Справа № 600/200/25-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/200/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить (з урахуванням ухвали, про закриття провадження в справі в частині позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 12.11.2024 року №о/р 33 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 11.07.2023 року, відповідно до заяви від 11.07.2023 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 31.01.1983 року по 18.01.1985 року та з 09.02.1985 року по 20.03.1991 року.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 р. по справі № 600/7344/23-а відповідачем повторно розглянуло заяву останнього від 11.07.2023, про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області 12.11.2024 року № о/р НОМЕР_1 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком, підставою відмови зазначено відсутність необхідного страхового стажу.

Наголошував на тому, що зазначеним вище рішенням суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області: зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на території російської федерації: 27.04.1981 по 17.05.1981, з 21.05.1981 по 18.11.1981 та з 19.11.1981 по 29.11.1982 згідно довідок №860 від 09.11.2020, №11-11-3030/4480 від 02.12.2020 та №208 від 22.03.2021; після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву від 11.07.2023 про призначення пенсії за віком.

Звертав увагу суду також на те, що за результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 12.08.1992 по 31.12.2004 згідно довідки №17092 від 26.10.2020, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Крім того зазначив, що йому вдалось отримати архівні довідки, які підтверджують страховий стаж за періоди роботи з 31.01.1983 року по 18.01.1985 року згідно довідок № 2/09.2 від 12.01.2021, №2-1/09.2 від 12.01.2021 виданих Державним підприємством «Донецька вугільна енергетична компанія» міністерства вугілля та енергетики днр.

Також, вказував на те, що вдалось отримати архівні довідки, які підтверджують страховий стаж за періоди роботи з 09.02.1985 року по 20.03.1991 року згідно довідок №276/01-44 від 17.03.2021, №277/01-44 від 17.03.2021 виданих архівом днр.

Відтак, позивач вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 12.11.2024 року № о/р 33 є незаконним, та таким, що підлягає скасуванню.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що 11.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058- IV (далі -Закон 1058).

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду, від 26.04.2024 у справі № 600/7344/23-а, що набрало законної сили 06.11.2024 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області:

- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на території російської федерації: 27.04.1981 по 17.05.1981, з 21.05.1981 по 18.11.1981 та з 19.11.1981 по 29.11.1982 згідно довідок №860 від 09.11.2020, №11-11-3030/4480 від 02.12.2020 та №208 від 22.03.2021.

- після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2023 про призначення пенсії за віком.

Пенсійну справу позивача на виконання рішення суду опрацьовано.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.07.2023 про призначення пенсії (відповідно до зобов`язання Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.04.2024 у справі № 600/7344/23-а) 12.11.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення за №33, про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Відтак, відповідач вважає, що в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача. Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства, таким чином в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж.

3. Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій наведені переважно подібні аргументи, які викладені в позовній заяві.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

2. Ухвалою суду закрито провадження в справі в частині позовних вимог, щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу періоди ведення підприємницької діяльності з 12.08.1992 по 31.12.2004.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. ОСОБА_1 є громадянином України, та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , наявного в матеріалах справи.

2. Згідно довідки від 26.08.2022 №7726- позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу за фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

3. Позивач по досягненню 63-річного віку звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, на підставі абз.2 ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

4. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 18.07.2023р. №33 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 11 років 9 місяців 2 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи на території російської федерації з 27.04.1981 по 17.05.1981, з 21.05.1981 по 18.11.1981 та з 19.11.1981 по 29.11.1982 згідно довідок №860 від 09.11.2020, №11-11-3030/4480 від 02.12.2020 та №208 від 22.03.2021, оскільки документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

- період підприємницької діяльності з 12.08.1992 по 31.12.2004 згідно довідки №17092 від 26.10.2020, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

5. Згідно рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року в справі № 600/7344/23-а, яке набрало законної сили після перегляду апеляційною інстанцією, адміністративний позов ОСОБА_1 , задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 18.07.2023р. №33 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на території російської федерації: 27.04.1981 по 17.05.1981, з 21.05.1981 по 18.11.1981 та з 19.11.1981 по 29.11.1982 згідно довідок №860 від 09.11.2020, №11-11-3030/4480 від 02.12.2020 та №208 від 22.03.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2023 про призначення пенсії за віком.

У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

6. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.07.2023 про призначення пенсії (відповідно до зобов`язання Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.04.2024 у справі № 600/7344/23-а) 12.11.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення за №33 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Зі змісту рішення встановлено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на території російської федерації: 27.04.1981 по 17.05.1981, з 21.05.1981 по 18.11.1981 та з 19.11.1981 по 29.11.1982 згідно довідок № 860 від 09.11.2020, № 11-11-3030/4480 від 02.12.2020 та № 208 від 22.03.2021; після зарахування спірних періодів повторно розглянути заву від 11.07.2023 року, про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду документів доданих до заяви встановлено, що до страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 12.08.1992 по 31.12.2004 згідно довідки № 17092 від 26.10.2020 року, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

2. Відповідно до вимог частини 2 статті 26 Закону №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина третя статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону України №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

3. Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

4. Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, а також за відсутності трудової книжки, як у даному спірному випадку, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а період навчання підтверджується виданими навчальним закладом дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до пункту 1.7 розділу І Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого, уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

5. Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком оскільки відсутній необхідний страховий стаж. У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 13 років 4 місяці 2 дні.

Зі змісту рішення також встановлено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на території російської федерації: 27.04.1981 по 17.05.1981, з 21.05.1981 по 18.11.1981 та з 19.11.1981 по 29.11.1982 згідно довідок № 860 від 09.11.2020, № 11-11-3030/4480 від 02.12.2020 та № 208 від 22.03.2021; після зарахування спірних періодів повторно розглянути заву від 11.07.2023 року, про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду документів доданих до заяви встановлено, що до страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 12.08.1992 по 31.12.2004 згідно довідки № 17092 від 26.10.2020 року, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Суд зазначає, що звертаючись до суду позивач просив (окрім іншого) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 11.07.2023 року відповідно до заяви від 11.07.2023 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 31.01.1983 року по 18.01.1985 року та з 09.02.1985 року по 20.03.1991 року.

Тобто, предметом розгляд даної справи в частині є протиправність чи/або правомірність дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача період роботи з 31.01.1983 року по 18.01.1985 року та з 09.02.1985 року по 20.03.1991 року, який в свою чергу, як свідчать матеріали справи не був предметом розгляду органу пенсійного фонду на момент опрацювання пенсійних документів та прийняття рішення, про призначення чи відмову в призначенні пенсії за віком.

6. Водночас слід зазначити, що завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з тим, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Крім цього, особа, яка звертається до суду з позовом повинна довести конкретні факти порушення її прав та інтересів, а саме підтвердити, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи порушені і в результаті визнання тих чи інших дій та/або бездіяльності майнові права чи інтерес заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Тобто, позивач реалізовуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином порушено його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

7. Отже, за вищезазначеними правовими нормами обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що, на думку суду, є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

8. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Такої ж позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17.

9. Вирішуючи даний спір, суд звертає увагу на те, що пенсійним органом не опрацьовувались період, а так само і документи, які стосуються страхового стажу позивача за період роботи з 31.01.1983 року по 18.01.1985 року та з 09.02.1985 року по 20.03.1991 року. Про зарахування вказаного періоду роботи також не йдеться і в рішенні про відмову в призначенні пенсії. Іншими словами, позивач вважає, що в даних правовідносинах існує спір, в той час коли останньому не відмовляв пенсійний орган в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 31.01.1983 року по 18.01.1985 року та з 09.02.1985 року по 20.03.1991 року.

10. Як свідчать матеріли справи, позивачем не надавались відомості трудової книжки, або ж копії таких документів для опрацювання до пенсійного органу. Так само вказані документи не надані і до суду. В свою чергу, суд не наділений повноваженнями перебирати на себе не властиві функції пенсійного органу і вирішувати питання про призначення пенсії за документами, які не опрацьовувались відповідачем. Як зазначалось вище, позивачем долучено до матеріалів справи документи з тимчасово окупованої території "довідки днр". Разом з тим, як свідчать матеріали справи, пенсійним органом не перевірялись відомості щодо сплати роботодавцем внесків за спірний період роботи позивача, що є виключними повноваженнями пенсійного органу.

11. Наведені вище обставини в свої сукупності свідчать про відсутність спору у відносинах стосовно не зарахування до страхового стажу позивача період роботи з 31.01.1983 року по 18.01.1985 року та з 09.02.1985 року по 20.03.1991 року, що в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

12. Відтак, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. З огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено, а також звільнення позивача від сплати судового збору - судом не здійснюється розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснюється.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя О.В. Боднарюк