Справа № 990/392/25
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 серпня 2025 року

м. Київ

справа №990/392/25

адміністративне провадження №П/990/392/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Білак М.В., Єресько Л.О., Радишевської О.Р., Соколова В.М.,

перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) від 17 квітня 2025 року №87/зп-25 «Про затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного 03- 07, 10 та 11 лютого 2025 року (цивільна спеціалізація), 12- 14 та 17- 21 лютого 2025 року (кримінальна спеціалізація) кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами)», стосовно ОСОБА_1 , у якому за пунктом 623 додатку цього рішення кандидат з кодовим номером 0035582 набрав бал - 48 та за пунктом 369 за кодовим номером - 0021355 кандидат набрав бал - 55,5;

- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 17 квітня 2025 року №89/зп-25 «Про затвердження декодованих результатів виконання практичного завдання учасниками конкурсу 03- 07, 10 та 11 лютого 2025 року (цивільна спеціалізація), 12- 14 та 17- 21 лютого 2025 року (кримінальна спеціалізація), визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» в частині, що стосується ОСОБА_1 , зокрема, затвердження загальних результатів першого етапу «Складання кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами)» та відмови ОСОБА_1 в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», правосуддя в апеляційних загальних судах та припинення її участі у кваліфікаційному оцінюванні та оголошеному рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами) конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах;

- зобов`язати Комісію поновити участь ОСОБА_1 у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах з етапу виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду.

Позивачка також просила стягнути з відповідача на її користь понесені витрати, пов`язані з розглядом цієї справи.

Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За правилами частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення її без руху.

Відповідно до частин першої та третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною восьмою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України під час процедури проведення добору кандидатів на посаду судді, конкурсу на посаду судді чи призначення на посаду судді, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлюється місячний строк.

Предметом оскарження в цьому випадку є рішення ВККС від 17 квітня 2025 року №87/зп-25 та №89/зп-25 (у частині, що стосується позивачки).

З огляду на наведені положення процесуального Закону для звернення до суду з таким позовом установлено місячний строк, останнім днем якого за загальним правилом є 19 травня 2025 року (понеділок).

ОСОБА_1 подала позовну заяву за допомогою підсистеми «Електронний суд» 18 серпня 2025 року, тобто поза межами встановленого КАС України строку.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала клопотання, у якому просила визнати поважними причини пропуску та поновити строк для звернення до суду із цим позовом.

Позивачка свої доводи мотивує тим, що оспорювані рішення відповідач на її адресу не скеровував ні в електронній, ані в письмовій формі. 23 червня 2025 року з інформації, розміщеної на сайті Верховного Суду, вона дізналася про порушення ВККС Порядку перевірки практичного завдання під час проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах, та, відповідно, обґрунтованість виставлених екзаменаційною комісією балів, відсутність доказів, що Комісією враховано (дотримано) вимоги Методичних вказівок № 228/зп-24, що свідчить про порушення Комісією принципу належного врядування.

Тож, як зазначає позивачка, дізнавшись 23 червня 2025 року із сайту Верховного Суду про можливе порушення її прав та дослідивши розміщенні 19 червня 2025 року в Кабінеті суддівської кар`єри на сайті ВККС оскаржувані рішення, вона почала готувати позовну заяву, оскільки вважає ці рішення Комісії протиправними. Указує також, що з метою ознайомлення з текстом рішень ВККС та підставами їх ухвалення, вона двічі зверталася до Комісії, проте відповідні документи отримала лише 12 серпня 2025 року та, дослідивши їх, пересвідчилася в тому, що Комісія, перевіряючи її роботи, не керувалася відповідними Методичними вказівками. Стверджує, що до цього моменту не знала і не могла знати про те, що оспорювані рішення порушують її права, позаяк їх зміст не мстив мотивів щодо неї, як і відомостей про дотримання Комісією процедури оцінки завдань.

Зауважує на нетривалості пропущеного строку, а також її активній поведінці з моменту отримання інформації щодо можливого порушення її прав з боку відповідача шляхом неодноразового звернення до ВККС з метою досудового врегулювання спору, отримання доказів та повторного подання вказаного позову після усунення недоліків. Зазначає, що вживала всіх залежних від неї заходів аби в розумні інтервали часу дізнатися про зміст рішень ВККС від 17 квітня 2025 року та ознайомитися з мотивами їх ухвалення щодо неї.

Таким чином, позивачка доводить, що датою, коли вона могла дізнатися про порушення її прав, є 23 червня 2025 року, що підтвердилося при ознайомленні з листом від ВККС 12 серпня 2025 року, оскільки саме отримання зазначеної інформації із сайту Верховного Суду та ознайомлення зі змістом екзаменаційних відомостей 12 серпня 2025 року дозволило їй усвідомити, що під час проведення оцінювання виконаних нею практичних завдань ВККС були порушені Методичні вказівки № 228/зп-2, що, як наслідок, призводить до порушення її прав як учасника конкурсу на посаду судді апеляційного суду.

Надаючи оцінку наведеним у клопотанні доводам, Суд керується таким.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів убачається, що 17 квітня 2025 року Комісія ухвалила оспорювані рішення. Позивачка не заперечує своєї обізнаності про ці обставини, принаймні, що оголошення про це було опубліковано на сайті Комісії того ж дня.

25 червня 2025 року позивачка звернулася до Комісії із запитом, в якому вказувала, що 23 червня 2025 року їй стало відомо про встановлені Верховним Судом обставини в справі №990/143/25 щодо можливого порушення ВККС Методичних вказівок з оцінювання практичного завдання, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту, затвердженого 17 липня 2024 року рішенням Комісії, під час перевірки, зокрема, її роботи.

Із цих міркувань просила надати інформацію щодо: 1) складу комісії, яка здійснювала перевірку та оцінювання практичних завдань, виконаних кандидатами на посаду суддів апеляційних судів (цивільна спеціалізація); 2) змісту двох практичних завдань, які були надані та виконані позивачкою 11 лютого 2025 року (копії зошитів зі практичними завданнями); 3) детальний результат оцінювання кожного з двох виконаних мною практичних завдань (екзаменаційні відомості оцінювання практичних завдань та інформацію щодо виставлених балів по кожному з елементів, зазначених у Методичних вказівок з оцінювання практичного завдання, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту, затвердженого 17 липня 2024 року рішенням ВККС); 4) чи передавалася будь-яке з виконаних мною практичних завдань для проведення повторної перевірки; 5) які нормативно-правові акти чи інші джерела права використовувалися екзаменаційною комісією під час здійснення перевірки та оцінювання практичних завдань, виконаних кандидатами на посаду суддів апеляційних судів (цивільна спеціалізація).

В іншому запиті від 25 червня 2025 року ОСОБА_1 , посилаючись на те саме судове рішення Верховного Суду в справі №990/143/25, просила Комісію поновити її участь конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах з етапу виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду.

ВККС листом від 01 липня 2025 року №Х-5597/25 повідомила позивачку, що її запит від 25 червня 2025 року не відповідає статті 16 Закону України «Про захист персональних даних», оскільки не містить реквізитів документа, що посвідчує особу запитувача. З огляду на наведене зошити для виконання практичного завдання та копій екзаменаційних відомостей оцінювання практичного завдання (без інформації про оцінювачів) будуть надіслані на вказану в запиті поштову адресу в разі отримання запиту, що відповідає вимогам статті 16 названого Закону. Водночас поінформовано, що із зошитами для виконання практичного завдання (без інформації про оцінювачів), виконаного ОСОБА_1 у межах вказаного конкурсу, можна ознайомитися в кабінеті суддівської кар`єри в розділі «Інші відомості» досьє кандидата на посаду судді.

Відповідаючи на інший запит позивачки від 25 червня 2025 року, Комісія в листі від 10 липня 2025 року №21-5925/25 зазначила, що не має правових підстав для поновлення ОСОБА_1 у конкурсі, оскільки рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 червня 2025 року в справі №990/143/25 має індивідуальний характер щодо конкретної особи та не створює загальних правових наслідків.

