Справа № 160/21704/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,
28.07.2025 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Національного антикорупційного бюро України (далі відповідач), у якій просить
- визнати протиправним та скасувати наказ директора Національного антикорупційного бюро України за №1308-Н від 25.06.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »;
- визнати протиправним та скасувати наказ директора Національного антикорупційного бюро України за №1311-Н від 25.06.2025 «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України з 25.06.2025;
- стягнути з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
11.08.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову.
14.08.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Національного антикорупційного бюро України надійшла заява про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
18.08.2025 позивачем подані до суду пояснення, в яких заперечував щодо передачі справи в інший суд.
19.08.2025 через автоматизовану систему «Електронний суд» надійшов відзив Національного антикорупційного бюро України, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що зі змісту доповідної записки Керівника Управління внутрішнього контролю від 17.03.2025 №13/7087-01 вбачається, що до Управління внутрішнього контролю для розгляду в межах компетенції надійшли звернення адвоката Фоміна І.О. від 13.02.2025 (вх. №Ф-1633, №Ф-1634) про порушення Керівником П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Браверманом С.О. вимог чинного законодавства. На думку ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , маючи повноваження слідчого у кримінальному провадженні, умисно використовував їх в інтересах ОСОБА_2 , шляхом ініціювання та застосування заходів кримінально-правового примусу відносно підозрюваного ОСОБА_4 з метою створення тиску на нього. Також ОСОБА_3 вважає, що участь і перемога ОСОБА_1 у шаховому турнірі, який був організований ОСОБА_2 , є частиною їх спільного плану із створення психологічного тиску на ОСОБА_5 , оскільки на судові засідання у кримінальному провадженні ОСОБА_2 приходила із шаховою дошкою, ймовірно натякаючи на те, що відбувається певна гра, а також на свій зв`язок зі стороною обвинувачення. Також адвокат Фомін І.Ю. зазначив, що наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості слідчого у кримінальному провадженні, є очевидною та наполягає на наданні об`єктивної оцінки цьому факту. Крім цього, адвокатом надано фотографії, на яких зафіксовані зустрічі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також скріншоти відеосюжету з ресурсу YouTube участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шаховому турнірі. Пояснення ОСОБА_1 , надані ним під час службового розслідування, свідчать про несумлінне ставлення до виконання обов`язку сприяти встановленню об`єктивних обставин, які мають значення для службового розслідування, оскільки на поставлені питання він надавав неконкретизовані відповіді, відмовлявся коментувати пред`явлені йому фото та відеоматеріали, обґрунтовуючи це вимогами Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність». Крім того, ОСОБА_1 свідомо приховав від суду та керівництва інформацію про спільне проживання з ОСОБА_2 у готелі «Villa Garden», розташованого в с. Солочин, Закарпатської області, на початку листопада 2023 року, як обставину, що може також викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості. Під час службового розслідування ОСОБА_1 також надавав пояснення, які суперечать іншим матеріалам, приховуючи або спотворюючи фактичні обставини, які мали місце, що є ознакою його недоброчесної поведінки. Також звертають увагу, що на запитання ОСОБА_6 чи підтверджує ОСОБА_1 , що після засідання у ВАКС, на якому свідчила ОСОБА_2 , він сів до її автомобіля, останній цей факт підтвердив. Описані обставини позапроцесуальних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 висвітлювалися в медіа та набули суспільного резонансу в березні 2025 року, що завдало репутаційних втрат Національному бюро. У відзиві вказано, що доводи заявника ( ОСОБА_3 ) щодо шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не знайшли підтвердження, оскільки в ході проведення службового розслідування не встановлено достовірних, об`єктивних даних, які б вказували на їх спільне проживання, пов`язане з веденням спільного побуту та наявність взаємних прав та обов`язків, однак це не заперечує факту близьких відносин між слідчим ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_2 . Дисциплінарною комісією встановлено, що вищезазначені пояснення та твердження ОСОБА_1 були нечесними та неправдивими, такими, що суперечать етичним стандартам поведінки працівника Національного бюро. В той же час, принцип поведінки працівника Національного бюро «Чесність та порядність» є одним з основних етичних принципів Національного бюро, без якого неможливо забезпечити високі етичні стандарти працівників, забезпечити довіру як всередині колективу, так і з боку суспільства. Дисциплінарна комісія вважала, що працівник, який під час проходження служби, а особливо під час проведення щодо нього службового розслідування намагається приховати свої порушення, ввести в оману своїх колег чи керівництво Національного бюро, втрачає їхню довіру, що суттєво ускладнює його подальше перебування у команді органу. Окрім того, відмова від чесної поведінки під час службового розслідування ставить під сумнів готовність працівника діяти доброчесно та в інтересах служби у будь-яких інших обставинах. Відсутність факту притягнення позивача до кримінальної або адміністративної відповідальності не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку, передбаченому Дисциплінарним статутом, відповідач в межах своєї компетенції має право застосовувати такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з Національного бюро.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.12.2007, ОСОБА_1 з 08.02.2016 працював в Національному антикорупційному бюро України на посаді старшого детектива Національного бюро Другого підрозділу (відділу) детективів Головного підрозділу детективів, як такого, що пройшов за конкурсом з випробувальним терміном три місяці.
08.02.2016 позивач прийняв присягу державного службовця.
10.05.2016 позивачу присвоєно сьомий ранг державної служби.
10.05.2019 позивачу присвоєно шостий ранг державної служби.
31.12.2020 позивач втратив статус державного службовця.
01.01.2021 позивач розпочав службу на посадах осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України.
25.06.2025 позивача звільнено зі служби Національного антикорупційного бюро України.
14.04.2023 старшим слідчої групи у досудовому розслідуванні визначений старший детектив Національного бюро ОСОБА_1 .
29.08.2023 у кримінальному провадженні повідомлено про підозру (притягнуто до кримінальної відповідальності) ОСОБА_5 .
На початку жовтня 2023 року заступник керівника Другого підрозділу детективів Нестерцов А.С. познайомив ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , яка володіла інформацією щодо ОСОБА_5 та могла сприяти здійсненню досудового розслідування.
13.02.2025 до Управління внутрішнього контролю для розгляду надійшли звернення адвоката Фоміна І.О. від (вх. №Ф-1633, №Ф-1634) про порушення Керівником П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів ОСОБА_1 вимог чинного законодавства.
18.03.2025 Директором Національного антикорупційного бюро України прийнято наказ №70-А «Про проведення службового розслідування» відповідно до доповідної записки Керівника Управління внутрішнього контролю від 17.03.2025 №13/7087-01.
22.05.2025 Керівником Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України Романом Осипчуком затверджено висновок за результатами проведення службового розслідування, в якому встановлено:
- за результатами службового розслідування у діянні Керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного бюро Національного бюро ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог частини 1 статті 9, частини 1 статті 80 КПК України, частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», принципів етичної поведінки працівника Національного бюро «Законність», «Відповідальність, «Професіоналізм», а також стандарту «Неупередженість», визначених Кодексом професійної етики Національного антикорупційного бюро України, л. 1.3 Посадових інструкцій старшого детектива відділу детективів підрозділу детективів Головного підрозділу детективів, старшого детектива підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів, Керівника підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів;
- за результатами службового розслідування у діянні Керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного бюро Національного бюро ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частинами 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.
Висновок та матеріали службового розслідування направлено на розгляд Дисциплінарної комісії Національного антикорупційного бюро України.
04.06.2025 ОСОБА_1 подані зауваження на висновок Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, в яких вказано, що контракт з ОСОБА_2 був установлений в межах здійснення оперативно-розшукової діяльності, формат вказаного контракту віднесено до одного з методів здійснення оперативно-розшукової діяльності, під час здійснення оперативно-розшукової діяльності позивачем не порушено порядок її проведення та принципи, під час здійснення оперативно-розшукової діяльності не порушено права та свободи ОСОБА_2 , здійснення оперативно-розшукової діяльності призвело до досягнення її завдань.
12.06.2025 Дисциплінарною комісією Національного антикорупційного бюро України затверджено висновок №150, яким встановлено:
- в діях працівника Національного бюро ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», частини першої статті 9, частини першої статті 80 КПК України, частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», принципів етичної поведінки «Законність», «Відповідальність, «Професіоналізм», а також стандарту «Неупередженість», «Конфлікт інтересів», визначених Кодексом професійної етики Національного антикорупційного бюро України, пункту 1.3 посадової інструкції старшого детектива підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів, затвердженої 18.03.2024 Директором Національного бюро;
- рекомендувати Директору Національного бюро застосувати до працівника Національного бюро ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення y вигляді звільнення із Національного антикорупційного бюро України.
25.06.2025 Директором Національного антикорупційного бюро України прийнято наказ №1308-Н «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », яким за вчинення дисциплінарного проступку, що полягає у порушенні службової дисципліни, а саме: за порушення частини першої статті 9, частини першої статті 80 КПК України, частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», принципів етичної поведінки «Законність», «Відповідальність», «Професіоналізм», а також стандартів «Неупередженість», «Конфлікт інтересів», визначених Кодексом професійної етики Національного антикорупційного бюро України, пункту 1.3 посадової інструкції старшого детектива підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів, затвердженої 18.03.2024 Директором Національного бюро, накладено на підполковника Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 , керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, дисциплінарне стягнення - звільнення з Національного антикорупційного бюро України.
25.06.2025 Директором Національного антикорупційного бюро України прийнято наказ №1311-Н «Про звільнення ОСОБА_1 », яким звільнено зі служби на посадах осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України підполковника Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 , Керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення, 25 червня 2025 року. Виключено 25 червня 2025 року ОСОБА_1 з кадрів Національного антикорупційного бюро України.
Не погоджуючись з прийнятими наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, в також висновком службового розслідування, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Перевіряючи правомірність оскаржуваних позивачем наказів про звільнення зі служби за притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд виходить з того, що правові основи організації та діяльності Національного антикорупційного бюро України визначає Закон України «Про Національне антикорупційне бюро України» від 14.10.2014 №1698-VII (далі - Закон №1698-VII).
За змістом ст. 1 цього Закону, Національне бюро є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.
Завданням Національного бюро є протидія корупційним та іншим кримінальним правопорушенням, які вчинені вищими посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та становлять загрозу національній безпеці, а також вжиття інших передбачених законом заходів щодо протидії корупції.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону №1698-VII правову основу діяльності Національного бюро становлять Конституція України, міжнародні договори України, цей та інші закони України, а також прийняті відповідно до них інші нормативно-правові акти.
Абзацом 2 ч. 1 цієї статті Закону передбачено, що Закон України «Про Кабінет Міністрів України», Закон України «Про центральні органи виконавчої влади» та інші нормативно-правові акти, що регулюють діяльність органів виконавчої влади, а також Закон України «Про державну службу» застосовуються до Національного бюро, його службовців, осіб начальницького складу та інших працівників в частині, що не суперечить цьому Закону.
У разі колізій між нормами цього Закону та інших законів і нормативно-правових актів, застосовуються норми цього Закону.
Крім того, в силу вимог пункту 8 Прикінцевих положень Закону №1698-VII, до приведення у відповідність із цим Законом закони України, інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до положень ст. 3 Закону №1698-VII основними принципами діяльності Національного бюро, зокрема є: верховенство права; повага та дотримання прав і свобод людини і громадянина; законність; безсторонність та справедливість; незалежність Національного бюро та його працівників.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону №1698-VII керівництво діяльністю Національного бюро здійснює його Директор, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України в порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №1698-VII до працівників Національного бюро належать особи, які є гласними і негласними штатними працівниками, з числа осіб начальницького складу, державних службовців та інших працівників, які працюють за трудовими договорами в Національному бюро.
Частиною шостої цієї статті обумовлено, що на осіб начальницького складу Національного бюро поширюється положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.
Преамбулою Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», в редакції Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) встановлено, що цей Статут визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.
Дія Дисциплінарного статуту поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.
Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Частиною 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно із цим Статутом.
Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.
Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону №1698-VII громадяни України, які вперше зараховуються на посади начальницького складу Національного бюро та у відповідних випадках пройшли встановлений строк випробування, складають присягу.
Особа начальницького складу Національного бюро підписує текст присяги, який зберігається в її особовій справі.
Присягу особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України Браверман С.О. склав 01.01.2020.
Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону №1698-VII працівники Національного бюро за свої протиправні дії чи бездіяльність несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність.
Частиною 4 ст. 28 Закону №1698-VII передбачено, що підставою для притягнення працівника Національного бюро до дисциплінарної відповідальності зокрема є: невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; інші підстави, передбачені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України для працівників Національного бюро, які є особами начальницького складу. За змістом ст. 14 Закону №3460-IV з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.
Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.
Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.
У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.
За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.
У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про запобігання корупції», Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» та Закону України «Про державну службу», наказом Директора Національного бюро від 01.09.2016 №242, затверджено та введено в дію Кодекс професійної етики працівників Національного бюро.
Відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 розділу І Кодексу професійної етики працівників Національного антикорупційного бюро України, затвердженого наказом Директора Національного бюро від 01.09.2016 №242 (далі Кодекс), працівник Національного бюро має:
- дотримуватися встановлених Кодексом принципів і стандартів етичної поведінки, а також загальновизнаних норм моралі;
- дбати про власну репутацію, поважати честь і гідність інших службових і посадових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства;
- утримуватися від дій, заяв чи вчинків, що компрометують його самого, колег, інших осіб, з якими взаємодіє працівник Національного бюро.
Згідно з принципом «Законність», закріпленому в Кодексі, у своїй діяльності працівник Національного бюро неухильно дотримується конституційних принципів верховенства права та законності.
Під час здійснення своїх повноважень працівник діє у спосіб, передбачений законом, та в межах своєї компетенції, своєчасно й ефективно вживає вичерпних заходів щодо усунення порушень закону, незалежно від суб`єкта їх вчинення.
За приписами принципу «Відповідальність», виконуючи покладені на нього обов`язки, працівник несе персональну відповідальність за прийняті ним рішення, дії чи бездіяльність.
Стандартом етичної поведінки працівника бюро «Неупередженість» передбачено, що працівник Національного бюро виконує посадові обов`язки та приймає рішення відповідно до Присяги, об`єктивно, виважено, збалансовано та з урахуванням усіх обставин, не піддаючись незаконному впливу.
Відповідно до принципу «Професіоналізм», кожен працівник Національного бюро постійно дбає про свою компетентність, професійну честь і гідність. Віддано та сумлінно виконує службові обов`язки, сприяє підвищенню авторитету Національного бюро та зміцненню суспільної довіри до нього.
За пунктом 1.3 посадової інструкції старшого детектива відділу детективів підрозділу детективів Головного підрозділу детективів, затвердженої 28.12.2020 Директором Національного бюро, старший детектив у своїй діяльності керується: Конституцією України; Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України»; Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України; Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про державну таємницю», «Про запобігання корупції»; Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114; Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» тощо.
У пункті 4.2 посадової інструкції зазначено, що старший детектив відділу детективів підрозділу детективів Головного підрозділу детективів у межах своїх повноважень, наданих законодавством та Положенням про Головний підрозділ детективів Національного бюро, приймає рішення і несе за свої дії або бездіяльність дисциплінарну відповідальність згідно із Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України», Дисциплінарним статутом або іншу відповідальність, передбачену законодавством.
Аналогічні норми передбачені посадовою інструкцією старшого детектива підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів, затвердженою 18.03.2024 Директором Національного бюро, а також п.п. 1.3 та 4.3 посадової інструкції Керівника підрозділу детективів Другого головного підрозділу детективів.
Згідно із ч. 1 ст. 16 Закону №1698-VII до обов`язків Національного бюро належить здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, віднесених законом до його підслідності, а також проведення досудового розслідування інших кримінальних правопорушень у випадках, визначених законом.
За приписами ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КПК України слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
При цьому ч. 1 ст. 80 КПК України встановлено обов`язок слідчого, за наявності вказаних підстав, заявити самовідвід.
25.06.2025 Директором Національного антикорупційного бюро України прийнято наказ №1308-Н «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », яким за вчинення дисциплінарного проступку, що полягає у порушенні службової дисципліни, а саме: за порушення частини першої статті 9, частини першої статті 80 КПК України, частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», принципів етичної поведінки «Законність», «Відповідальність», «Професіоналізм», а також стандартів «Неупередженість», «Конфлікт інтересів», визначених Кодексом професійної етики Національного антикорупційного бюро України, пункту 1.3 посадової інструкції старшого детектива підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів, затвердженої 18.03.2024 Директором Національного бюро, накладено на підполковника Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 , керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, дисциплінарне стягнення - звільнення з Національного антикорупційного бюро України.
На підставі вказаного наказу позивача звільнено зі служби з 25.06.2025.
Отже, для встановлення правомірності звільнення позивача зі служби в Національному антикорупційному бюро України, необхідно дослідити чи були правові підстави для винесення наказу про застосування до підполковника Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, що є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Підставою накладення дисциплінарного стягнення, стали матеріали службового розслідування, якими встановлено порушення вимог КПК України, що виявилось у невиконанні вимоги, передбаченої ст. 80 КПК України, щодо обов`язку за наявності вказаних обставин заявити самовідвід.
14.04.2023 старшим слідчої групи у досудовому розслідуванні визначений старший детектив Національного бюро ОСОБА_1 . 29.08.2023 у кримінальному провадженні повідомлено про підозру (притягнуто до кримінальної відповідальності) ОСОБА_5 .
Сторонами у справі підтверджено, що на початку жовтня 2023 року заступник керівника Другого підрозділу детективів Нестерцов А. С. познайомив ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , яка володіла інформацією щодо ОСОБА_5 та могла сприяти здійсненню досудового розслідування.
26.10.2023 ОСОБА_2 допитана слідчим суддею Вищого антикорупційного суду під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .
У висновку службового розслідування міститься інформація, що після знайомства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали неформальні зустрічі, у тому числі з відвідуванням публічних місць відпочинку (пляж, кав`ярня, парк), спільно відпочивали тощо.
16.12.2023 у м. Києві, за фінансової підтримки WWRT Limited та за безпосередньої участі ОСОБА_2 , відбувся турнір з шахів «Золота тура». Переможцем турніру став ОСОБА_1 .
При цьому ОСОБА_1 зазначив, що спільні фото та відео його з ОСОБА_2 могли бути створені за допомогою штучного інтелекту, тому він не впевнений у їх автентичності, разом із тим припускає, що такі зустрічі могли відбуватися, але утримався від розкриття деталей цих зустрічей, оскільки вважає, що це може порушувати вимоги Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність».
У висновку службового розслідування вказано, що ОСОБА_1 свідомо приховав від суду та керівництва інформацію про спільне проживання з ОСОБА_2 у готелі «Villa Garden», розташованого в с. Солочин, Закарпатської області, на початку листопада 2023 року, як обставину, що може також викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.
При обговоренні вищезазначених фактів члени Дисциплінарної комісії прийшли до висновку, що за рівня таких відносин зі свідком ОСОБА_2 , яка, крім іншого, має майновий інтерес, виникають сумніви щодо об`єктивності ОСОБА_1 , оскільки останній свідомо чи несвідомо міг перейняти інтерес до вчинення дій, у тому числі тиску на підозрюваного ОСОБА_5 , а тому за таких обставин є підстави для самовідводу.
Надаючи правову оцінку доводам Дисциплінарної комісії Національного антикорупційного бюро України, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Частиною 1 ст. 77 КПК України визначено, що прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КПК України усі відводи (окрім відводу слідчому судді) під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.
Вказана заява розглянута слідчим суддею ВАКС Федоровим О.В., який у судовому рішенні (ухвала у справі №991/2056/24 від 18.03.2024) дослідивши усі наявні матеріали постановив наступне.
Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією з фундаментальних засад здійснення правосуддя.
З метою дотримання вимог вказаної засади кримінальний процесуальний закон зобов`язав, зокрема, слідчого заявити самовідвід за наявності відстав, передбачених ст. 77 КПК України.
Водночас особи, які беруть участь у судовому провадженні, за наявності тих самих підстав наділені правом заявити слідчому, прокурору відвід, який відповідно до ч. 5 ст. 80 КІК України повинен бути вмотивованим.
Вичерпний перелік підстав для відводу слідчого, прокурора закріплений ст. 77 КПК України.
Пунктом 3 частини 1 вказаної норми передбачено, що слідчий, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
При цьому, враховуючи положення ч. 5 ст. 80 КПК України, слідчий суддя наголошує, що мотиви відводу повинні мати не абстрактний характер, а містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість слідчого та повинні бути підтверджені відповідними доказами.
Як на підставу для відводу детектива адвокат вказав, що детектив особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Дослідивши надані сторонами матеріали, заслухавши пояснення учасників, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність даних, які свідчили про існування вказаної заявником підстави для відводу.
Так, адвокат у більшості своїх аргументів поданої заяви та висловленій у судовому засіданні позиції посилався на заінтересованість свідка ОСОБА_2 у цьому кримінальному провадженні, зокрема у засудженні ОСОБА_5 , що пояснюється наданням нею неправдивих свідчень та розкриттям інформації, на яку розповсюджувалися правила конфіденційності. Така поведінка свідка викликана наявним особистим інтересом, враховуючи існування між свідком та ОСОБА_5 майнового спору у Високому Суді Правосуддя (Верховний суд Британських Віргінських островів).
Слідчий суддя зауважує, що в обґрунтування питання про відвід детектива не можуть бути покладені дії чи зацікавленість інших осіб, зокрема свідка, показання якої підлягають безпосередньому дослідженню та оцінуватимуться з точки зору достовірності, належності та допустимості.
Більше того, чинним законодавством передбачена відповідальність свідка за надання неправдивих показань, а тому слідчий суддя вважає, що зазначені заходи процесуальної реакції на поведінку свідка є можливими, у випадку зацікавленості свідка, а не відвід детектива.
Враховуючи зазначене, усі посилання адвоката щодо зацікавленості та ворожої позиції свідка ОСОБА_2 у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки поведінка такого свідка не є предметом цього розгляду.
Однак, на переконання сторони захисту, така зацікавленість свідка має вплив на упередженість детектива у кримінальному провадженні, з огляду на відомості про наявність фактично шлюбних відносин детектива ОСОБА_1 із свідком ОСОБА_2 , а тому вважають її близькою особою.
Зокрема, під час судового засідання зазначений відеозапис був відображений та з його змісту вбачалася зустріч у публічному місці (на вулиці) між особами, схожими на детектива ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
І хоча детектив та сторони не змогли підтвердити достовірність зображеного відеозапису, однак враховуючи відсутність заперечення детектива про зустрічі із свідком, слідчий суддя вважає, що вони відбулися.
Вирішуючи питання про те, чи можуть вказані зустрічі свідчити про наявність близьких відносин між свідком та детективом, то слідчий суддя вважає, що сама по собі позапроцесуальна зустріч із учасником кримінального провадження не може підтверджувати наявність між ними будь-яких особистих та, тим більше, фактично шлюбних відносин.
Так само слідчий суддя вважає недостатніми докази наявності близьких стосунків між вказаними особами та голослівними вислови адвоката про користування детективом автомобіля, належного ОСОБА_2 .
Слідчий суддя зауважує, що відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про національне антикорупційне бюро України» детективи здійснюють оперативно-розшукову діяльність, завдання якої полягає у проведенні гласних та негласних заходів щодо пошуку оперативно-значимої інформації щодо підготовки, вчинення, приховування злочинів.
Одним із методів такої діяльності є встановлення конфіденційного спілкування/ співробітництва з особами на засадах добровільності та залучення їх до виконання поставлених завдань. Методи та способи такого залучення не врегульовані чинним законодавством, однак мають бути ефективними та не виходити за межі принципів законності та професійності.
Так само слідчий суддя зауважує, що детектив, як суб`єкт проведення слідчої дії допиту, задля її результативності та ефективності має встановити психологічний контакт із особою, що є важливою складовою для побудови довіри свідка, що неможливо без спілкування.
Зафіксовані у ході здійснення журналістського розслідування зустрічі детектива із свідком ОСОБА_2 у публічних місцях, слідчий суддя не вважає очевидними фактами наявності саме особистих чи близьких відносин, виходячи із відкритості таких зустрічей та поведінки осіб.
Тлумачення поведінки та дій детектива має базуватися не лише на власному переконанні в умисній необ`єктивності або ж упередженості, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для слідчого судді, який розглядає заяву про відвід.
Більше того, слідчий суддя бере до уваги повідомлені детективом відомості про те, що керівництву НАБУ було також надано матеріали журналістського розслідування.
Відповідно до ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування наділений правом відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу.
Однак, таких підстав не було встановлено, що також має значення у контексті повідомлених стороною захисту відомостей про конфлікт інтересу детектива.
Інші доводи захисників щодо дій детектива, які би вказували на наявність його протиправної процесуальної зацікавленості в результатах кримінального провадження, слідчий суддя відхиляє, оскільки вони стосуються незгоди із процесуальними діями детектива щодо порядку збору доказів та проведення досудового розслідування.
Такі відомості, за відсутності очевидних фактів порушення законодавства детективом, не можуть вважати вмотивованими доводами і підставами для його відводу.
Тобто, слідчим суддею у встановленому Законом порядку досліджено і прийнято рішення про відсутність очевидних фактів порушення законодавства детективом, а також те, що відомості у заяві про відвід на підставі неформальних зустрічей детектива та ОСОБА_2 не можуть вважатися вмотивованими доводами і підставами для його відводу.
Судом встановлено, що в основу підстав про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення були покладені обставини, які були перевірені слідчим суддею ВАКС та викладено в ухвалі у справі №991/2056/24 від 18.03.2024.
Натомість, застосовуючи до позивача заходи дисциплінарного впливу у вигляді звільнення зі служби Дисциплінарна комісія НАБУ посилається ч. 1 ст. 80 КПК України, та фактично вказує, що позивач, маючи неформальні стосунки зі свідком у кримінальному провадженні, мав заявити самовідвід.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» завданням Вищого антикорупційного суду є здійснення правосуддя відповідно до визначених законом засад та процедур судочинства з метою захисту особи, суспільства та держави від корупційних і пов`язаних із ними кримінальних правопорушень та судового контролю за досудовим розслідуванням цих кримінальних правопорушень, дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а також вирішення питання про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави у випадках, передбачених законом, у порядку цивільного судочинства, а також здійснення правосуддя у справах про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України "Про санкції", у порядку адміністративного судочинства.
Отже повноваження за здійсненням судового контролю за досудовим розслідуванням корупційних і пов`язаних із ними кримінальних правопорушень покладено законодавцем на Вищий антикорупційний суд України.
Проте, Дисциплінарною комісією НАБУ всупереч висновків Вищого антикорупційного суду України, викладених в ухвалі від 18.03.2024 у справі №991/2056/24, притягнено позивача до відповідальності за дії, які не визнані судом як підстава для заявлення самовідводу відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України.
Стосовно твердження відповідача про наявність репутаційних втрат Національного антикорупційного бюро України через публікації в ЗМІ, суд зазначає, що інформація, наведена у таких публікаціях є суто суб`єктивною думкою автора, а єдиним органом, на який покладено обов`язок надання оцінки поведінці детектива під час проведення досудового розслідування є Вищий антикорупційний суд України, яким не визнано наявності в діях детектива ОСОБА_1 ознак, що не відповідають поведінці працівника Національного антикорупційного бюро України, визначеній Кодексом професійної етики працівників Національного антикорупційного бюро України, затвердженим наказом Директора Національного бюро від 01.09.2016 №242.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №816/1218/16 від 03.04.2019, судам необхідно звертати увагу на підставу звільнення і надавати оцінку саме наявності або відсутності дисциплінарного проступку в рамках проведеного службового розслідування, а також доказам на їх підтвердження.
Правовими положеннями ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак має місце проведення необ`єктивного та неповного службового розслідування, що має наслідком скасування винесених внаслідок затверджених висновків, наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби.
Додатково суд звертає увагу, що відповідно до ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування наділений правом відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу.
Проте, нормами КПК України передбачено процедуру відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування за наявності підстав для його відводу.
Судом не встановлено, що керівник позивача скористався наведеним ст. 39 КПК України правом.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 28 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» підстави для притягнення працівника Національного бюро до дисциплінарної відповідальності:
1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків;
2) незаконне розголошення інформації з обмеженим доступом, яка стала відомою працівнику у зв`язку з виконанням його повноважень;
3) порушення встановленого законом порядку і строків подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;
4) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості;
5) негативні результати перевірки на доброчесність або моніторингу способу життя працівника;
6) інші підстави, передбачені Законом України "Про державну службу" для працівників Національного бюро, які є державними службовцями, або Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України для працівників Національного бюро, які є особами начальницького складу.
Враховуючи наявність перевірки обставин, що були покладені в основу проведеного службового розслідування, Вищим антикорупційним судом України, судом не встановлено підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.
Крім того, відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, дія якого поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3)догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.
Оскільки за Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, дія якого розповсюджується на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності є саме вчинення ним дисциплінарного проступку, ст. 14 Дисциплінарного статуту визначено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.
Тут, насамперед, варто мати на увазі, що, обираючи той чи інший вид стягнення у порядку, запропонованому законодавцем, від незначного - зауваження до найсуворішого - звільнення зі служби, керівник, ураховуючи характер відповідного проступку, застосовує саме той вид дисциплінарного стягнення, який відповідає суті цього проступку і є йому співмірним.
Водночас, застосування ч. 12 ст. 14 Дисциплінарного статуту ОВС виключно у поєднанні зі статтею 12, якою визначено перелік видів дисциплінарних стягнень та послідовність їх застосування, виключало б з процедури визначення виду стягнення такого визначального елементу як оцінка характеру самого проступку внаслідок однакового підходу до оцінки різних за ступенем тяжкості проступків та, відповідно, результату обрання виду відповідальності виключно в порядку послідовності.
У той же час, аналізуючи положення ч. 12 ст. 14 Дисциплінарного статуту ОВС суд робить висновок, що вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення особами рядового і начальницького складу кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення.
Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарні стягнення накладаються в порядку зростання.
Судом не встановлено, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності раніше, навпаки відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.12.2007, 23.06.2017, 30.05.2022, 08.11.2022, 26.09.2023 Національне антикорупційне бюро України заохочувало позивача подякою, грамотою та нагрудними знаками «За сумлінну службу» та «За відзнаку у службі» ІІІ ступеня відповідно.
За наслідками розгляду справи судом встановлено, що до позивача було застосовано неспівмірний захід дисциплінарного стягнення, фактично необґрунтований необхідністю саме звільнення позивача зі служби без застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
З огляду на зазначене суд робить висновок, що наказ директора Національного антикорупційного бюро України за №1308-Н від 25.06.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » та наказ директора Національного антикорупційного бюро України за №1311-Н від 25.06.2025 «Про звільнення ОСОБА_1 » підлягають скасуванню, як протиправні.
Щодо позовної вимоги про поновлення позивача на посаді, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 21 та ч. 1 ст. 23 Загальної декларації прав людини кожна людина має право рівного доступу до державної служби в своїй країні, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.
Частиною 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначених у ч. 1 ст. 235 та ст. 240-1 КЗпП України, отже встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд приймає рішення про поновлення працівника на попередній роботі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №817/3431/14.
Оскільки накази №1308-Н від 25.06.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » та №1311-Н від 25.06.2025 «Про звільнення ОСОБА_1 » є протиправними та підлягають скасуванню, позивач підлягає поновленню на посаді керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України з дати звільнення 25.06.2025.
Щодо позовних вимог про виплату позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.
Положеннями ч. 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Оскільки відповідачем надано довідку про розмір грошового забезпечення на один календарний день, суд здійснює розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи зі специфіки оплати праці працівників Національного антикорупційного бюро України в календарних днях.
Спірний наказ «Про звільнення ОСОБА_1 » №1311-Н прийнято 25.06.2025, суд розраховує з цієї дати суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Тривалість днів вимушеного прогулу складає 62 календарні дні (з 25.06.2025 по 26.08.2025).
Отже стягненню з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.06.2025 по 26.08.2025 (день ухвалення рішення суду про поновлення позивача на посаді) у розмірі 398792,06 грн. (6432,13 грн х 62 календарні дні), з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
Стосовно негайного виконання рішення суду в частині, слід зазначити наступне.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на відповідній посаді та в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів в розмірі - 199396,03 грн.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, робить висновок, що позов підлягає задоволенню.
Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправним та скасувати наказ директора Національного антикорупційного бюро України за №1308-Н від 25.06.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».
Визнати протиправним та скасувати наказ директора Національного антикорупційного бюро України за №1311-Н від 25.06.2025 «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновити ОСОБА_1 на посаді керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України з 25.06.2025.
Стягнути з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.06.2025 по 26.08.2025 у розмірі 398792 (триста дев`яносто вісім тисяч сімсот дев`яносто дві) грн 06 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України з 25.06.2025 та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів в розмірі 199396 (сто дев`яносто дев`ять тисяч триста дев`яносто шість) грн 03 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський