Справа № 420/15427/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (позов поданий представником позивача Дяченко О.В.), в якому позивач просить суд: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 15.05.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року виплаченої 15.05.2025 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №360/4801/20; - зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 15.05.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року виплаченої 15.05.2025 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №360/4801/20.

Позивач зазначив, що з 15.11.2013 року по 21.09.2018 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом від 21.09.2018 року №219 звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Проте у період проходження військової служби позивачу не у повному обсязі виплачувалось грошове забезпечення, у зв`язку з чим він звертався до суду.

Рішеннями судів його позови щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення задоволені, а саме рішеннями Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року у справі №420/14304/23 та Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №360/4801/20.

Індексація на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №360/4801/20 йому виплачена не одночасно, а саме 10.06.2021 року - 4435,66грн, 13.04.2025 року 41862,50грн та 15.05.2025 року - 38338,73 грн.

При виплаті індексації 15.05.2025 року на виконання рішення суду у сумі 38338,73грн відповідачем в порушення статті 4 Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) не виплачено на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Таку бездіяльність позивач вважає протиправною та посилаючись на положення Закону №2050-ІІІ, Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (далі - Порядок №159), судову практику просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 26.05.2025 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків позову. Ухвалою суду від 30.06.2025 року продовжений строк на усунення недоліків позову. До суду надійшли пояснення представника позивача.

Ухвалою суду від 11.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи в електронній формі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вважає, що компенсація втрати доходу здійснюється саме на нараховані, але невиплачені грошові доходи. Спірна сума індексації грошового забезпечення за 2015 2018 роки не була своєчасно нарахована військовою частиною, оскільки на той час не було правових підстав вважати ці виплати належними до виплати (їх було донараховано лише на виконання рішення суду від 15.05.2025).

Також представник відповідача зауважив, що позивач не звертався до військової частини з окремою вимогою нарахувати компенсацію до подання цього позову.

Крім того, представник відповідача зазначив, що в провадження Одеського окружного адміністративного суду наявна справа №420/13971/25 та вважає, що вказані страви є тотожними за змістом, стороною, підставою та предметом, що узгоджується з ознаками, наведеними у п.2 ч.1 ст.238 КАС України. Відповідно, існують правові підстави для об`єднання позовів в одне провадження або закриття одного з них, якщо він був поданий повторно.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом від 21.09.2018 року №219 звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

У період проходження військової служби позивачу не у повному обсязі виплачувалось грошове забезпечення, у зв`язку з чим він звертався до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №360/4801/20 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 виходячи із базового місяця - січень 2008 року, та в період з 01.03.2018 по 21.09.2018 виходячи із базового місяця - березень 2018 року.

10.06.2021 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №360/4801/20 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року виходячи із базового місяця січень 2016 року у загальній сумі 4435,66 грн.

Згідно з ЄРСР по справі №360/4801/20 представник позивача також звертався із заявою у порядку ст.383 КАС України, будучи не згодним із сумою індексації нарахованої та виплаченої позивачу.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28.08.2021 року у справі №360/4801/20 заява повернута позивачу.

Представник позивачу вдруге у справі №360/4801/20 звернувся із заявою про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 року за ява прийнята до розгляду та ухвалою від 21.06.2022 року зупинено провадження по розгляду заяви до закінчення строку, на який введено воєнний стан (припинення, скасування).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 року за заявою представника позивача поновлено провадження у справі №360/4801/20 щодо розгляду заяви визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

28.08.2024 року Луганським окружним адміністративним судом прийнята окрема ухвала у справі №360/4801/20, якою заява задоволена частково, Визнано протиправною бездіяльність Військової частини щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 21.09.2018 включно. Зобов`язано Військову частину нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 виходячи із базового місяця - січень 2008 року, та в період з 01.03.2018 по 21.09.2018 виходячи із базового місяця - березень 2018 року, при виконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі № 360/4801/20, з урахуванням раніше виплаченої суми. Зобов`язати Військову частину вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі №360/4801/20.

До прийняття судового рішення Луганським окружним адміністративним судом у справі №360/4801/20 по заяві про визнання протиправною бездіяльності відповідача (у період зупинення провадження), представник позивача звернувся 20.06.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно в сумі 81424,63 грн та ідексації-різниці грошового забезпечення 4314,80 грн в місяць у загальній сумі 28909,13грн (справа №420/14304/23).

Ухвалою суду від 22.08.2023 року закрити провадження у справі №420/14304/23 у зв`язку з тим, що заявлені позовні вимоги в межах даної справи є тотожними з вимогами, що вже розглянуті судом у справі №360/4801/20.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2023 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.08. 2023 року по справі № 420/14304/23 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року у справі №420/14304/23 частково задоволений позов ОСОБА_1 , та зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4101,55 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 21.09.2018 року включно, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

07.03.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року у справі №420/14304/23 відповідачем виплачено позивачу індексаціюрізницю грошового забезпечення у загальній сумі 27068,18 грн.

Крім того, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №360/4801/20 індексація виплачена 10.06.2021 року у розмірі 4435,66грн, а також 13.04.2025 року 41862,50грн та 15.05.2025 року - 38338,73 грн, що підтверджується банківськими виписками.

Таким чином, рішення судів набрали законної сили та виконані військовою частиною. Зазначені обставини не оспорюються учасниками справи та є встановленими.

Позивач оскаржує бездіяльність відповідача, яка полягає у тому, що при нарахуванні та виплаті індексації на виконання рішень суду відповідачем не нарахована та не виплачена компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, зокрема у даній справі щодо виплати 15.05.2025 року частини індексації у розмірі 38338,73 грн.

Спірні правовідносини регламентовані Законом №2050-III.

Статтею 1 Закону №2050-III встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст.2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Закону слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Щодо суми індексації грошових доходів громадян, то внесення вказаних сум в доходи, які підлягають компенсації були внесені Законом №1214 ІХ від 04.02.2021 року.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення (постанова від 14.04.2021 року у справі №465/322/17).

Пункти 1,2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-III, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Суд вважає, що право на отримання компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є соціальним правом громадянина, тобто правом, яке закріплено у в законодавстві і перебуває під захистом держави.

Згідно зі ст.ст.3,4,5 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає.

Статтею 7 Закону №2050-III, п.8 Порядку №159 визначено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

02.04.2024 року Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду прийняв постанову по справі №560/8194/20.

В постанові від 02.04.2024 року (пункти 31-36) зазначено, що аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.

Судова палата вважала, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Врахувавши зазначене, Судова палата вважала за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021,17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20, відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ та сформулювати такі висновки:

а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду;

г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

Саме такий підхід до обчислення строків звернення до суду з позовом у спорах зазначеної категорії справ відповідатиме принципу верховенства права та його складовій - принципу правової визначеності, сприятиме стабільності правовідносин щодо виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Крім того, такий підхід відповідатиме і підходам Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо порядку обчислення строків звернення до суду в спорах про перерахунок пенсій, викладеним у постанові від 31.03.2023 у справі № 240/12017/19, яку взяв до уваги суд апеляційної інстанції під час розгляду цієї справи.

Судом встановлено, що позивач не отримував у повному обсязі індексацію грошового забезпечення.

Лише на виконання рішення суду отримав 15.05.2025 року частково індексацію у розмірі 38338,73 грн, а 19.05.2025 року звернувся до суду з даним позовом

Обов`язком відповідача є виплата вказаної компенсації разом з виплатою заборгованості в силу приписів Закону № 2050-ІІІ, у зв`язку з чим посилання відповідача на те, що відповідач не звертався до нього з відповідною заявою не впливає на виконання відповідачем свого зобов`язання, оскільки реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому відповідно до Закону з врахуванням правового висновку Верховного суду не є обов`язковим.

Суд вважає неспроможною позицію відповідача, що компенсація втрати доходу здійснюється саме на нараховані, але невиплачені грошові доходи з огляду на те, що Конституційним Судом України у рішенні від 15.10.2013 року у справі №1-13/2013 вказано, що право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Так суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що в провадження Одеського окружного адміністративного суду наявна справа №420/13971/25, яка є тотожною за змістом, стороною, підставою та предметом, що узгоджується з ознаками, наведеними у п.2 ч.1 ст.238 КАС України та відповідно, існують правові підстави для об`єднання позовів в одне провадження або закриття одного з них, якщо він був поданий повторно.

Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить суд ухвалити рішення. Вказані вимоги у даній справі та у справі №420/13971/25 не є тотожними, оскільки стосуються вимоги компенсації втрати доходу, які виплачені у різний період. Компенсація втрати доходу залежить від суми доходу та часу виплати вказаного доходу.

Таким чином, позивачем дотриманий строк звернення до суду з даним позовом та з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.04.2024 року по справі №560/8194/20, а також на підставі положень Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2,3,6,7,8,9,12,139,241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 38338,73 грн - виплаченої 15.05.2025 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №360/4801/20.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 38338,73 грн - виплаченої 15.05.2025 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №360/4801/20, відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва