Справа № 240/4808/24
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4808/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

25 серпня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2025 року НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до суду з заявою в порядку ст. 374 КАС України у якій просив визнати виконавчий лист Житомирського окружного адміністративного суду №240/4808/24 від 06.12.2024 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік без урахування у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та доплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2022 рік з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року скасувати в частині відмови в позові про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) щодо не включення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислено розмір грошової компенсації за невикористані ним дні оплачуваних відпусток і зобов`язання доплатити суми такої компенсації.

Прийнято в цій частині нову постанову, якою позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ), що полягає у невключенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок ОСОБА_1 компенсації за невикористані ним дні оплачуваних відпусток, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року залишено без змін.

Так, 06 грудня 2024 року Житомирським окружним адміністративним судом у справі №240/4808/24 видано виконавчі листи, зокрема про зобов`язання боржника здійснити перерахунок ОСОБА_1 компенсації за невикористані ним дні оплачуваних відпусток, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

У лютому 2025 року відповідач звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вказаної заяви зазначає, що у відповідності до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 12.02.2024 № 124-ОС ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 12.02.2024, тобто враховуючи норму, викладену в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 25.06.2018 №558, сума грошового забезпечення, яка застосовується для розрахунку компенсації за невикористані дні відпусток, є сумою грошового забезпечення, на яку мав право позивач станом на 12.02.2024, тобто датою для обрахування компенсації за всі дні невикористаних відпусток є 12.02.2024. При цьому, відповідно до рапорту №8/10824-24-Вн від 12.02.2024 ОСОБА_1 набував право на отримання додаткової винагороди в період з 03.02.2024 по 11.02.2024, тобто на день виключення зі списків частини він вже не виконував спеціальних (бойових) завдань, та права на отримання додаткової винагороди 12.02.2024 позивач не набував. Тому, відповідач при обчисленні позивачу компенсації за всі дні невикористаних відпусток врахував виключно складові грошового забезпечення, на які мав право позивач на день виключення зі списків особового складу, що підтверджується довідкою-розрахунком від 22.02.2025 №220.

Відтак, відповідач вважає, що ним судові рішення виконані в добровільному порядку, що є підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості заяви.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 374 КАС України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Крім того, у поставі Верховного Суду від 15.11.2020 у справі №752/2391/17, наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

-видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Так, в обґрунтування заяви відповідач вказує, що у відповідності до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 12.02.2024 № 124-ОС ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 12.02.2024, тобто враховуючи норму, викладену в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 25.06.2018 №558, сума грошового забезпечення, яка застосовується для розрахунку компенсації за невикористані дні відпусток, є сумою грошового забезпечення, на яку мав право позивач станом на 12.02.2024, тобто датою для обрахування компенсації за всі дні невикористаних відпусток є 12.02.2024. При цьому, відповідно до рапорту №8/10824-24-Вн від 12.02.2024 ОСОБА_1 набував право на отримання додаткової винагороди в період з 03.02.2024 по 11.02.2024, тобто на день виключення зі списків частини він вже не виконував спеціальних (бойових) завдань, та права на отримання додаткової винагороди 12.02.2024 позивач не набував. Тому, відповідач при обчисленні позивачу компенсації за всі дні невикористаних відпусток врахував виключно складові грошового забезпечення, на які мав право позивач на день виключення зі списків особового складу, що підтверджується довідкою-розрахунком від 22.02.2025 №220.

Відтак, відповідач вважає, що ним судові рішення виконані в добровільному порядку, що є підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Однак, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024, на підставі якого видано 06.12.2024 виконавчий лист, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок ОСОБА_1 компенсації за невикористані ним дні оплачуваних відпусток, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

При цьому, доказів того, що боржником добровільно виконано судове рішення у спосіб визначений постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024 до матеріалів справи не додано.

Крім того, факт виконання рішення суду встановлює державний виконавець в ході примусового виконання рішення відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження перелік підстав яких визначено ст. 39 вказаного закону.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.