Справа № 140/13653/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/13653/24 пров. № А/857/6446/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Довгої О.І.,

Запотічного І. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Лозовський О.А.), ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Луцьк 10 січня 2025 року у справі № 140/13653/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

25.11.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі Управління), просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Волинській області № 35 від 01.11.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від 27.10.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , період роботи з 10.07.1985 по 18.10.1985 (00 років 03 місяці 09 днів), з 29.01.1988 по 30.03.1990 (02 роки 02 міс.02 дні), з 06.05.2003 по 21.11.2003 (00 років 06 місяців 16днів), з 01.12.2003 по 03.04.2006 (02 роки 03 місяці 12 днів), з 27.06.2007 по 24.11.2014 (07 років 00 місяці 22 дні), з 03.08.2015 по 10.10.2016 (01 рік 02 місяці 08 днів), період навчання 01.09.1982 по 05.07.1985, військова служба з 24.10.1985 по 24.11.1987 до пільгового стажу роботи за списком №2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа, тому уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу застосовуються виключно за відсутності відомості у трудовій книжці. Суд першої інстанції вказав, що факт роботи позивача у спірні періоди на посадах, які відносяться до Списку №2 підтверджується відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , які були внесені відповідно до діючого законодавства. Суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що при зверненні позивача до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії позивачем подана копія трудової книжки, в якій містяться записи про періоди роботи позивача електрогазозварника, а також посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, записи завірені підписом повноважних осіб та печаткою, не містять виправлень, тобто оформлені належним чином. Суд першої інстанції вказав, що використання норм Порядку №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Суд першої інстанції дійшов висновку, що зважаючи на підтвердження пільгового стажу роботи позивача записами в його трудовій книжці, потреба у наданні уточнюючих довідок з підприємств відсутня. Також суд першої інстанції зауважив, що професії «газорізальника», «електрогазозварника», «електрозварника» за якими працював позивач у спірні періоди належать до Списку №2 та підлягають зарахуванню до стажу, який дає право на призначення пільгової пенсії. Щодо права позивача на зарахування періоду навчання з 01.09.1982 по 05.07.1985 за професією «електрогазозварник» в СПТУ №4 м. Жданова Донецької області до пільгового стажу, то суд першої інстанції зазначив, що такий також підлягає зарахуванню до пільгового стажу. Окрім того, суд першої інстанції зауважив, що на момент призову на військову службу ОСОБА_1 працював за професією або займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому наявні правові підстави для зарахування періоду проходження військової служби з 24.10.1985 по 24.11.1987 до пільгового стажу роботи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року та в задоволені позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 відповідне право впродовж цього періоду має бути підтверджене за результатами атестації. Скаржник вказує, що до страхового стажу позивача зараховано всі періоди роботи згідно поданих документів. Скаржник зазначає, що до пільгового стажу не повністю зараховано період роботи, згідно довідки № 673/8 від 04 січня 2022 року, з 27 червня 2007 року по 24 листопада 2014 року (зараховано по даним персоніфікованого обліку), оскільки інформація в довідці не відповідає інформації про пільговий стаж в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та в додатках про атестацію робочих місць відсутні дата та номери наказів, до яких вони відносяться. Скаржник вважає, що відповідач у спірних правовідносинах, діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його дії не можна вважати протиправними.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.10.2024 звернувся у Головне управління в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності таку заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії № 35 від 01.11.2024.

Згідно з цим рішенням відповідно до наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, військовий квиток, дані персоніфікованого обліку), страховий стаж складає 30 років 08 місяців 29 днів ( в тому числі пільговий стаж по Списку № 2 07 років 11 днів). До страхового стажу зараховано всі періоди роботи, згідно поданих документів. До пільгового стажу не повністю зараховано період роботи, згідно довідки №673/8 від 04.01.2022, з 27.06.2007 по 24.11.2014 (зараховано по даним персоніфікованого обліку), оскільки інформація в довідці не відповідає інформації про пільговий стаж в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та в додатках про атестацію робочих місць відсутні дата та номери наказів до яких вони відносяться. Заявнику рекомендовано донести підтверджуючі документи. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно з статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Вважаючи таке рішення протиправним, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (пункт 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV).

За відсутності вказаного вище стажу роботи у період до 01.04.2024 пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку страхового стажу роботи: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків.

Скаржник вказує, що страховий стаж позивача складає 30 років 08 місяців 29 днів (в тому числі пільговий стаж по Списку № 2 07 років 11 днів). До пільгового стажу не повністю зараховано період роботи, згідно довідки № 673/8 від 04 січня 2022 року, з 27 червня 2007 року по 24 листопада 2014 року (зараховано по даним персоніфікованого обліку), оскільки інформація в довідці не відповідає інформації про пільговий стаж в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та в додатках про атестацію робочих місць відсутні дата та номери наказів, до яких вони відносяться.