04 липня 2025 року позивачка, усунувши недоліки про які було зазначено в листі ВККС від 01 липня 2025 року №Х-5597/25, повторно звернулася до Комісії із запитом, у якому просила: надати копії двох зошитів з практичними завданнями, на підставі яких 11 лютого 2025 року вона складала два модельні судові рішення; надати копії двох виконаних нею 11 лютого 2025 року модельних судових рішеннях (обидва зошита з виконаними практичними завданнями) та усі документи, на підставі яких здійснювалась їх оцінка; надати відомості про виставлення кожним з оцінювачів оцінок за виконані позивачкою 11 лютого 2025 року два модельні судові рішення; надати копії екзаменаційних відомостей оцінювання виконаних 11 лютого 2025 року двох модельних судових рішень.

Листом від 06 серпня 2025 року №Х-6800/25 Комісія надала позиваці запитувані матеріали, водночас повідомила, що зошити для виконання практичного завдання та копії екзаменаційних відомостей оцінювання практичного завдання (без інформації про оцінювачів), виконаного ОСОБА_1 у межах відповідного конкурсу, 01 липня 20025 року розміщено в кабінеті суддівської кар`єри в розділі «Інші відомості» досьє кандидата на посаду судді.

18 серпня 2025 року позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Суд перевіряє обставини пропуску строку на підставі клопотання особи, в якому наведено поважність причин пропуску такого строку та наданих нею доказів, яким може бути надано відповідну правову оцінку Судом.

При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Основні аргументи позивачки щодо поважності підстав пропуску подання позовної заяви зводяться до того, що оспорювані рішення їй не направлялися, з їх змістом вона ознайомилася в кабінеті суддівської кар`єри на сайті ВККС, де їх було розміщено 19 червня 2025 року, водночас про порушення прав вона отримала змогу дізнатися лише 23 червня 2025 року із сайту Верховного Суду, а також після ознайомлення зі змістом екзаменаційних відомостей, наданих на її запит Комісією лише 12 серпня 2025 року, що дозволило усвідомити порушення ВККС її прав як учасниці добору.

У світлі наведених обставин та мотивів позивачки Суд зазначає, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд зауважує, що в період з 17 квітня до 25 червня 2025 року позивачка не вчиняла будь-яких дій, з метою отримання від відповідача копій спірних рішень, матеріалів щодо оцінювання виконаних нею практичних завдань, як і дій стосовно підготовки звернення до суду із цим позовом, натомість звернулася із запитом (запитами) до ВККС лише 25 червня 2025 року, тобто вже поза межами строку для оскарження згаданих рішень Комісії.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що реальну змогу дізнатися про порушення своїх прав позивачка отримала лише 23 червня 2025 року, ознайомившись з публікацією на сайті Верховного Суду про порушення ВККС порядку перевірки практичного завдання під час проведення конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами).

У цьому випадку обставини, за яких позивачка спочатку (протягом двох місяців) не сприймала оспорювані нею рішення Комісії такими, що порушують її права, проте згодом, послуговуючись інформаційними джерелами, зокрема, формуванням певної судової практики (фактично йдеться про ухвалення Верховним Судом рішення у справі №990/143/25, на що вказує зміст запитів позивачки) змінила своє ставлення до цих рішень Комісії та почала вчиняти дії з метою їх оскарження (направляти запити, з`ясовувати мотиви виставлення балів тощо), свідчить про суто суб`єктивний (зміна ставлення) характер підстав пропуску строку звернення до суду, проте жодним чином не доводить існування об`єктивних перешкод чи обставин непереборної сили, що дійсно ускладнювали чи унеможливлювали звернення до суду в межах установленого процесуальним Законом строку.

Стосовно посилань позивачки на ознайомлення зі змістом екзаменаційних відомостей, наданих на її запит Комісією лише 12 серпня 2025 року, Суд зауважує, що перший запит було сформовано позивачкою 25 червня 2025 року, тобто поза межами строку оскарження, при цьому Комісія не надала на нього запитувані матеріали саме з тих мотивів, що позивачка оформила запит неналежним чином. Тож та обставина, що зі змістом екзаменаційних відомостей позивачка ознайомилася лише у серпні 2025 року, а не в межах строку звернення до суду, є наслідком її власних дій.

