Справа № 756/7387/25
Суддя: Шролик І. С.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

20.08.2025 Справа № 756/7387/25
Унікальний номер 756/7387/25
Номер провадження 2-а/756/139/25
УХВАЛА

про відмову у відводі судді

12 серпня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.

секретаря судового засідання - Лисенко Д.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шролик І.С. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні 12 серпня 2025 року позивач ОСОБА_2 заявив про відвід головуючому в справі - судді Шролик І.С.

В обґрунтування відводу позивач зазначив, що суддею Шролик І.С. не дотримано його прав, оскільки він має правовий статус «людина», а не «особа». На прохання суду надати документ, що посвідчує особу учасника судового засідання, ОСОБА_2 вказав, що вважає себе людиною, а не «особою», а звернення до нього як до «особи» звужує його права як людини. З цих підстав просив відвести суддю Шролик І.С. від розгляду справи №756/7387/25.

Вислухавши позицію позивача, доводи викладені в обґрунтування відводу приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення відводу.

Відповідно до ст. 40 КАС України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Так, згідно зі ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 КАС України відвід має бути вмотивованим.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Наявність безсторонності суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатись за суб`єктивними та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року в справі «Білуха проти України» (Biluha v. Ukraine), п. 49).

Дослідивши обставини та доводи, викладені позивачем ОСОБА_3 в обґрунтування заявленого відводу, суд приходить до висновку, що заява про відвід не містить підстав, зазначених у ст. 36 КАС України, які б слугували підставою для відводу головуючого судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Дослідивши обставини заявленого відводу, встановлено, що позивач ОСОБА_2 вважає себе людиною, а не «особою», а звернення до нього як до «особи» звужує його права, що на його думку, є підставою для відводу судді.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 43 КАС України, здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій.

За нормами ч. 1 та ч. 2 ст. 46 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Проаналізувавши підстави для відводу, суд зазначає про те, що поняття "особа" є, серед іншого, юридичним терміном, який використовується для позначення суб`єкта права та правовідносин, зокрема щодо людини, яка є учасником правовідносин у контексті обставин, що виникли.

Інакше кажучи, термін «особа» може бути використаний для передачі юридичної інформації на позначення правового поняття людини, що здатна мати права та обов`язки, виступає у правовідносинах як суб`єкт права. Відповідно, використання вказаного терміну не є порушенням прав людини та ніяким чином не нівелює права людини, зокрема, й ті, які передбачені Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, низкою інших чинних актів національного законодавства України та міжнародних нормативно-правових актів, а навпаки свідчить про здатність фізичної особи бути наділеною відповідними правами та обов`язки, наприклад, відповідно до положень КАС України бути позивачем у цій справі.

Отже, суд вважає доводи позивача, вказані у заяві про відвід щодо порушення його прав суддею, наявності обставин, які свідчать про заінтересованість чи упередженість судді, необґрунтованими.

Згідно зі ст. 202 КАС України, головуючий у судовому засіданні встановлює особи тих, хто прибув у судове засідання, а також перевіряє повноваження посадових і службових осіб, їхніх представників. Головуючий у судовому засіданні оголошує склад суду, а також імена експерта, перекладача, спеціаліста, секретаря судового засідання і роз`яснює учасникам справи, які прибули в судове засідання, їхнє право заявляти відводи.

Тобто, встановлення осіб, зокрема, особи позивача у судовому засіданні є обов`язком суду, який необхідний для подальшого розгляду справи по суті. Відповідно, застосування головуючим суддею процесуальних норм забезпечує порядок в ході судового процесу і послідовність здійснення своїх прав сторонами, належне відправляння правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Викладені в заяві про відвід міркування ОСОБА_1 зводяться до незгоди із процесуальними діями судді, а саме встанвлення учасників справи на підставі документів про особу.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається в заяві про відвід судді, а саме його незгоду із прийнятими суддею процесуальними рішеннями, не свідчить про упередженість судді та не може бути підставою для відводу.

Припущення позивача щодо упередженості головуючого по справі зводиться до незгоди сторони з прийнятими головуючим у справі процесуальними рішеннями, які вчинялися суддею згідно з процедурою розгляду справи, передбаченою чинним адміністративним законодавством України, а тому не можуть бути підставою для відводу.

При цьому, слід зазначити, що необгрунтоване усунення судді від участі в розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд.

Підсумовуючи, усі обставини та підстави, викладені у заяві ОСОБА_1 про відвід судді, відповідно до вимог процесуального законодавства не можуть бути підставою для відводу головуючого судді - Шролик І.С. від участі в розгляді справи №756/7387/25, а є лише його суб`єктивним сприйняттям процесуальних дій суду по справі, а незгода з цими процесуальними діями та рішеннями судді, в сукупності з іншими обставинами, на які посилається відповідач, не свідчить про наявність підстав, передбачених ст.36 КАС України, та не можуть бути підставами для відводу.

З огляду на викладене, вважаю, що заявником не зазначені та не доведені обставини, які викликають сумнів в об`єктивності, неупередженості судді Шролик І.С. при розгляді цивільної справи, у зв`язку з чим заява про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 36, 39, 40 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шролик І.С. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20 серпня 2025 року.

Суддя І.С. Шролик