Так, порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджений наказом Мінпраці України від 18 листопада 2005 № 383 (далі Порядок № 383), зареєстрованим у Мін`юсті України 01 грудня 2005 за № 1451/11731.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (пункт 20 вказаного Порядку).

Таким чином, аналіз наведених норм вказує на те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників приймаються за відсутності відомостей у трудовій книжці або за відсутності самої трудової книжки.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 16.09.2022 у справі №560/1399/19.

Відповідно до записів в трудовій книжці позивача: з 01.09.1982 по 05.07.1985 позивач навчався в СПТУ-4 м. Жданова Донецької області за спеціальністю «електрогазозварник»; з 10.07.1985 по 18.10.1985 працював на посаді електрозварника на півавтоматичних машинах в середовищі вуглекислого газу 3 розряду у ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування»; з 24.10.1985 по 24.11.1987 проходження строкової військової служби; з 29.01.1988 по 30.03.1990 працював на посаді електрогазозварника 3 р. в Тресті «Металлургстрой» СУ «Стальстрой»; з 06.05.2003 по 21.11.2003 працював на посаді електрогазозварника 4 розряду ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»; з 01.12.2003 по 03.04.2006 працював на посаді електрогазозварника 5 розряду у ВАТ «Азовзагальмаш»; з 27.06.2007 по 24.11.2014 працював на посаді газорізальника 4 розряду у ВАТ «Азовзагальмаш»; з 03.08.2015 по 10.102016 працював на посаді газорізальника 4 розряду ТзОВ «Метінвест-Промсервіс».

Отже, факт роботи позивача у спірні періоди на посадах, які відносяться до Списку №2 підтверджується відомостями трудової книжки позивача, які були внесені відповідно до чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані записи в трудовій книжці позивача зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться довідки, які підтверджують те, що позивач працював повний робочий день в спірні періоди на посадах електрогазозварника, газозварника, газорізальника, які передбачені Списком №2 згідно з постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992.

Періоди роботи з 10.07.1985 по 18.10.1985 підтверджується довідками №55 від 21.02.2017 та №193 від 04.01.2022 про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній (а.с.30, 33); з 29.01.1988 по 30.03.1990 архівними довідками КП «Трудовий архів м. Маріуполь» №1135/05-01 від 23.12.2013, №2776/05-01 від 08.10.2021 (а.с.9, 10); з 06.05.2003 по 21.11.2003 довідкою №36 від 23.08.2021 про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній (а.с.31); з 01.12.2003 по 03.04.2006, з 27.06.2007 по 24.11.2014 довідками №54 від 21.02.2017 та №192 від 04.01.2022 про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній (а.с.28, 34); з 03.08.2015 по 10.10.2016 довідкою №361 від 09.09.2021, що уточнює особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії (а.с.32).

Згідно з пунктом 2 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Скаржник вказує на те, що не зарахований період з 27 червня 2007 року по 24 листопада 2014 року (зараховано по даним персоніфікованого обліку), оскільки інформація в довідці не відповідає інформації про пільговий стаж в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та в додатках про атестацію робочих місць відсутні дата та номери наказів, до яких вони відносяться.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

До того ж, абзацом 2 пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 №442 (далі -Порядок № 442) визначено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктом 10 Порядку №442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові та безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. При цьому, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списків №№1, 2, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до зазначеного Порядку, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі уповноважених органів, а не працівник.

Окрім того, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а від 19.02.2020 відповідно до якої особи, зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, на підприємствах, у котрих з вини власника не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 липня 2025 року у справі №420/34524/23 формальні недоліки в організації атестації не можуть покладати негативні наслідки на працівника, який не має повноважень щодо її ініціювання, проведення чи контролю. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

У постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а зазначено, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу.

Отже, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем було надано відповідачеві всі необхідні документи, які підтверджують наявність спірного пільгового стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, який підлягав зарахуванню як стаж роботи за Списком №2, а тому існують достатні правові та фактичні підстави для зарахування такого до спеціального (пільгового) стажу позивача періоду роботи з 27 червня 2007 року по 24 листопада 2014 року у повному обсязі.

Водночас, віднесення професії «газорізальника», «електрогазозварника», «електрозварника», за якими працював позивач у спірні періоди, до Списку №2 відповідач під сумнів не ставить.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Подана апеляційна скарга не містить доводів щодо протиправності рішення суду першої інстанції щодо інших періодів, які позивач просив зарахувати до пільгового стажу, та щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для перегляду рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, враховуючи поточну правову позицію Верховного Суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача, а також періодів навчання в СПТУ №4 м. Жданова Донецької області та проходження строкової військової служби як таких, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та обрав ефективний спосіб захисту порушеного права позивача - повторно розглянути заяву позивача від 27.10.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2, з урахуванням висновків суду.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у справі № 140/13653/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний