Справа № 484/3796/25
Суддя: Шикеря І. А.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/3796/25
Провадження № 2-а/484/50/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді - Шикері І.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 396 від 09.05.2025 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 396 від 09.05.2025 по справі про адміністративне правопорушення, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф, в сумі 17000 грн.

З вказаною постановою він не згоден, вважає її незаконною та такою що підлягає скасуванню. В оскаржуваній постанові зазначено, що він 27.11.2024 о 10.00 год., не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці № 1247686, що була створена автоматично 04.12.2024 та направлена за раніше задекларованою адресою його місця проживання АДРЕСА_1 , рекомендованим поштовим відправленням без поважних причин, не виконував правила військового обліку, встановлені законодавством, чим порушив ч.3 ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Разом з тим, жодних повісток від РТЦК, він не отримував, про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 05.07.2025, отримавши її поштою. Крім того, зміст винесеної постанови не містить висновку про його винуватість, мотивів наявності його вини, а містить лише вимоги про накладення на нього адміністративного стягнення. Також, звернув увагу на те, що повістка про необхідність явки до РТЦК 27.11.2024 була сформована відповідачем 04.12.2024, тобто він повинен був з`явитись по повістці за сім днів раніше ніж вона була створена. Також, на думку позивача, оскаржувана постанова була винесена відповідачем поза межами строку притягнення до адміністративної відповідальності, адже вчинення правопорушення мало місце 27.11.2024, а постанова начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесена 09.05.2025.

Розгляд даної справи, відповідно до вимог ст.257 КАС України, проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Не погоджуючись з позовними вимогами 26.05.2025, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 надав суду відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити зазначаючи, зокрема, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки про наявність постанови № 396 від 09.05.2025 по справі про адміністративне правопорушення позивач був обізнаний , так як копія постанови була направлена йому поштою 11.05.2025 за задекларованим місцем проживання. Крім того, позивачем не надано доказів того, коли саме він отримав оскаржувану постанову. Вважав, що звертаючись до суду 10.07.2025 позивач пропустив строк звернення до суду, що є підставою для залишення цього позову без розгляду. Стосовно дати формування повістки № 1247686, що була створена автоматично 04.12.2024, зазначив, що вказана дата була зазначена помилково, вірою датою формування повістки є - 04.11.2024.Зазначив, що позивачем не наведено належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростовували обставини, викладені у постанові та факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, відзив та додані до нього матеріали, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 396 від 09.05.2025 по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф, в сумі 17000 грн.

У постанові № 396 від 09.05.2025 зазначено, що 27.11.2024 о 10.00 год., ОСОБА_1 не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці № 1247686, що була створена автоматично 04.12.2024 та направлена за раніше задекларованою адресою його місця проживання АДРЕСА_1 , рекомендованим поштовим відправленням без поважних причин, не виконував правила військового обліку, встановлені законодавством, чим порушив ч.3 ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Як стверджував відповідач, дата формування повістки 04.12.2024 була зазначена помилково, вірою датою формування повістки є - 04.11.2024.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закон України «Про борону України», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затверджений Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації. Таким чином, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.

Згідно з ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Приписами п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно із підпунктом 2) пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого КМУ від 16 травня 2024 р. №560:

«Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання».

Змінами, внесеними Постановою уряду від 8 жовтня 2024р. №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.

У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Як вбачається з матеріалів справи зокрема й відзиву та доданих до нього матеріалів, доказів направлення відповідчем позивачу повістки (поштового конверту, сформованого реєстру поштових відправлень, тощо) суду не надано, як і не надано відомостей про спробу вручити таку повістку позивачу. Докази повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК, Вручити особисто» в матеріалах справи відсутні.

Наведене є суттєвим порушенням порядку надсилання та вручення поштової кореспонденції в даній категорії відправлень, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Матеріалами справи встановлено, що згідно Витягу з «Оберіг», позивача ОСОБА_1 взято на військовий облік 12.10.2012 та в графі адреса зазначено: АДРЕСА_2 .

Крім того, згідно паспортних даних, зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_2 . Вказана адреса зазначена також відповідачем і у оскаржуваній постанові № 396 від 09.05.2025.

Однак, повістка № 1247686 була направлена РТЦК ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідачем не доведена, оскільки відсутні будь-які докази того, що останній був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Більш того, відповідно до примітки ст.210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Як вже було встановлено вище, позивач викликався з метою уточнення даних, водночас матеріали справи не містять відомостей про неможливість отримання таких даних з реєстрів. Навпаки, долучені відомості свідчать про те, що з моменту взяття на облік відповідач мав військово-облікові дані на позивача, а можливість отримання таких даних виключає підстави для застосування статті 210-1 КУпАП, що відповідає примітці ст.210 КУпАП.

Втім, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ч.3 ст.62 Конституції України наголошується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до положень частини другої статті 70, частини першої та другої статті 71 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності позивач зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

За змістом завдань КУпАП та загальних норм Конституції України, Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 09.05.2025 № 396, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу, в сумі 17000 грн., підлягає скасуванню, а справа закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КАС України.

Твердження відповідача про те, що позивачем пропущено строк для звернення з позовом до суду суд відхиляє, адже таке спростовується матеріалами справи, зокрема доданим до позову конвертом, із якого вбачається, що оскаржувана постанова була відправлена ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу 30.06.2025, про що свідчить штамп «Укрпошти», що не виключає тверджень позивача про те, що постанова від 09.05.2025 № 396, була отримана ним 05.07.2025. До того ж, мотиви поновлення позивачу строку звернення з позовом до суду, викладені судом в ухвалі від 11.07.2025.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за результатом судового розгляду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору, в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 396 від 09.05.2025 за ч.3 ст.210-1 КУпАП задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № 331 від 21.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч.3 ст.210-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу, в сумі 17000 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Стягнути з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 ,, судовий збір, у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 26.08.2025.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5 , код НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя: І.А.ШИКЕРЯ