З огляду на наведене, Суд уважає, що у поданому клопотанні про поновлення строку звернення до суду із цим позовом не вказано обставин непереборного і об`єктивного характеру, що перешкодили їй дізнатись про порушення своїх прав, яке фактично мало місце 17 квітня 2025 року шляхом прийняття рішення в оскаржуваній частині, та існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на їх судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду. Водночас зміна суб`єктивного ставлення позивачки до спірних рішень не може впливати на перебіг цього строку, як і вважатися поважною підставою його пропуску.

Ба більше, Суд ураховує, що позивачка вже зверталася із цим позовом до Верховного Суду (справа №990/337/25). Ухвалою від 24 липня 2025 року Верховний Суд визнав неповажними причини пропуску строку звернення до суду, викладені у клопотанні ОСОБА_1 , залишив її позовну заяву без руху та надав десятиденний строк для усунення недоліків. Іншою ухвалою від 12 серпня 2025 року Верховний Суд повернув позовну заяву позивачці відповідно до частини другої статті 123 КАС України.

У згаданих судових рішення Верховний Суд уже надавав оцінку доводам ОСОБА_1 про те, що про порушення своїх прав вона дізналась лише 23 червня 2025 року з моменту оприлюднення на сайті Верховного Суду постанови від 17 червня 2025 року у справі №990/143/25, якою встановлено порушення ВККС, допущені під час перевірки практичного завдання в межах проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах.

Із цього приводу Суд зазначив, що предметом оскарження є рішення Комісії від 17 квітня 2025 року і саме з їх прийняттям позивачка пов`язує настання для себе негативних наслідків. Отже, саме з моменту прийняття оскаржуваних рішень позивачка повинна була дізнатися про порушення своїх прав і з цього часу розпочав перебіг строку звернення до суду. Прийняття ж Верховним Судом рішення у справі №990/143/25 та ознайомлення з ним позивачки не змінює моменту, коли вона повинна була дізнатись про порушення у спірних правовідносинах своїх прав та початок перебігу строку звернення до суду, та не створює підстав для поновлення строку звернення до суду.

Крім цього, Суд критично оцінив доводи позивачки про несвоєчасне ознайомлення з оскаржуваними рішеннями Комісії, оскільки такі рішення у встановленому порядку оприлюднені на сайті ВККС, водночас її звернення до Комісії не стосувалися отримання копій оскаржуваних рішень.

В іншій ухвалі від 04 серпня 2025 року в справі №990/143/25 (у якій вирішувалося клопотання ОСОБА_1 про продовження строків для усунення недоліків позовної заяви) Суд також надав оцінку доводам позивачки щодо потреби отримання від ВККС матеріалів, які вона просила надати у запиті від 25 червня 2025 року, та вказав, що відсутність у неї таких документів не перешкоджала зверненню з позовом до суду, до того ж, заходи, спрямовані на отримання зазначених документів, позивачка почала вживати уже після закінчення встановленого строку звернення до суду.

Отже, Суд частково вже надавав оцінку доводам позивачки, якими вона в розглядуваному випадку обґрунтовує поважність підстав пропуску строку звернення до суду, та визнав наведені нею підстави неповажними.

У цьому контексті варто також зауважити, що недотримання вимог КАС України під час подання адміністративного позову вперше, що мало наслідком його повернення, не може вважатися поважною причиною для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

З огляду на викладене, Суд не вбачає підстав для визнання наведених позивачкою причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Підсумовуючи викладене, позовну заяву, слід залишити без руху з наданням десятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом подачі до суду зави про поновлення строку звернення до суду з позовом із зазначенням інших об`єктивних та поважних причин для його поновлення з відповідними обґрунтуваннями та доказами.

Суд також уважає за потрібне роз`яснити позивачці, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених частиною другою статті 123, пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 169, 248, 266 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, викладені у клопотанні ОСОБА_1 про визнання причини пропуску строку поважними та поновлення строку для звернення до суду з даним позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Установити позивачці десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до Верховного Суду заяви із зазначенням інших поважних причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом з відповідними обґрунтуваннями та доказами.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

…………………………………

…………………………………

…………………………………

…………………………………

…………………………………

А.Г. Загороднюк

М.В. Білак

Л.О. Єресько

О.Р. Радишевська

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду