Справа № 300/7984/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/7984/24 пров. № А/857/5432/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П

Обрізко І М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року (головуючий суддя Кафарський В.В.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження в м. Івано-Франківську, у справі № 300/7984/24 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, в також зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

21.10.2024 ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Національної поліції України (далі НПУ), в якій просив: визнати протиправним та скасувати рішення про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 22.08.2024 №9/ІІІ/ІХ/2, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій, що прийняте Національною поліцією України в особі комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України; зобов`язати Національну поліцію України в особі комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України повторно розглянути матеріали щодо надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наданими на розгляд Комісії відповідача документами достовірно підтверджується факт участі ОСОБА_2 як поліцейського у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України впродовж 28.06.2023 27.08.2023 в Чугуївському районі Харківської області. Крім того, під час такої участі позивач зазнав поранення мінно-вибухову травму за наслідком обстрілу ворожими військами його місця несення служби. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави відмовляти позивачу в присвоєнні статусу учасника бойових дій. Як наслідок, рішення відповідача від 22.08.2024 №9/ІІІ/ІХ/2, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій, підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Національна поліція України подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року та в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Апелянт зазначає, що під час розгляду матеріалів надання статусу учасника бойових дій (надалі УБД) ОСОБА_1 Комісією Національної поліції України встановлено, що відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.07.2023 №183, від 01.08.2023 №210 та від 01.09.2023 №247, які надходять на постійній основі в порядку інформування до Департаменту кадрового забезпечення НПУ, Чугуївський район Харківської області у періоди з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 05.07.2023, з 06.07.2023 по 18.07.2023, з 19.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 31.08.2028 не був віднесений до районів ведення воєнних (бойових) дій, тобто фактично весь період перебування позивача у відрядженні, Чугуївський район Харківської області не був районом ведення воєнних (бойових) дій. Відтак, в ході розгляду зібраних комісією матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 у період з 28.06.2023 по 26.08.2023 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою виконання службових (бойових) завдань на території м. Вовчанська Чугуївського району Харківської області, який відповідно до вищезгаданих наказів Головнокомандувача Збройних Сил України на період відрядження позивача не був віднесений до районів ведення воєнних (бойових) дій. Враховуючи викладене, вважає, що спірне рішення Комісії від 22.08.2024 №9/ІІІ/ІХ/2 про відмову позивачу в наданні статусу учасника бойових дій є законним та обґрунтованим.

Позивач на адресу суду апеляційної інстанції надіслав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини у справі та ухвалив рішення з додержання норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що починаючи з 21.03.2022 законодавцем було доповнено пункт 19 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту новою додатковою та самостійною підставою, яка наділяла правом поліцейського набути статусу учасника бойових дій у зв`язку з його участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. При цьому, вказані законодавчі зміни не передбачали прив`язки до безпосереднього перебування поліцейського в районах ведення воєнних (бойових) дій. Достатнім є встановлення факту участі поліцейського в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Зазначає, що ним було надано довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України , видані Відділом поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області від 28.08.2023 року №2818/119 75/12/01-2023 та Вовчанською міською військовою адміністрацією Чугуївського району Харківської області від 28.08.2023 року №763. Вказані довідки за своїм змістом в повній мірі відповідають вимогам, що передбачені Порядком та додатком 6 до цього Порядку. Разом з тим, у відповідача були відсутні будь-які зауваження щодо змісту цих документів. Водночас, в оскаржуваному рішенні не наведено жодних фактичних підстав для відмови у наданні позивачу статусу учасника бойових дій, невідповідності поданих ним документів вищевказаним нормативно-правовим актам.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старший інспектор відділу статистичної роботи та звітності управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, згідно довідки, виданої Відділом поліції №1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області від 28.08.2023 №2818/119-75/12/01-2023 (а.с. 16) та довідки, виданої Вовчанською міською військовою адміністрацією Чугуївського району Харківської області від 28.08.2023 №763 (а.с. 17), в період з 28 червня по 27 серпня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Вовчанськ, Чугуївського району Харківської області та прилеглих населених пунктах.

Підставою для видачі вказаних довідкою слугували наказ ГУНП в Івано-Франківській області від 26.06.2023 №271 о/с дск Про відрядження працівників ГУНП в Івано- Франківській області, наказ ГУНП в Харківській області від 11.01.2023 №71 дск Про організацію виконання вказівки Національної поліції України від 12.09.2022 №1924, бойові розпорядження оперативно-стратегічного угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.09.2022 №БР-ОСУВ/ОГ/75дск/п, від 11.09.2022 №БР-ОСУВ/ОГ/98дск/п, від 12.09.2022 №№БР-ОСУВ/ОГ/113дск/п, план заходів ГУНП в Харківській області при деокупації Харківської області від 02.09.2022 №2733/119/01/25-2022 та рапорт начальника відділу поліції №1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області полковника поліції Максима Стецини від 16.11.2022 №5-2470.

