспу, без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудової участі у колгоспі.

Крім того, необхідно зазначити, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 під час розгляду справи в аналогічних правовідносинах № 754/14898/15-а, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Також, суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 06.04.2022 у справі № 607/7638/17.

Згідно з частиною першою статті 101 Закону України № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області таким правом не скористалося.

Суд вважає за необхідне наголосити, що у разі, якщо поданих позивачем документів для зарахування до страхового стажу спірного періоду було недостатньо, орган Пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, натомість за обставинами справи відповідачем жодних дій вчинено не було.

На переконання суду, відповідач, отримавши документи про призначення пенсії належним чином не надав оцінку записам та відомостям трудової книжки, а також додатково наданим позивачем документам, які в сукупності дають підстави для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 у колгоспі з 01.09.1985 по 21.01.1998 до його страхового стажу.

З огляду на вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача-1 правових підстав для не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи у колгоспі з 01.09.1985 по 21.01.1998 згідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 09.09.1985, як наслідок оскаржуване рішення № 94 від 21.05.2025 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 вказаного періоду його роботи є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування винесеного відповідачем-1 рішення № 94 від 21.05.2025 в частині не зарахування до страхового стажу періодів військової служби позивача в особливий період, а саме з 01.01.2023 по 15.07.2023, з 27.07.2023 по 16.10.2023, з 26.10.2023 по 21.11.2023, з 27.11.2023 по 15.04.2024, з 05.05.2024 по 12.05.2024, з 17.07.2024 по 22.08.2024, з 10.12.2024 по 25.12.2024, з 11.01.2025 по 01.05.2025, з 18.05.2025 по 31.05.2025, в розрахунку один місяць служби за три місяці, суд зазначає наступне.

З наведених представником відповідача-1 у відзиві на позовну заяву обставин вбачається, що періоди військової служби позивача, який брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, не підлягають зарахуванню до страхового стажу у розрахунку 1 місяць за три місяці, з огляду на те, що такий порядок зарахування стажу стосується періоду військової служби до 01.01.2004.

Суд звертає увагу, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон України № 2232-XII) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою статті 2 Закону України № 2232-XII передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон України № 2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 8 Закону України № 2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України № 1788-ХІІ передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування на фронті, та встановлено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Так, в підпункті а пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» зазначено, зокрема, що участь у бойових діях у воєнний час зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон №3551-ХІІ) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 19.07.2023 позивач є учасником бойових дій та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_6 від 14.06.2025 №1844, позивач у періоди з 01.01.2023 по 15.07.2023, з 27.07.2023 по 16.10.2023, з 26.10.2023 по 21.11.2023, з 27.11.2023 по 15.04.2024, з 05.05.2024 по 12.05.2024, з 17.07.2024 по 22.08.2024, з 10.12.2024 по 25.12.2024, з 11.01.2025 по 01.05.2025 та з 18.05.2025 по 31.05.2025 брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України.

Аналіз вищенаведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що служба позивача у періоди з 01.01.2023 по 15.07.2023, з 27.07.2023 по 16.10.2023, з 26.10.2023 по 21.11.2023, з 27.11.2023 по 15.04.2024, з 05.05.2024 по 12.05.2024, з 17.07.2024 по 22.08.2024, з 10.12.2024 по 25.12.2024, з 11.01.2025 по 01.05.2025 та з 18.05.2025 по 31.05.2025 підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, як наслідок оскаржуване рішення № 94 від 21.05.2025 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 вказаних періодів служби в розрахунку один місяць служби за три місяці є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, належним способом захисту порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання відповідача-1 зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи з 01.09.1985 по 21.01.1998 згідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 09.09.1985 та періоди військової служби в особливий період, а саме з 01.01.2023 по 15.07.2023, з 27.07.2023 по 16.10.2023, з 26.10.2023 по 21.11.2023, з 27.11.2023 по 15.04.2024, з 05.05.2024 по 12.05.2024, з 17.07.2024 по 22.08.2024, з 10.12.2024 по 25.12.2024, з 11.01.2025 по 01.05.2025, з 18.05.2025 по 31.05.2025 в розрахунку один місяць служби за три місяці, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву позивача від 12.05.2025 щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем, в силу положень Закону України «Про судовий збір», судовий збір не сплачувався, то відповідно розподіл судових витрат в частині судового збору не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Борисенка Олександра, буд. 7, м.Рівне, 33028; ); Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005; ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Борисенка Олександра, буд. 7, м.Рівне, 33028; ) № 94 від 21.05.2025 про призначення пенсії ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в частині не зарахування до страхового стажу періодів з 01.09.1985 по 21.01.1998 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 09.09.1985 та періодів військової служби в особливий період, а саме з 01.01.2023 по 15.07.2023, з 27.07.2023 по 16.10.2023, з 26.10.2023 по 21.11.2023, з 27.11.2023 по 15.04.2024, з 05.05.2024 по 12.05.2024, з 17.07.2024 по 22.08.2024, з 10.12.2024 по 25.12.2024, з 11.01.2025 по 01.05.2025, з 18.05.2025 по 31.05.2025 в розрахунку один місяць служби за три місяці.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Борисенка Олександра, буд. 7, м.Рівне, 33028; ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) період його роботи з 01.09.1985 по 21.01.1998 згідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 09.09.1985 та періоди військової служби в особливий період, а саме з 01.01.2023 по 15.07.2023, з 27.07.2023 по 16.10.2023, з 26.10.2023 по 21.11.2023, з 27.11.2023 по 15.04.2024, з 05.05.2024 по 12.05.2024, з 17.07.2024 по 22.08.2024, з 10.12.2024 по 25.12.2024, з 11.01.2025 по 01.05.2025, з 18.05.2025 по 31.05.2025 в розрахунку один місяць служби за три місяці, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву позивача від 12.05.2025 щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 25.08.2025.

Суддя І.В.Садовий