Справа № 160/8716/21
Суддя: Луговська Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 серпня 2025 рокуСправа №160/8716/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луговської Г.В., розглянувши заяву представника позивача про зміну способу та порядку виконання рішення суду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, заявник) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

До суду надійшла заява представника позивача в якій просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 року у справі №160/8716/21 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 355' 202,56 грн.

Розгляд заяви призначено на 25.08.2025 року.

Сторони у призначене судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного листа, наявними в матеріалах справи.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі.

Відповідно до ч.2 ст.378 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Вирішуючи заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення, суд виходить з наступного.

30.07.2021 року рішенням суду адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області №55/11/202-53 від 12.02.2021 виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст.ст.43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.217 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області №55/11/202-53 від 12.02.2021 виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст.ст.43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.217 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набрало законної сили 31.08.2021 року, судом видано виконавчі листи.

В обґрунтування заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду, заявник зазначив, що з дати набрання законної сили по дату подання вказаної заяви до суду, відповідачем рішення суду не було виконано в повному обсязі. Згідно листа відповідача, на виконання рішення суду було лише нараховано суму доплати за період з 01.04.2019 року по 31.10.2021 року, яка складає 355' 202грн. 56коп., проте вона не була виплачена.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з нормами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суд враховує, що приписи ст.378 КАС України передбачають зміну чи встановлення порядку чи способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини постанови, яка містить висновки суду по суті позовних вимог. Отже, суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

За приписами п.9 ч.5 ст.160 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (п.4 ч.2 ст.245 КАС України).

Аналіз резолютивної частини рішення суду від 30.07.2021 року та наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов`язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За вказаних обставин заявник просить змінити не спосіб виконання рішення суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження суду під час прийняття цього рішення.

Захист порушеного права у судовому рішенні і спосіб виконання судового рішення не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Також, згідно з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 12.02.2014 року №К/800/598/14, заміна «зобов`язання» на «стягнення» не є зміною способу і порядку виконання рішення, оскільки це призводить до зміни суті позовних вимог та прийнятого судом рішення; поняття «спосіб захисту порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними.

Змінивши спосіб виконання рішення із зобов`язання виплатити пенсію на її стягнення, суд змінить рішення по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами конкретних інстанцій при розгляді справи. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові №21-394а14 від 11.11.2014 року.

Крім того, згідно з ч.3 ст.378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Верховний Суд України у роз`ясненнях даних у п.10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року №14 вказує, що суду у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Тобто, зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.

При цьому, звертаючись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, заявник не зазначає тих обставин, які б в сенсі ст.378 КАС України, могли б слугувати встановленню способу виконання рішення суду, запропонованого ним, та унеможливлюють виконання рішення суду від 30.07.2024, окрім того, що на даний час вказане судове рішення не виконано повністю.

Відповідачем у даній справі є територіальний орган Пенсійного фонду, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Немає жодних підстав вважати, що територіальний орган виконавчої влади з питань пенсійного забезпечення не має можливості виконати судове рішення зобов`язального характеру про виплату пенсії.

Більш того, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача згідно рішення суду та забезпечено виплату пенсії у новому розмірі.

Аналіз резолютивної частини рішення суду та наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов`язання, покладені на відповідача цим судовим рішенням, є обраними судом видом захисту порушеного права позивача.

Тобто, суд задовольнив позовні вимоги позивача, обравши спосіб захисту на якому наполягав позивач.

При цьому, заявником не надано суду жодного належного доказу, який би свідчив про наявність обставин, які ускладнюють виконання судового рішення.

Суд зазначає, що наведені заявником обставини не мають наслідком саме істотного ускладнення виконання судового рішення або неможливість його виконання.

Заявник фактично просить суд змінити зміст резолютивної частини рішення, що не відповідає змісту резолютивної частини, оскільки права позивача були захищені шляхом зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення.

Зміна способу виконання судового рішення в цій справі із зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві утворену заборгованість, яка не була визначена у судовому рішенні призведе до зміни рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та до вирішення питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Суд також враховує, що фактичне у повному обсязі виконання судового рішення можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Водночас, стягнення з суб`єкта владних повноважень коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду у цій справі залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призвести до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості з пенсійних виплат.

З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті пенсійних виплат, суд вважає безпідставними аргументи заявника, наведені в заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду.

При цьому, суд враховує, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості з пенсії не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У той же час, у спірних відносинах йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду у такому випадку не захищає право позивача на отримання сум заборгованості, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.07.2023 у справі №420/6671/18.

Інших обставин для зміни способу і порядку виконання судового рішення, заявником не наведено.

Таким чином, суд вважає, що встановлені у цій справі обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту встановлення порядку і способу виконання судового рішення, передбаченого ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення у цій справі.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про зміну способу та порядку виконання рішення суду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали надіслати:

- позивачу за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- представнику позивача та відповідачу до електронного кабінету.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В. Луговська