Наказом ГУНП в Харківській області від 21.05.2024 №202 дск унесено зміни до наказу ГУНП в Харківській області від 11.01.2023 №71 (зв. ст. а.с. 63 а.с. 64), додавши пункт 11, згідно абзацу п`ятнадцятого підпункту 7 якого, з 27.06.2023 по 26.08.2023 позивач вважається направленим до Чугуївського району Харківської області (район виконання завдань територія обслуговування відділу поліції №1 (м. Вовчанськ) Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області) для проведення контрдиверсійних, перевірочних та оперативно-профілактичних заходів, забезпечення правопорядку на деокупованій території.

Під час несення служби, 07.07.2023 на блок-посту №1, що знаходився за адресою: дорога Харків-Вовчанськ, КПП Чугунівка (поблизу кафе Гюмрі), капітан поліції ОСОБА_1 потрапив під ворожий артилерійський обстріл, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді мінно-вибухової травми, ЗЧМТ, струсу головного мозку та баротравми вух.

Даний факт підтверджується рапортом помічника оперативного чергового Відділу поліції №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 18.08.2023 (а.с. 20) та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.09.2023 у кримінальному провадженні №0002931 (а.с. 21).

Згідно з консультаційним висновком спеціаліста від 07.07.2023 КНП Вовчанська центральна районна лікарня, ОСОБА_1 діагностовано мінно-вибухову травму та призначено амбулаторне лікування (а.с. 22).

У зв`язку з погіршенням самопочуття після повторного звернення позивача до КНП Вовчанська центральна районна лікарня, відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 24.08.2023, ОСОБА_1 надали медичну допомогу та призначили додаткове лікування амбулаторно (а.с. 23).

Згідно з виписками із медичної карти стаціонарного хворого №934 від 05.10.2023 та №926 від 26.10.2023, позивач в період з 08.09.2023 по 26.10.2023 проходив стаціонарне лікування у відомчій Поліклініці ДУ ТМО по Івано-Франківській області, куди потрапив із діагнозом: ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків 07.07.2023, ЗЧМТ, струс головного мозку, ранній відновлювальний період з вираженим стійкими синдромами (а.с. 24, 25).

Комісією ГУНП в Івано-Франківській області проведено службове розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень працівниками ГУНП в Івано-Франківській області, за наслідком якого складено висновок від 23.10.2023, яким встановлено, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, підтвердилися. Зокрема, тілесні ушкодження старший інспектор ВСЗР УІАП ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_1 отримав 07.07.2023 під час ворожого артилерійського обстрілу збройними формуваннями російської федерації у ході виконання бойового завдання, а саме проведення фільтраційних заходів на блок-посту №1 Харків-Вовчанськ КПП Чугунівка (поблизу кафе Гюрмі) (а.с. 26-30).

Окрім цього, актом спеціального розслідування нещасного випадку №79 від 19.01.2024, затвердженого начальником ГУНП в Івано-Франківській області встановлено, що нещасний випадок із старшим інспектором відділу статистичної роботи та звітності УІАП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції ОСОБА_1 стався у період дії правового режиму воєнного стану, під час забезпечення здійснення захотів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період проходження служби під час виконання службових обов`язків (а.с. 31-37).

Керуючись положеннями пункту 19 ч. 1 ст. 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, позивач звернувся до Комісії Національної поліції України із заявою про надання йому статусу учасника бойових дій, додавши до такої заяви вищевказані документи.

Комісія НПУ, розглянувши подані позивачем документи, прийняла рішення від 22.08.2024 №9/ІІІ/ІX/2, яким відмовила ОСОБА_2 у наданні статусу учасника бойових дій.

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом його порушених прав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 №3551-XII (далі Закон №3551-XII) та Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №3551-XII, учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону №3551-XII, учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України. Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України. Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому вказаного пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (далі Порядок №413) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 4 пункту 4 Порядку №413, визначено, що підставою для надання заявникам статусу учасника бойових дій для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, - є довідка за формою згідно з додатком 6.

Заявники, зазначені в абзаці першому цього підпункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.

Положеннями п. 5 Порядку № 413 визначено, що рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається:

комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі комісії), - стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку;

міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Мінветеранів (далі міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно осіб, зазначених в абзаці четвертому пункту 2 цього Порядку.

Тобто, прийняття рішення з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій віднесено, зокрема, до повноважень відповідача в особі Комісії НПУ.

Згідно із пунктом 24 Порядку №413, Комісія або міжвідомча комісія відмовляє заявнику в наданні статусу учасника бойових дій у разі:

1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій;

2) відсутності необхідних документів, визначених пунктом 4 цього Порядку;

3) подання недостовірної інформації;

4) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення заявником умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Окрім того, основні функції, завдання, повноваження та склад комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, а також організацію її роботи визначає Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затверджене Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.05.2016 №405 (далі Положення №405).

Так, пунктом 1 розділу ІІІ вказаного Положення визначено, що статус учасника бойових дій надається поліцейським у разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Положення №405, Комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі таких документів: для поліцейських, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України,- не менш як один з таких документів - витяги з наказів органу поліції про відрядження (залучення) поліцейського до районів ведення бойових дій (у яких зазначені номер та дата бойового розпорядження військового командування), витягів із журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), витягів із вахтових журналів, витягів із польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв. До документів, які надсилаються на розгляд Комісії, можуть додаватися інші документи - витяги (копії) з наказів органу поліції про залучення до виконання бойових розпоряджень (із поіменним списком поліцейських), витяги (копії) з наказів про виконання бойового (спеціального) завдання зведеним підрозділом Національної поліції України (з поіменним списком поліцейських), посвідчення про відрядження, витяги з бойових донесень (листи, рапорти, доповідні записки, довідки про виконання бойових завдань) із резолюцією уповноваженої посадової особи поліції, відрядженої до органів військового управління, зареєстрованих в органі (підрозділі) поліції, стройова чи доповідна записки, рапорти, розрахунки, книга нарядів чи інші документи, що підтверджують безпосередню участь поліцейських у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що містять докази та підтверджують факт виконання поліцейськими бойових (службових) завдань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем разом із заявою про надання йому статусу учасника бойових дій надано, серед іншого, довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, видані Відділом поліції №1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області від 28.08.2023 №2818/119-75/12/01-2023 та Вовчанською міською військовою адміністрацією Чугуївського району Харківської області від 28.08.2023 №763.

Вказані довідки за своїм змістом і формою в повній мірі відповідають вимогам, що передбачені Порядком №413 та додатком 6 до цього Порядку, та, відповідно, підтверджують у сукупності з іншими документами (висновком Комісією ГУНП в Івано-Франківській області від 23.10.2023 за наслідком проведення службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень працівниками ГУНП в Івано-Франківській області а також актом спеціального розслідування нещасного випадку №79 від 19.01.2024, затвердженого начальником ГУНП в Івано-Франківській області) факт безпосередньої участі ОСОБА_1 у період з 28 червня по 27 серпня 2023 року у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Разом з тим, як це правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач прийняв спірне рішення від 22.08.2024 №9/ІІІ/ІХ/2, зі змісту якого неможливо встановити фактичну підставу для відмови ОСОБА_2 у наданні статусу учасника бойових дій, оскільки Комісією тільки перелічено певні норми з нормативних актів, без конкретизації і зазначення підстави для відмови у наданні позивачу статусу учасника бойових дій чи невідповідності поданих ним документів таким нормативно-правовим актам.

Тобто, суд апеляційної інстанції зазначає, що орган, всупереч вимогам ч.2 ст.2 КАС України, прийняв спірне рішення (індивідуальний акт), взагалі не обґрунтувавши та не зазначивши підстав відмови, крім норм законодавства.

Водночас, доводи відповідача щодо того, що ОСОБА_1 у період з 28.06.2023 по 26.08.2023 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою виконання службових (бойових) завдань на території м. Вовчанська Чугуївського району Харківської області, який відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України на період відрядження позивача не був віднесений до районів ведення воєнних (бойових) дій, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки такі мотиви не були вказані у спірному рішенні про відмову у наданні статусу учасника бойових дій.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо помилковості таких доводів відповідача, з огляду на таке.

21.03.2022 набрав чинності Закон України від 15.03.2022 №2121-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення норм, що регулюють питання визначення категорій осіб, які визнаються ветеранами війни та членами сімей загиблих Захисників і Захисниць України, та надання їм соціальних гарантій, підпунктом 2 пункту 2 розділу І якого внесено зміни та доповнено пункт 19 ч. 1 ст. 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту наступними словами у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Отже, починаючи з 21.03.2022 норма пункту 19 ч. 1 ст. 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту була викладена в такій редакції: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Таким чином, починаючи з 21.03.2022 законодавцем доповнено пункт 19 ч. 1 ст. 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту новою додатковою та самостійною підставою, яка наділяє правом, зокрема, поліцейського набути статусу учасника бойових дій, а саме у зв`язку з його участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач виконував покладені на нього обов`язки із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України після 21.03.2022, тобто після набрання чинності вказаних законодавчих змін, а саме в період з 28.06.2023 по 27.08.2023.

У зв`язку із цим, суд відхиляє аргументи відповідача про не перебування позивача в районах ведення воєнних (бойових) дій у червні серпні 2023 року, як необхідної умови для присвоєння йому статусу учасника бойових дій.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням того, що відповідачем в спірному рішенні зазначені тільки норми Закону № 3551-ХІІ та Порядків № 413, № 405 без обґрунтувань підстав прийняття рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірне рішення відповідача прийнято всупереч вимог наведених актів законодавства, є необґрунтованим, безпідставним та, відповідно, таким, що належить до скасування з повторним розглядом матеріалів позивача про визнання його учасником бойових дій.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено мотиви наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі № 300/7984/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко