Справа № 215/5700/24
Суддя: Лиходєдов А. В.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/5700/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:головуючого судді Лиходєдова А.В.,

за участю секретаря: Болдирєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників процесу (письмового провадження) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

09.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому просить скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 19.08.2024 №61/912 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 17000 грн. у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08 серпня 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 на нього старшим лейтенантом ОСОБА_3 , офіцером відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Суть правопорушення викладена у протоколі та полягала у тому, що він нібито здійснив адміністративне правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року N? 30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року N?49), який затверджений Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог абзацу 3 частини 1 статті 22

Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної

відповідальності за вказане порушення є незаконною та всупереч вимогам ст. 19 Конституції України, представниками відповідача допущено порушення його прав і свобод як громадянина України з наступних підстав.

При перевірці інформації із системи «РЕЗЕРВ+» у нього не було зауважень, так як він оновив свої дані через ЦНАП і у витягу зазначено, що він не порушник ВО. Дані позивач оновив ще 15.07.2024 р.. Він надав витяг, який йому був наданий ЦНАП. Це саме витяг РЕЗЕРВ+ від 15.07.2024 р.. Після реєстрації шлюбу він повторно оновив свої дані і у витягу РЕЗЕРВ + від 11.09.2024 зазначено, що він вчасно оновив дані.

Позивач пояснив представникам відповідача, що стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . У своїх поясненнях до протоколу він зазначив, що не згодний із звинуваченнями, та не бажає проходити ВЛК так як наразі у нього немає амбулаторної картки для об`єктивного визначення лікарями ВЛК у м. Тернопіль його стану здоров`я, але на нього все одно був складений протокол та винесено постанову. Відносно позивача порушено вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Позивач зазначив, що потребує правової допомоги, про що є відповідна відмітка

у протоколі, але йому вона не була надана. Працівниками ТЦК

проігноровано вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП. Таким чином його було позбавлено права

на захист. Окрім того, він наголошував, що знаходиться на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , який і повинен йому надіслати повістку на проходження ВЛК. Таким чином він уточнив свої дані і у відповідності до вимог абз. 3 ч. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року N? 560, на медичний огляд громадян, які уточнили свої облікові дані, викликають повісткою. ІНФОРМАЦІЯ_3 повістку мені не вручав та і не міг вручити, бо я не стою у них на військовому обліку.

Також зазначає, що у протоколі про адміністративне порушення йому повідомили про розгляд справи 19 серпня 2024 року, але він написав клопотання, що не має технічної змоги приїхати на розгляд справи. Також повідомляє, що на нього протокол було складено не 08 серпня 2024 року, а 09 серпня 2024 року, бо його цілий день тримали у закритому приміщенні, що він змушений був викликати поліцію, потім, починаючи з 00 год. до 00 год. 30 хв. вже 09 серпня 2024 року на нього був складений протокол. Постанову він отримав поштовим відправленням 29 серпня 2024 року, про що свідчить відповідний штамп та відмітка на конверті, тому вважає, що ним не пропущені строки на оскарження.

Відповідач надав відзив на позов, у якому зазначив наступне.

08 серпня 2024 року позивач близько 14 год. 30 хв. прибув до

ІНФОРМАЦІЯ_4 та СПІ за адресою: АДРЕСА_1 як такий, що підлягає призову на військову службу по мобілізації. Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_4 не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до пункту 74 Порядку N?560: резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

На підставі чого Позивачу повідомлено військовослужбовцями

ІНФОРМАЦІЯ_5 про необхідність проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, відповідно до направлення на ВЛК від 08.08.2024 N?8057.

Однак, позивач від проходження медичного огляду та обстеження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 відмовився, що зафіксовано актом відмови від

проходження ВЛК від 08.08.2024 року.

У зв`язку із вищевказаним, відповідач стверджує, що позивач здійснив адміністративне правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року N?30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року N?49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 N?1126-VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог абзацу з частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В результаті чого 8 серпня 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення N?60/913, де під особистий підпис позивачу роз`яснено його права і обов`язки, роз`яснено, що він як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подавати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, що зафіксовано в протоколі під особистий підпис.

В той же час під особистий підпис позивачу повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11 год. 30 хв. 19 серпня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) кабінет N?204. Копія протоколу про адміністративне правопорушення надано позивачу, про що засвідчує його особистий підпис.

Дослідивши матеріали справи та докази, суд перевіривши обґрунтованість та законність постанови, вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 19.08.2024 р. № 61/912, винесеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. (а.с. 12-13).

Підставою прийняття спірної постанови слугувало те, що 08 серпня 2024 року громадянин ОСОБА_1 , близько 14 год. 30 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 як такий, що підлягає призову на військову службу по мобілізації. Під час уточнення військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Громадянину ОСОБА_1 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомлено про необхідність проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, відповідно до направлення на ВЛК від 08.08.2024 р. № 8057. Однак, громадянин ОСОБА_1 від проходження медичного огляду та обстеження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 відмовився, що зафіксовано актом відмови від проходження ВЛК від 08.08.2024 р.. У зв`язку із вищевказаним громадянин ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року N?30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року № 49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог абзацу 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, передбаченому ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 08.08.2024 року № 60/913, останній зазначив, що його було доставлено до ТЦК м. Тернопіль для з`ясування обставин, а протокол складено за відмову від проходження ВЛК. Пояснив, що не згодний проходити ВЛК без відповідних документів (амбулаторної картки, виписки лікарів та інших, без повного обстеження. Був обмежений в часі, так як відвозив додому на машині дружину та 2-х неповнолітніх дітей із санаторного лікування (а.с.9-10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ч.ч. 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За ч.ч. 1, 2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію»в Україні оголошено загальну мобілізацію.

У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався указами Прпезидента України, який діє на час розгляду справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до абзаців 1 - 3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Статтею 235 КУпАП визначено, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст.74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Отже, у розглядуваній адміністративній справі відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний довести правомірність свого рішення (постанови) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема довести факт вчинення позивачем порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ст.235 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Суд, оцінивши та дослідвиши докази у їх сукупності, зазначає, що відповідач при розгляді справи про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, стосовно позивача не надав належних та допустимих доказів на спростування обставин наведених позивачем у позові. Крім цього, відповідач не надав доказів належного з`ясовування о наявності медичних документів щодо стану здоров`я позивача, для об`єктивного проходження ним ВЛК, подальше проходження ним обстеження у вузьких спеціалістів за направленням ВЛК, а також чи було враховано відповідачем, що позивач вже перебуває на військовому обліку за місцем свого постійного проживання та реєстрації у ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому не може одночасно перебувати на військовому обліку ще і в ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що зазначено у спірній постанові, а також те, що чинне законодавство України не містить заборони щодо проходження військовозобов`язаним військово-лікарської комісії з метою визначення придатності для проходження військової служби не в день виявлення такого військовозобов`язаного. Також, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог 280 КУпАП.

Суд встановив, що ОСОБА_1 зазначив у протоколі про відсутність підстав для проходження ВЛК та відмову від проходження ВЛК. Крім того, у зв`язку із затриманням, його було позбавлено можливості надати документи, які стосуються стану здоров`я. Також позивач вказав, що постійно проживає у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області. У місті Тернопіль перебував проїздом, у зв`язку з тим, що забирав з відпочинку у санаторії дружину та його неповнолітніх дітей. За місцем проживання перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому немає підстав для зняття його з військового обліку за місцем проживання та взяття на облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого направлення на ВЛК, оскільки проходити ВЛК може лише за місцем свого військового обліку. З огляду на зазначене у нього немає підстав для проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому відмовився від її проходження. Позивач вказав, що оскільки немає при собі відповідних медичних довідок та виписок, які б підтверджували стан його здоров`я, з метою проходження ним ВЛК належно до цього підготовленим, також зазначив, що, ознайомившись зі своїми правами та обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП, потребує правової допомоги (а.с. 9-10).

Відповідач же, окрім зазначення обставини в оскаржуваній постанові відмови позивача від проходження ВЛК, не надав суду жодного доказу на підтвердження обставин подій щодо вчинення позивачем порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

На підставі встановлених у справі фактичних обставин судом встановлено, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, відповідальність за що передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Суд зазначає, що відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд враховує, що матеріали справи свідчать про відсутність об`єктивних даних, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, і відповідачем у справі таких доказів не надано.

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні належні та допустимі докази вини позивача.

З врахуванням наведеного вище суд приходить до висновку, що відповідач не довів обставин щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення у недотриманні вимог абзацу 3 частини 1 статі 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», відповідальність за що передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП, а отже постанова №61/912 від 19.08.2024р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. підлягає скасуванню.

Водночас, справа про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.3 ст.210-1 КУпАП підлягає закриттю, з урахуванням приписів п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Тобто, за відсутності доказів вини особи, яка притягається до відповідальності, з врахуванням приписів статті 77 КАС України щодо обов`язку відповідача по доказуванню правомірності свого рішення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (відсутність події і складу адміністративного правопорушення).

Суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, задовільнити повністю.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 статті 210-1 КУпАП тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 від 19.08.2024 р. № 61/912 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), штрафу в розмірі 17 000 грн. та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПО НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до третього Апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк із дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.08.2025 року.

Суддя: