Справа № 520/21418/25
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25 серпня 2025 р. Справа № 520/21418/25

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Панов М.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Височанської селищної ради (вул. Бульварна, буд. 12, с-ще Високий, Харківський р-н, Харківська обл., 62459, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Височанської селищної ради, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Височанської селищної ради щодо не паспортизації вулиці Української селища Високого на вимогах законодавства, яке регламентує благоустрій населених пунктів, неправомірною;

- визнати бездіяльність Височанської селищної ради щодо не паспортизації вулиці Кооперативної селища Високого на вимогах законодавства, яке регламентує благоустрій населених пунктів, неправомірною;

- зобов`язати Височанську селищну раду вирішити питання про оформлення інвентаризаційної справи на вулицю Українську селища Високий відповідно вимог Інструкції з проведення технічної інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою населених пунктів;

- зобов`язати Височанську селищну раду вирішити питання про оформлення інвентаризаційної справи на вулицю Кооперативну селища Високий відповідно вимог Інструкції з проведення технічної інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою населених пунктів.

Судом встановлено, що позивачем не було надано до суду разом з позовною заявою доказів сплати судового збору.

У позовній заяві міститься клопотання позивача, в якому він просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання даного позову.

Відповідно до доданої позивачем до позовної заяви довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.01.2025 у 2024 році встановлено, що позивач отримував пенсію, що в сумі за 2024 рік становить 47358,70 грн.

Відповідно до доданої позивачем до позовної заяви копії відомостей з ДРФО - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 24.02.2025 за період з 1 кварталу по 4 квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відсутня.

Позивачем у позовній заяві визначено, що за 4 позовні вимоги немайнового характеру, 2 з яких є похідними, він має сплатити судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що є більшим за 5% розміру його річного доходу, що становить 2367,94 грн (за 2024 рік - 47358,70 грн х 0,05 = 2367,94 грн).

В ухвалі суду від 12.08.2025 суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору шляхом зменшення розміру належного до оплати судового збору за позовну вимогу немайнового характеру, а саме відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" та ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру судового збору та необхідність сплати позивачем судового збору у розмірі 1211,20 грн (що є меншим за 5% річного доходу позивача - 47358,70 грн х 0,05 = 2367,94 грн) за позовну вимогу немайнового характеру.

Ухвалою суду від 12.08.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Позивачем на виконання ухвали суду від 12.08.2025 про залишення позовної заяви без руху 20.08.2025 було надано до суду заяву щодо виправлення недоліків позовної заяви, в якій він зазначає, що пенсія не є доходом та посилається на висновок Конституційного Суду України, зроблений у справі №1-р/2018 від 27.02.2018, що згідно ст. 151-2 Конституції України є обов`язковим для застосування, «пенсія не є доходом, а є один з видів соціальної виплати, в розумінні ст. 46 Конституції України».

З цього приводу суд зазначає, що у рішенні від 27.02.2018 № 1-р/2018 зазначено, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист громадян, яке згідно з частиною другою статті 46 Конституції України гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням і не є заробітком громадян або іншим доходом, пов`язаним з будь-яким видом діяльності.

Наведеним рішенням визнано неконституційним положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Тобто, вирішуючи питання щодо неконституційності вказаних положень закону, Конституційним Судом України не вирішувалось питання щодо визначення поняття доходу, а стосувалось висновку в аспекті податкового законодавства.

Отже, твердження позивача, що пенсія не є доходом, спростовується нормами чинного законодавства.

Суд зауважує, що відповідно до Закону України "Про судовий збір" не передбачено звільнення всіх пенсіонерів від сплати судового збору при зверненні до суду, а статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, надавши до суду заяву щодо виправлення недоліків позовної заяви, в якій позивач зазначає, що пенсія не є доходом та посилається на висновок Конституційного Суду України, зроблений у справі №1-р/2018 від 27.02.2018, що згідно ст. 151-2 Конституції України є обов`язковим для застосування, «пенсія не є доходом, а є один з видів соціальної виплати, в розумінні ст. 46 Конституції України», та не надавши до суду документу про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн, як того вимагала ухвала суду від 12.08.2025, позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 12.08.2025 про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Височанської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії належить повернути позивачу.

Згідно з положеннями ч.ч. 5, 6, 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 169, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Височанської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Панов М.М.