Справа № 640/32461/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Житомир справа № 640/32461/20

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України Координаційно-моніторингової митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної митної служби України, Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України від 17.11.2020 №340-0 «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил Управління протидії митним правопорушенням Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби, а у раз припинення юридичної особи - Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби, зобов`язати Державну митну службу України, як правонаступника Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби запропонувати ОСОБА_1 посаду, яка б відповідала його кваліфікації у порівнянні з тією, яку він займав на час звільнення.

- стягнути з Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу виходячи з його середньоденної заробітної плати з 18.11.2020 по день ухвалення рішення у цій справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до наказу Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби від 17.11.2020 №340-о позивача звільнено з посади головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил Управління протидії митним правопорушенням Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатної структури та штатного розпису без скорочення чисельності та штату державних службовців відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу» та ст. 49-2 Кодексу законів про працю України. Із зазначеним наказом позивача було ознайомлено тільки наступного дня після його прийняття, тобто 18.11.2020. Ознайомившись з його змістом позивач вважає цей наказ незаконним, таким, що грубо порушує його права та охоронювані законом інтереси, оскільки його прийнято з порушенням норм чинного законодавства України. Виходячи з цього, вважає, що вказаний наказ Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби від 17.11.2020 №340-0 «Про звільнення ОСОБА_1 » підлягає визнанню протиправним і скасуванню, а позивач поновленню на посаді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Через відділ документального забезпечення Окружного адміністративного суду міста Києва представником Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачем подано відповідь на відзив.

Представником Координаційно-моніторингової митниці подано заперечення на відповідь на відзив.

Державною митною службою України подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України №2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі Закон №2825-ІХ), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

Відповідно до статті 1 Закону №2825-ІХ Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано.

На підставі п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону № 3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справу №640/7660/21 передано на розгляд Житомирському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Житомирського окружного адміністративного суду від 07.03.2025, головуючою у справі визначено суддю Попову О.Г.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 дану справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 08 квітня 2025 року об 10 год. 30 хв.

28.03.2025 через систему "Електронний суд" представником Державної митної служби України подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначено, що наказ Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби про звільнення позивача відповідає вимогам Закону України «Про державну службу».

Протокольною ухвалою від 08.04.2025 судом оголошено перерву в судовому засіданні до 15.04.2025 об 11 год. 40 хв. для надання сторонам часу для визначення щодо належного відповідача по справі та надання необхідних документів.

11.04.2025 через систему "Електронний суд" представником позивача подано заяву про заміну сторони її правонаступником. в якій просить замінити первісного відповідача у справі - Координаційно-моніторингову митницю Держмитслужби () його правонаступником - Координаційно-моніторинговою митницею ( ).

Протокольною ухвалою від 15.04.2025 судом замінено сторону відповідача та оголошено перерву в судовому засіданні до 06.05.2025 об 11 год. 00 хв. для надання сторонам часу для надання необхідних документів.

29.04.2025 через систему "Електронний суд" представником Координаційно-моніторингової митниці подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначено, що за певних умов уповноважений орган може змінювати чисельність або штат працівників шляхом скорочення, виведення або введення посади. На виконання пункту 4 наказу Держмитслужби від 07.09.2020 №369 «Про введення в дію структур територіальних органів Держмитслужби та затвердження граничної чисельності їх працівників» митницею видано наказ від 16.09.2020 №100 «Про введення в дію структури та штатного розпису». Внаслідок цього позивачу вручено попередження про звільнення відповідно до частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із скороченням посади державної служби; оскаржуваний наказ видано з дотримання 30-денного строку; при звільненні з позивачем проведено усі необхідні розрахунки, а тому Координаційно-моніторингова митниця вважає, що позивача звільнено у відповідності до Конституції України та Закону України «Про державну службу».

05.05.2025 через систему "Електронний суд" представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що оскаржуваний наказ Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби від 17.11.2020 за №340-О "Про звільнення ОСОБА_1 ", прийнято на підставі, не визначеній ст.87 Закону України "Про державну службу", а відтак, належним способом захисту порушеного права позивача вважає визнання цього наказу протиправним його скасування та поновлення позивача на посаді, що є рівнозначною посаді державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил Управління протидії митним правопорушенням Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби, з якої його було звільнено.

Протокольною ухвалою від 06.05.2025 судом оголошено перерву в судовому засіданні до 20.05.2025 об 12 год. 30 хв. для надання представнику відповідача часу для подання заперечень.

16.05.2025 через систему "Електронний суд" представником Координаційно-моніторингової митниці подано заперечення на відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою суду від 20.05.2025 закрито підготовче провадження і призначено адміністративну справу до розгляду по суті на 17.06.2025 об 11 год. 40 хв.

17.06.2025 протокольною ухвалою судом оголошено перерву в судовому засіданні до 24.06.2025 об 11 год. 00 хв. для надання представнику позивача часу для пошуку документів, які свідчать про оголошення відповідачем конкурсу на заміщення вакантних посад.

Протокольною ухвалою суду від 24.06.2025, за клопотанням відповідача, відкладено розгляд справи до 29.07.2025 об 12 год. 00 хв.

29.07.2025 протокольною ухвалою, суд, заслухавши думку сторін, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.07.1994 ОСОБА_1 (далі - позивач) обіймав посаду державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил Управління протидії митним правопорушенням Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби.

23.09.2020 позивача ознайомлено з попередженням про наступне звільнення у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису без скорочення чисельності державних службовців.

Наказом Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби від 17.11.2020 №340-о звільнено позивача з 17.11.2020 з посади головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил Управління протидії митним правопорушенням Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури і штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Підстава: наказ Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби від 16.09.2020 №100 «Про введення в дію Структури Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби та штатного розпису Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби на 2020 рік»; попередження від 23.09.2020.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття наказу про звільнення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі також «Закон №889-VIII», у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пункт 4 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» серед підстав для припинення державної служби виділяє її припинення за ініціативою суб`єкта призначення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №889-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею третьою Закону №889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

За змістом статті 5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 83 Закону №889-VIII державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Отже, вказана правова норма, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, пов`язує припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення не лише у зв`язку зі скороченням чисельності або штату державних службовців, але і у разі скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Предметом спору в цій справі є правомірність наказу Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби від 17 листопада 2020 року №340-о «Про звільнення ОСОБА_1 », яким звільнено позивача 17 листопада 2020 року із займаної посади головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил Управління протидії митним правопорушенням Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису без скорочення чисельності та штату державних службовців (пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»).

Так, на виконання пункту 4 наказу Держмитслужби від 07.09.2020 №369 «Про введення в дію структур територіальних органів Держмитслужби та затвердження граничної чисельності їх працівників», митницею видано наказ від 16.09.2020 №100 «Про введення в дію структури та штатного розпису», згідно з яким введено в дію структуру митниці на 2020 рік та штатний розпис митниці на 2020 рік, затверджені в.о. Головою Держмитслужби 15.09.2020 та 16.09.2020 відповідно. Наказ Митниці від 16.09.2020 №100 підписано виконуючим обов`язки начальника митниці Сергієм Сергійовичем Нідерманом, на якого з 25.08.2020 покладено виконання обов`язків начальника митниці згідно з наказом Держмитслужби від 21.08.2020 № 771-о.

23 вересня 2020 року ОСОБА_1 вручено під підпис попередження про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням посади головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил Управління протидії митним правопорушенням Координаційно моніторингової митниці Держмитслужби внаслідок зміни структури та штатного розпису без скорочення чисельності державних службовців, відповідно до наказу митниці від 16.09.2020 №100. Разом з тим, ОСОБА_1 попереджено про те, що трудовий договір з ним буде припинено на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» по закінченню 30 календарних днів з моменту вручення вказаного попередження та про те, що виплата вихідної допомоги буде здійснена на підставі частини четвертої 87 Закону у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

В подальшому, відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону «Про державну службу», керуючись частинами третьою і четвертою статті 87 Закону та статтею 492 КЗпП України, митницею видано наказ від 17.11.2020 № 340-о «Про звільнення ОСОБА_1 », згідно якого позивача звільнено з 17.11.2020 з посади головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил Управління протидії митним правопорушенням Координаційно моніторингової митниці Держмитслужби у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису без скорочення чисельності та штату державних службовців.

Згідно з пунктом 2 наказу від 17.11.2020 № 340-о ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за невикористані 10 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 04.02.2020 по 17.11.2020, 15 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки державного службовця за період з 26.04.2020 по 25.04.2021 та вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

При зверненні до суду позивач наголошував на необхідності застосування до спірних правовідносин приписів КЗпП України та Закону №889-VIII, враховуючи, що його звільнено із посади державного службовця. На думку позивача, відповідачем не доведена відсутність можливості запропонувати йому будь-яку вакантну посаду.

Втім, означені твердження позивача є помилковими з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 83 Закону №889-VIII визначено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення. Підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення наведені у статті 87 Закону №889-VIII.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

25.09.2019 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19.09.2019 №117-IX (далі - Закон №117-IX), який мав на меті спрощення порядку прийняття на державну службу та розширення підстав її припинення з метою швидкого та ефективного перезавантаження державної влади в Україні.

Так, частину п`яту статті 22 Закону №889-VIII викладено у такій редакції: «У разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу».

Законом №117-ІХ виключені положення абзаців першого і другого частини третьої статті 87 Закону №889-VIII, які стосувалися застосування до державних службовців законодавства про працю та допускали звільнення з підстав реорганізації або ліквідації державного органу лише в разі неможливості переведення державного службовця на іншу посаду чи його відмови від такого переведення.

Цим же Законом №117-ІХ стаття 40 КЗпП України доповнена частиною п`ятою такого змісту: «Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус».

02 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12 грудня 2019 року №378-IX (далі - Закон №378-IX), пунктом 2 розділу І якого стаття 49-2 КЗпП України після частини п`ятої доповнена новою частиною такого змісту: «Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону № 889-VIII, здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

- про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

- у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

- не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень».

13 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14.01.2020 №440-IX (далі - №440-IX), підпунктом в) пункту 106 розділу І якого частину третю статті 87 доповнено новим абзацом першим такого змісту: «Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення».

Цими послідовними змінами до Закону №889-VIII та КЗпП України, якими законодавець визначав особливості процедури звільнення державних службовців на підставі пунктів 1 і 1-1 частини першої статті 87 Закону №889-VІІІ, зокрема, в частині строку попередження про наступне звільнення, пропозиції посад державної служби та визначення випадків застосування законодавства про працю, законодавець обмежив дію законодавства про працю на державну службу та максимально спростив порядок звільнення державних службовців.

Варто зазначити, що Верховним Судом вже неодноразово, зокрема, у постановах від 28.07.2021 у справі №640/11024/20, 08.12.2021 року у справі №380/3646/20, досліджувалося питання щодо правильного розуміння сутності нормативного врегулювання процедури звільнення державних службовців на підставі пунктів 1 і 1-1 частини першої статті 87 Закону № 889-VІІІ (у редакції Закону № 117-IX) у сукупності з положеннями частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII (у редакції Закону № 440-IX), за висновком якого, вжите у частині третій статті 87 Закону №889-VIII слово «може», означає, що на суб`єкта призначення або керівника державної служби не покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Вирішення питання пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.

За змістом роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 20.02.2020 №86р/з при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком.

Таким чином, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент виникнення спірних правовідносин врегульована положеннями Закону №889-VIII, що виключає застосування КЗпП України до спірних правовідносин.

За ініціативою суб`єкта призначення, відповідно до частини першої статті 87 Закону №889-VIIІ, однією з підстав для припинення державної служби є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Наведене свідчить, насамперед, про можливість у суб`єкта призначення розірвати трудовий договір з підстав скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу з будь-яким державним службовцем.

Разом з цим суд зауважує, що аналіз положень Закону №889-VIII, яким визначалася підстава припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент прийняття спірного наказу, свідчить, що суб`єкт призначення не зобов`язаний був пропонувати позивачу іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої - іншу роботу (посаду державної служби) у цьому державному органі.

Аналогічна правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №640/11024/20, від 02.06.2022 у справі №420/3541/20, від 16.09.2022 у справі №640/15938/20, від 01.12.2022 у справі № 380/4735/21, від 09.08.2024 у справі № 640/9721/20 тощо.

Суд вважає за доцільне зауважити, що норми частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» не скасовувались та неконституційними не визнавались, а відтак немає підстав вважати, що відповідач діяв неправомірно, не запропонувавши позивачу будь-яку вакантну посаду державної служби у митниці, оскільки це є правом державного органу, а не обов`язком, що на переконання суду є дискреційними повноваження відповідного органу.

При цьому, суд зазначає, що позивач не був позбавлений права взяти участь у відкритому конкурсі на зайняття посад рядового і начальницького складу Координаційно-моніторингової митниці.

Стосовно формулювання підстави звільнення позивача, суд звертає увагу, що спірний наказ містить чітку підставу для звільнення, а саме: «…у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису державного органу без скорочення чисельності та штату державних службовців…», що передбачено та відповідає вимогам пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Отже, аналіз положень Закону №889-VIII, яким визначалася підстава припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент прийняття оспорюваного наказу, свідчить, що суб`єкт призначення не зобов`язаний був пропонувати позивачу іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої - іншу роботу (посаду державної служби) у цьому державному органі, відтак, доводи позивача про протиправність його звільнення із займаної посади державної служби за ініціативою суб`єкта призначення без пропозиції переведення на іншу посаду державної служби, є помилковими.

Таким чином, досліджені обставини у справі дають право суду стверджувати про правомірність винесеного наказу Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби від 17 листопада 2020 року №340-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил Управління протидії митним правопорушенням Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби, в зв`язку із чим вказаний наказ не підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача в частині поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування спірного наказу, в задоволенні якої судом відмовлено.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За відсутності документально-підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Державної митної служби України (вуд. Дегтярівська, 11Г, м. Київ, 04119. РНОКПП/), Координаційно-моніторингової митниці ( вул. Дегтярівська, 11Г, м. Київ, 04119. РНОКПП/), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

26 серпня 2025 р.

26.08.25