Справа № 420/14311/25
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приморського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул.Пастера,58, м.Одеса, 65023), за участю третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Приморського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатом якого позивач просить:

визнати бездіяльність Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягає у невжитті заходів щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №77706450 протиправною;

зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про закінчення виконавчого провадження №77706450 у зв`язку з фактичним виконанням ОСОБА_1 у повному обсязі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮР/296/1 від 23.01.2025 року;

стягнути з Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з приводу примусового виконання постанови тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 23.01.2025 року №ЮР/296/1 (надалі постанова) притягнуто ОСОБА_1 (надалі позивач) до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Представник позивача звернувся до Приморського ДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження, разом з якою надав підтвердження щодо сплати штрафу за постановою до моменту її пред`явлення до примусового виконання.

Листом Приморського ДВС від 28.04.2024 року №76559 представнику позивача повідомили про відсутність підстав для завершення виконавчого провадження.

Лист мотивований тим, що у квитанції в графі "призначення платежу" відсутні номер постанови або інші дані, що дозволяють ідентифікувати сплачений штраф, що не може вважатися достатніми доказами виконання зобов`язання.

Позивач вважає, що належним чином виконано покладений на нього обов`язок зі сплати штрафу, а відповідачем протиправно не прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 13 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача заперечував проти задоволення позову зазначивши, що квитанції, в яких відсутнє зазначення номера постанови або інші дані, що дозволяють ідентифікувати сплачений штраф, не можуть вважатися юридично достатніми доказами виконання зобов`язання.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що Постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 23.01.2025 року №ЮР/296/1 притягнуто ОСОБА_1 (надалі позивач) до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

06.02.2025 року ОСОБА_1 здійснив оплату штрафу за наданими ІНФОРМАЦІЯ_3 банківськими реквізитами, про що свідчить копія квитанції № » №9638-9516-5893-4471 від 06.02.2025 року.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з щодо примусового виконання постанови.

Як вбачається з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 07.04.2025 року було відкрито виконавче провадження №77706450.

24.04.2025 року представник позивача звернувся до Приморського ДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження, разом з якою надав підтвердження щодо сплати штрафу за постановою до моменту її пред`явлення до примусового виконання.

Листом Приморського ДВС від 28.04.2024 року №76559 представнику позивача повідомили про відсутність підстав для завершення виконавчого провадження. Лист мотивований тим, що у квитанції в графі "призначення платежу" відсутні номер постанови або інші дані, що дозволяють ідентифікувати сплачений штраф, що не може вважатися достатніми доказами виконання зобов`язання.

Позивач вважає бездіяльність Приморського ДВС, що полягає у невчиненні заходів щодо завершення виконавчого провадження протиправною, та за захистом своїх прав звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як встановлено судом, виконавчим документом в рамках виконавчого провадження є постанова ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.01.2025 року №ЮР/296/1 про стягнення зі ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Задля підтвердження сплати штрафу ОСОБА_1 надано копію квитанцію АТ КБ «Приватбанк» №9638-9516-5893-4471 від 06.02.2025 року.

Однак, на думку відповідача, що відображено у листі від 28.04.2025 року №76559, відсутність зазначення у призначенні платежу реквізитів постанови не може свідчити про сплату штрафу.

Суд зазначає, що 06.02.2025 року ОСОБА_1 здійснено оплату 17000,00 грн. за реквізитами, що ідентичні вказаним у постанові №ЮР/296/1.

Так, в постанові №ЮР/296/1 визначено, що «Штраф повинен бути сплачений на рахунок № UA0015744, одержувач ГУК в Од. Обл./м. Одеса/21081100, код за ЄДРПОУ одержувача - 37607526, банк одержувача -Казначейство України (ел. адм, подат.), МФО банк одержувача 899998, призначення платежу: сплата штрафу згідно постанови № від 23.01.2025 р., сума штрафу: 17 000 грн.».

З форми першої квитанції (платіжна інструкція є фактично дублікатом) вбачається здійснення оплати у касі банку, що в дійсності унеможливлювало будь-який контроль зі сторони позивача над заповненням змісту графи «призначення платежу» у квитанції.

Суд зазначає, що в квитанції АТ КБ «Приватбанк» №9638-9516-5893-4471 від 06.02.2025 року містяться наступні відомості;

«Кредит UА0015744;

Отримувач: ГУК в Од обл /м Одеса/21081100;

Код отримувача 37507526;

Призначення платежу: 101,,2106 1100; Адміністративні штрафи та інші санкції: ОСОБА_1 ;

Загальна сума 17000.00 UAH».

Оплата здійснена 06.02.2025 року, а постанова №ЮР/296/1 винесена 23.01.2025 року. Тобто є послідовний порядок притягнення до відповідальності та подальшого виконання накладеної санкції.

Більш того, автоматизована система виконавчих проваджень не містить інформації щодо наявності інших виконавчих проваджень стосовно позивача, що виключає припущення про сплату 17000,00 грн. за іншим виконавчим документом/постановою.

Відповідно до ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право (ч.3 ст.18), серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню до цього Закону, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, виконавець наділений достатнім інструментарієм для здійснення примусового виконання та встановлення в рамках виконавчого провадження всієї необхідної інформації, що матиме суттєве значення.

Право виконавця щодо проведення перевірки виконання боржниками рішень (ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII) не зводиться лише до перевірки надходжень грошових коштів на рахунок відділу, а може бути реалізований шляхом направлення заяв/запитів до стягувача з метою перевірки виконання в добровільному порядку, чого в рамках виконавчого провадження №77706450 здійснено не було.

З огляду на викладене суд вважає, що позивачем доведено сплату штрафу в розмірі 17000 грн. відповідно до постанови №ЮР/296/1 на підставі якої відкрито виконавче провадження №77706450 від 07.04.2025 року ще 06.02.2025 року, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» №9638-9516-5893-4471.

Вказані обставини щодо неналежного виконання боржником судового рішення не враховані державним виконавцем, що свідчить про не постановлення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приморського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул.Пастера,58, м.Одеса, 65023, ), за участю третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протправною бездіяльність Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягає у невжитті заходів щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №77706450.

Зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул.Пастера,58, м.Одеса, 65023, ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження №77706450 у зв`язку з фактичним виконанням ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у повному обсязі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮР/296/1 від 23.01.2025 року.

Стягнути з Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул.Пастера,58, м.Одеса, 65023, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко