Справа № 240/21736/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/21736/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо проведення позивачу перерахунку пенсії, виходячи з 70 % відповідних сум грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, та відмову від зняття обмежень її максимального розміру в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 05.11.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести позивачу з 05.11.2024 року перерахунок та виплату пенсії, виходячи із 70% відповідних сум грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, та виплатити її з врахуванням раніше виплачених сум без обмеження максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В обґрунтування позову зазначає, що з 10.09.2024 року йому призначено пенсію за вислугу років як особі начальницького складу служби цивільного захисту, однак, при призначенні пенсії в розмірі 70 % від грошового забезпечення відповідач обмежив її максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24.06.2020 року у справі № 580/234/19, від 21.05.2021 року у справі № 347/2083/16, від 27.01.2021 року у справі № 344/1326/17, що норми статті 2 Закону України № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини 3 статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення, відтак на осіб, яким призначена пенсія, перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Вважає, що в діях пенсійного органу в частині обмеження пенсії позивача відсутня протиправність, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Згідно наявного у справі витягу з наказу (по особовому складу) Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Житомирській області (далі - ГУ ДСНС в Житомирській області) полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу ГУ ДСНС в Житомирській області з 09.09.2024 року.

Як свідчить розрахунок пенсії позивача та копія листа відповідача від 05.11.2024 року (а.с. 10, 14), з 10.09.2024 року позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Однак, згідно цього розрахунку пенсію позивача обмежено максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів -23610,00грн.

Не погоджуючись з таким обмеженням, позивач звернувся до відповідача із заявою від 07.10.2024 року, у якій просив пенсійний орган переглянути свої дії та провести перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Втім, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 05.11.2024 року № 26871-24975/Я-02/8-0600/24 повідомило позивача про те, що відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсія позивача обчислена у розмірі 70 % від грошового забезпечення й розрахунковий розмір пенсії з 01.03.2024 року становить 24233,99 грн., однак, згідно зі статтею 43 Закону, яка є чинною на дату, з якої здійснюється перерахунок пенсії, її максимальний розмір не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром та вважаючи такі дій протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі, зокрема, в органах і підрозділах цивільного захисту визначено Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі за текстом - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до положень пункту "а" частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони, Державному бюро розслідувань та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

При цьому частиною 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Виходячи із змісту позовної заяви, призначення пенсії у розмірі 70 % від грошового забезпечення позивачем не оспорюється, хоча в прохальній частині позивач поставив немайнову вимогу про визнання протиправними дії пенсійного органу в перерахунку пенсії, виходячи із 70 % відповідних сум грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, та відмову від зняття обмежень її максимального розміру в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зважаючи на те, що у зобов`язальній вимозі позивач просить здійснити перерахунок та виплату пенсії, виходячи з того самого розміру 70 % грошового забезпечення, але без застосування обмеження її максимального розміру, суд дійшов висновку про некоректність формулювання немайнової вимоги.

Фактично предметом спору у цій справі є розгляд питання щодо правомірності/неправомірності обмеження відповідачем пенсії позивача максимальним розміром у 10 прожиткових мінімумів, визначених для осіб, які втратили працездатність.

Тож, аналізуючи ці обставини, суд дійшов такого висновку.

Як зазначалося вище, нормою частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Частиною 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ (в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011 року, із змінами, внесеними згідно із Законами № 911-VIII від 24.12.2015 року, №1774-VIII від 06.12.2016 року) визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (набрав чинності з 01.10.2011 року) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно із пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016 року.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини 7 статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини 5 статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини 1 статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд доходить висновку, що вони суперечать одна одній.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019 року, що прийнята Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 року у справі № 400/2085/19.

Тому обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, висновків суду не спростовують.

За викладених обставин, позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача, які полягають в обмеженні пенсії ползивача максимальним розміром, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Однак, зважаючи на некоректне викладення позивачем позовних вимог та визначаючись щодо способу захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, та зобов`язання відповідача здійснити позивачу із зазначеної ним у позовній заяві дати перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О. Ольжича, 7, м. Житомир, ) задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 05.11.2024 року перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко