Справа № 200/5644/25
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року Справа№200/5644/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення мені, ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, які передують складанню Акта за формою П-4 від 01.05.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру щомісячної страхової виплати з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266, та з урахуванням заробітної плати за розрахунковий період, за який обчислюється середньомісячна заробітна плата, з березня 2021 року по лютий 2022 року.

Ухвалою суду від 1 серпня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/5644/25 за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно та не вірно визначена середня заробітна плата для розрахунку його щомісячної страхової виплати, оскільки для розрахунку виплат за страхуванням від професійного захворювання, яке спричинило втрату працездатності, повинен бути застосований період з березня 2021 року до лютого 2022 року, а не мінімальна заробітна плата станом на дату складання акту форми П 4 причин виникнення хронічного професійного захворювання, який помилково взято відповідачем. Розрахунковий період, за який обчислювалась середня заробітна плата для розрахунку щомісячної страхової виплати, визначений згідно пунктів 3, 6, 11, 13 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2001 № 1266 (зі змінами) і становить 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною, тощо). Аналіз частини 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.01.2001 N 1266 "Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення)" свідчить про те, що однією з поважних причин невідпрацьованих календарних днів є відпустка без збереження заробітної плати при цьому підстави її надання не мають будь-якого значення для виключення періоду знаходження у відпустці без збереження заробітної плати з розрахункового періоду. Таким чином, відповідачем порушено право позивача на отримання щомісячних страхових виплат у належному розмірі.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що розрахунковий період, за який обчислювалася середня заробітна плата для розрахунку щомісячної страхової виплати, визначений згідно пп. 3, 6, 11 та 13 постанови Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.01.2001 (зі змінами) «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення)» і становить 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, з травня 2023 року по квітень 2024 року включно. Згідно даних з Державного реєстру застрахованих осіб та довідки про заробітну плату № 23 від 18.02.2025, наданої підприємством, нарахування заробітної плати в розрахунковому періоді відсутнє, при цьому не зазначено жодної поважної причини. Таким чином щомісячні страхові виплати були призначені з мінімальної заробітної плати, визначеної на дату встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності 8000,00 грн., згідно абзацу 4 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 отримував щомісячні страхові виплати у зв`язку з 5% втрати професійної працездатності за наслідками травми на виробництві від 05.01.2007 та звернувся до Головного управління ПФУ в Донецькій області 25.02.2025 із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з новим страховим випадком - професійним захворюванням, отриманим на тому самому підприємстві ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» 01.05.2024.

Висновком МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12ААА № 122844 від 13.12.2024 потерпілому встановлено 60% втрати професійної працездатності по профзахворюванню з 12.12.2024 по 01.01.2027. При цьому по трудовому каліцтву 05.01.2007 відсоток втрати працездатності не встановлено.

Відповідачем визначений розрахунковий період, за який обчислювалася середня заробітна плата для розрахунку щомісячної страхової виплати, визначений згідно пп. 3, 6, 11 та 13 постанови Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.01.2001 (зі змінами) «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення)» і становить 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, з травня 2023 року по квітень 2024 року включно.

Щомісячні страхові виплати були призначені з мінімальної заробітної плати, визначеної на дату встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності 8000,00 грн., згідно абзацу 4 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.04.2025 року подані документи опрацьовано, проведено розрахунок одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності в розмірі 30800,00 грн, який було визначено відповідно до відсотка ступеня втрати працездатності та з урахуванням виплаченої одноразової допомоги за попереднім страховим випадком, пов`язаним з травмою на виробництві (60% - 5% = 55%) та семи мінімальних заробітних плат, встановлених законом на день настання права потерпілого на страхову виплату, що передбачено п. 2 ст. 36 Закону України від 23.09.1999 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-ХІV (далі Закон №1105) та щомісячні страхові виплати в розмірі 4800,00 грн. Розрахунок одноразової страхової виплати проводиться за таким порядком: 7 * розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на день настання права на страхову виплату * відсоток втрати працездатності, тобто: 7 * 8000 грн * 55% = 30800,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105- XIV (в редакції Закону від 28.12.2014 № 77-VIII), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон № 1105).

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону № 1105 страхуванню від нещасного випадку підлягають: 1) особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту); 2) учні та студенти навчальних закладів, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти, залучені до будь-яких робіт під час, перед або після занять; під час занять, коли вони набувають професійних навичок; у період проходження виробничої практики (стажування), виконання робіт на підприємствах; 3) особи, які утримуються у виправних закладах та залучаються до трудової діяльності на виробництві цих установ або на інших підприємствах за спеціальними договорами.

Статтею 36 Закону №1105 визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат, є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

За приписами частини 1 статті 42 Закону № 1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Щомісячна страхова виплата не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України (частина 9 статті 42 Закону № 1105). Під час обчислення середньомісячного заробітку враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески (частина 10 статті 42 Закону № 1105).

Відповідно до частини 1 статті 43 та частини 1 статті 44 Закону № 1105 для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть та документи про необхідність подання додаткових видів допомоги. Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 26.01.2024 № 4-1 затверджено Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - Порядок № 4-1).

Відповідно до пунктів 1, 6 розділу V Порядку № 4-1 щомісячна страхова виплата втраченої заробітної плати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку.

Механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації, у тому числі резидента Дія Сіті, або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці) визначає Порядок № 1266. Розрахунок щомісячної страхової виплати здійснюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого за 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку.

Пунктом 3 Порядку № 1266 визначено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Згідно пункту 6 Порядку № 1266 у разі коли страхові виплати призначаються виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати (доходу), середньомісячна заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати (доходу) за один календарний день на середньомісячну кількість календарних днів (30,44).

Абзацом 1 пункту 11 Порядку № 1266 визначено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку № 1266 середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності. У разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці) в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку з: поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 11 (або на меншу кількість) місяців; причиною, не віднесеною цим Порядком до поважної, - такий місяць не виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 12 або на кількість місяців у конкретному розрахунковому періоді.

Розрахунковий період, за який обчислювалася середня заробітна плата для розрахунку щомісячної страхової виплати, визначений згідно пп. 3, 6, 11 та 13 постанови Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.01.2001 (зі змінами) «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення)» і становить 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, з травня 2023 року по квітень 2024 року включно.

Згідно даних з Державного реєстру застрахованих осіб та довідки про заробітну плату № 23 від 18.02.2025, наданої підприємством, нарахування заробітної плати позивачу в розрахунковому періоді відсутнє, при цьому не зазначено жодної поважної причини.

Постановою 1266 чітко визначено розрахунковий період, за який обчислюється середньомісячна заробітна плата, та не передбачено його зміщення в разі відсутності заробітної плати в окремих місяцях або його довільне обрання. Постановою № 1266 не передбачена можливість для потерпілого довільно обирати розрахунковий період для визначення середньомісячної заробітної плати, тому підстави для застосування будь-якого іншого розрахункового періоду для перерахунку середньомісячного заробітку, з якого була призначена щомісячна страхова виплата ОСОБА_1 відсутні.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши надані позивачем документи, долучені ним до заяви від 25 лютого 2025 року, суд зазначає, що позивачем не було долучено підтверджуючі відомості про поважні причини відсутності заробітної плати, внаслідок чого розрахунок середньої заробітної плати проводився відповідачем, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання права на страхову виплату з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності. Отже, середня заробітна плата обчислювалась з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, яка на день настання права на страхову виплату складала 8000,00 грн. Розмір щомісячної страхової виплати з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності складає: 8000 грн * 60% = 4800 грн.

Позивачем до заяви від 25.02.2025 були долучені копії паспорту, ідентифікаційного коду, трудової книжки, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, виписка МСЕК, довідка про заробітну плату № 23 від 18.02.2025.

В довідці про заробітну плату № 23 від 18.02.2025, наданої підприємством позивача, нарахування заробітної плати позивачу в розрахунковому періоді відсутнє, при цьому не зазначено жодної поважної причини. Позивачем суду також не надані відомості про поважні причини відсутності заробітної плати. До позовної заяви додано довідку від 22 липня 2025 року № 393 про доходи позивача за період з 01.01.2021 по 01.03.2022 від ПРАТ «ШУ «ПОКРОВСЬКЕ», довідки форми ОК-5,Ю заяву від 25.03.2022 (без вхідної реєстрації чи доказів її надіслання). Однак, ці документи не місять у собі відомостей про поважні причини відсутності заробітної плати у позивача та не були надані відповідачу до заяви від 25.02.2025.

Таким чином, судом не встановлена протиправність дій відповідача. Відповідачем вчинені дії відповідно до діючого законодавства з урахуванням всіх документів, які подані позивачем до відповідача для розгляду. Суд не вбачає правових підстав для втручання в дискреційні повноваження відповідача у спірних правовідносинах.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем доведена правомірність його дій, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 26 серпня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар