Справа № 440/2544/25
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/2544/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Молодецький Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 (вхідний № 61675/25 від 22.08.2025) про відвід судді Головка А.Б. у справі № 440/2544/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

03.03.2025 Полтавським окружним адміністративним судом (головуючий суддя: Головко А.Б.) постановлена ухвала, якою повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії позивачеві. Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025 у справі № 440/2544/25 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 по справі №440/2544/25 скасовано. Справу №440/2544/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу № 440/2544/25 передано головуючому судді (судді-доповідачу): А.Б. Головко.

05.08.2025 Полтавським окружним адміністративним судом (головуючий суддя: Головко А.Б.) постановлена ухвала, якою позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. В ухвалі зазначений спосіб і строк усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху; вказані недоліки можуть бути усунені шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду позовної заяви із уточненням позовних вимог, а саме: конкретизувати обраний спосіб захисту порушеного права; із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України; місцезнаходження відповідача, його поштового індексу та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; із зазначенням власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; копії позовної заяви, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, засвідчених належним чином. Роз`яснено позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.

22.08.2025 ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід судді Головка А.Б. у справі №440/2544/25 (вхідний № 61675/25 від 22.08.2025).

В обґрунтування заяви про відвід судді Головко А.Б. позивач зазначив: «Прошу відводу чи самовідводу судді Головко, бо уже кілька раз до 5 суддя таку справу то без руху інший був № і цю теж от же думку я його знаю, а ще у рішенні от березня 2025 - стоїть про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а уже так і в апеляції, та от 05 серпня 2025 та в тексті от 05 серпня 2025 - уже чогось стягнення моральної матеріальної шкоди, стягнення утриманої пенсії в сумі 1650? Це уривок з тексту всієї справи чого так бо треба і перерахунок стажу: це і % надбавка, вислуга років і багато іншого описаного спочатку справ 1 була 440/9802/24 далі розєденили 440/9801/24, тепер адвокат пише 440/2544/25 та 440/4492/25 (бо я хотіла в 1 справі і пенсійне і Центр комплектування непрохала розривать їх. Затяглось то я перероблюю їх то адвокат…». «Так само суд Адмін Харкова скасовує ухвалу окружного суду. Та поверта на новий розгляд, ось чого суддя незвертає уваги нінашо бо уже розглядав». «Суддя сам може самоусунутись, та чогось нехоче? Знову очередна отписка уже це було нагадую. Повторюватись. Саме вчинити певні дії і я все пояснила. Можливо і в справі невсе є нея ж її розірвала». «Суд 1 інстанції постановив ухвалу з порушенням прав, норм процесуального права тому стало підставою для скасування ухвали Харківським судом та повернення на новий розгляд. Це ще мало б бути новим суддею. По Закону. Я всі справи вирішувала в адміністративному судочинстві тому і кінцеве рішення має бути в адміністративному попередня справа незакінчена». «Отже є ще адвокат і далі вона все зробе. У іншій треба суддя». А тому просить «прийняти позов усунувши уточнень - чи все, спочатку я, далі адвокат подасть», «задовольнити в повному обсязі відводу судді Головко бо це триває роками ж з 1 суддею. Зрозуміти я просто хочу отримати своє перрахувати завершити перерахунок по 2х довідках… Хай нова людина розгляне та задоволе в повному обсязі». «… все подане і матеріали і позивачу, суду, відповідачу, задоволено апеляцію, лише треба новий суддя і все… Все по 5 кругу у вас пане Головко. усунтесь прошу».

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду (суддя Головко А.Б.) від 25.08.2025 постановлено для вирішення по суті заяви ОСОБА_1 від 22.08.2025 про відвід судді Головка А.Б. у справі №440/2544/25 передати справу до відповідного підрозділу Полтавського окружного адміністративного суду для визначення складу суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підставою передачі для вирішення заяви про відвід судді Головко А.Б. іншому складу суду, слугував висновок суду про необґрунтованість заявленого відводу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025 суддею з розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.08.2025 про відвід судді Головка А.Б. у справі №440/2544/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визначено суддю Полтавського окружного адміністративного суду Молодецького Р.І.

Відповідно до частин восьмої та одинадцятої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладені вимоги норм процесуального закону, враховуючи на відсутність необхідності розгляду заяви ОСОБА_1 (вхідний № 61675/25 від 22.08.2025) про відвід судді Головка А.Б. у справі № 440/2544/25 у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, ця заява згідно частини 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України розглядається та вирішується судом у порядку письмового провадження.

Оцінюючи обґрунтованість заяви ОСОБА_1 (вхідний № 61675/25 від 22.08.2025) про відвід судді Головка А.Б. у справі №440/2544/25, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

За змістом частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Як зазначено Верховним Судом України, суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості (постанова Верховного Суду України від 11 жовтня 2006 року №21-496во06). Водночас, для того, аби ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Згідно з частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Аналізуючи зазначені положення, суд зауважує, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або у будь-якій формі. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення судді до спору і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права безпосередньо не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою цього Суду (справи "Білуха проти України", заява №33949/02, п. 49; "Fey v. Austria", заява №14396/88, пп. 27, 28 та 30; "Wettstein v. Switzerland", заява № 33958/96, п.п. 42-43; "Pullar v. United Kingdom", заява № 22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Мотивуючи заяву про відвід ОСОБА_1 , серед іншого, посилається на ту обставину, що після повернення судом апеляційної інстанції справи на новий розгляд такий розгляд мав би здійснюватися по закону новим суддею. Відтак суд виснує, що позивач пов`язує неможливість брати суддею Головко А.Б. участь в розгляді адміністративної справи №440/2544/25 і який підлягає відводу (самовідводу) внаслідок, як на думку позивача, порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу, що передбачено приписами норми пункту 5 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку наведеним мотивам та встановлюючи наявність або відсутність підстав для відводу судді Головка А.Б., суд доходить таких висновків.

Відповідно до частини 13 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

Нормою частини 1 статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

За змістом норм статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.

Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується ухваленням постанови.

У випадках, визначених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025 у справі № 440/2544/25 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 по справі №440/2544/25 скасовано, справу № 440/2544/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Отже судовий розгляд справи № 440/2544/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в суді першої інстанції не закінчений, зазначену справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, новий розгляд справи не відбувається.

Відтак відсутні обставини, що свідчать про порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства Украйни, що унеможливлюють участь судді Голвоко А.Б. у вирішенні цієї самої справи в суді першої інстанції при продовженні її розгляду. Відповідно й відсутні підстави для його відводу з мотивів порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу, що передбачено приписами норми пункту 5 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як свідчить зміст заяви про відвід, свої мотиви наявності підстав для відводу судді Головка А.Б. позивач фактично пов`язує з процесуальним рішенням судді.

Водночас, суд звертає увагу, що частиною четвертою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України імперативно встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому, доводи стосовно незгоди з процесуальним рішенням суддів та наведеним у ньому мотивуванням й висновками самі собою не можуть бути самостійною підставою для відводу суддів, якщо вони не пов`язані з існуванням об`єктивних обставин, які можуть свідчити про упередженість суддів, їх необ`єктивність, зацікавленість у результатах розгляду справи, викликати недовіру до них, сумніви щодо безсторонності в очах стороннього спостерігача.

Такий підхід до визначення категорії «упередженості» Верховний Суд продемонстрував в ухвалі від 18 листопада 2022 року у справі № 0440/6728/18. На тому, що аргументи стосовно незгоди з судовим рішенням не є беззаперечним доказом виникнення сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів, наголошено й в ухвалах Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 826/8426/14, від 6 жовтня 2022 року у справі № 640/17351/19, від 24 січня 2023 року у справі № 826/9693/13-а та від 11 липня 2023 року у справі № 200/5179/22.

Варто наголосити й на тому, що Європейський суд з прав людини, аналізуючи об`єктивний критерій безсторонності судді, у пункті 43 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland; заява №33958/96) та згодом з посиланням на цю справу у пункті 50 рішення від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02) відзначав, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Доводи, наведені позивачем у заяві про відвід стосовно незгоди з процесуальними рішеннями судді Головка А.Б., самі собою не є самостійною підставою для відводу судді, якщо такі факти не пов`язані з існуванням об`єктивних обставин, що можуть свідчити про упередженість судді, його необ`єктивність, зацікавленість у результатах розгляду справи, викликати недовіру до нього, сумніви щодо безсторонності в очах стороннього спостерігача.

Зміст наведених позивачем мотивів, покладених у основу його вимог про відвід судді Головка А.Б. викладених у відповідній заяві адресованій суду, беззаперечно не вказує на наявність обставин, які б у ракурсі визначених принципів безсторонності судді могли б свідчити про те, що критерій об`єктивності судді у справі №440/2544/25, яка ним розглядається, не був дотриманий. Належних та допустимих доказів протилежного заявником не надано та інших мотивів, з яких це могло б вбачатись, ним не наведено.

Оцінка доводів заяви про відвід судді Головка А.Б. та тверджень позивача з огляду на обставини справи, надає суду підстави для висновку, що вони не свідчать про необ`єктивність та упередженість судді під час розгляду справи, а є, фактично, припущенням заявника.

У заяві відсутні об`єктивні докази та доводи, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді, зокрема такі, які містять належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді, а обставини, які вказує позивач в обґрунтування поданої заяви про відвід, є лише припущеннями, і також свідчать про фактичну незгоду особи, яка її подала, з процесуальним рішенням судді. Наведені позивачем доводи не можна розцінювати як доказ сформованої упередженої позиції.

Інших підстав, що можуть свідчити про упередженість та необ`єктивність судді Головка А.Б. під час розгляду справи №440/2544/25, крім тих, що пов`язанні з незгодою позивача з процесуальними рішеннями судді, подана позивачем заява не містить.

Ураховуючи викладене, розглянувши подану позивачем заяву про відвід, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, оскільки наведені заявником мотиви та подані ним документи не свідчать про наявність жодної з передбачених статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для відводу судді Головка А.Б.

Підсумовуючи викладене вище, суд констатує, що заява заяви ОСОБА_1 (вхідний № 61675/25 від 22.08.2025) про відвід судді Головка А.Б. у справі №440/2544/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 (вхідний № 61675/25 від 22.08.2025) про відвід судді Головка А.Б. у справі №440/2544/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р.І. Молодецький