Справа № 307/2930/25
Суддя: Бряник М. М.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/2930/25
Провадження № 2-а/307/73/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бряник М.М.

секретар судового засідання - Скирчук В.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Поковба В.В. до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Поковба В.В. звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В позові зазначає, що постановою поліцейського Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції Юришинець Володимиром Володимировичем серії ЕНА N? 5388243 від 03.08.2025 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП за те, що 03.08.2025 року керував автомобілем БМВ державний номерний знак НОМЕР_1 у нічний час з несправним зовнішнім світловим приладом, не горіла ліва фара, чим порушив п.31.4.3 ПДР.

Представник позивача зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав.

03.08.2025 року в нічний час ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи технічно справним власним автомобілем БМВ державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись на відрізку автомобільної дороги на 102 км. був зупинений працівниками поліції. Під час з?ясування обставин зупинки йому від працівників поліції стало відомо, що він був зупинений за те, що у нього не горіла ліва фара. Вийшовши з салона автомобіля він обійшов автомобіль та побачив що фари горять, та сказав про це працівникам поліції, однак останні повідомили, що на час зупинки фара не горіла, та винесли постанову про вчинення правопорушення, якого позивач не вчиняв. Представник вважає, що постанова складена поліцейським є незаконною, через те, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, який був технічно справним, справа на місці не розглядалася, чим позивача було позбавлено можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, порушено вимоги процедури розгляду справи, установленої статтями 278-279 КУпАП, відсутні докази його вини, відсутній склад правопорушення, а тому вказана постанова підлягає до скасування. Заначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, однак слід врахувати, що доказом, який підтверджує обставини зазначені у постанові, є лише постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням поліцейського Тячівського РВП, постанова серії ЕНА від 03.08.2025 року є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв?язку з неповними з?ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріально чи процесуального права.

Враховуючи вищенаведене представник позивача просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА N? 5388243 від 03.08.2025 року винесену поліцейським Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції Юришинець В.В. щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

20 серпня 2025 року представник Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Олексій В.В. подав відзив на позовну заяву в якому стверджує, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 03.08.2025 р. о 23 год 24 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем на трасі 102 КМН09, в якого не працювала ліва фара в режимі ближнього світла чим порушила п. 31.4.3 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.121 КУпАП. Постановою серії ЕНА N 263480 від 03.08.2025 р. громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Пунктом 31.1 ПДР визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Пунктом 31.4.3. ПДР визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; порушено регулювання фар; не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Отже, поліцейським Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції Юришинцем В. В. було виявлено правопорушення, вчинене позивачем, внаслідок чого було складено постанову серії ЕНА N? 5388243 від 03.08.2025 р. та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Представник відповідача зазначає, що на місці вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції Юришинцем В.В. здійснювалося відеофіксація правопорушення на якому чітко зафіксовано автомобіль, яким керував позивач, з неосвітленим заднім номерним знаком, яке в розумінні статті 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення. Стверджує, що оскаржувана постанова складена відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 N 1395, посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП - в повному обсязі.

Позивач та його представник, адвокат Поковба В.В. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. 21.08.2025 року, представник позивача, адвокат Поковба В.В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить позов задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу в судове засідання не з`явився.

Відповідно ч.4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожного руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5388243 від 03.08.2025 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те що він 03.08.2025 року о 23 год. 23 хв. (Траса 102 км. Н09) керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив вимоги п.п. 31.4.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, за що на нього накладено адмінстягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із змісту п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 5 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року за № 1395, встановлено, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У свою чергу, в оскаржуваній постанові у пункті 7 «До постанови додається» відсутні відомості про докази, які передбачені ст. 251 КУпАП, та на яких міг ґрунтується висновок відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а тому відео з приладу, на який в відзиві зазначає відповідач, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Разом з цим, з дослідженого в судовому засіданні долученого відповідачем до відзиву на позовну заяву відеозапису, видно що відображена подія відбувається 03.08.2025, тобто в день винесення оскаржуваної постанови. На відеозаписі загальною тривалістю 04 хв. 44 сек. зазначено години його початку - 23 год. 22 хв. та кінець - 23 год. 27 хв. Впродовж всього запису не вбачається жодних ознак, які б відтворювали події щодо встановлення факту несправності (не горить) лампа лівої фари в режимі ближнього світла, а відтак і доводили порушення позивачем вимог п.31.4.3 Правил дорожнього руху. При цьому, суд вважає доводи позивача щодо того, що розгляд справи обмежився перевіркою документів, внесенням відомостей до службового планшету та винесенням постанови обгрунтованими. Вказані обставини об`єктивно доводяться даним відеозаписом, з якого вбачається, що працівник поліції встановлює анкетні дані позивача, перевіряє документи на транспортний засіб, потім на 00:25 хв. відеозапису констатує факт порушення п.31.4.3 ПДР позивачем, тобто, "не горить ліва фара" і повідомляє про складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Даний відеозапис виключає можливість встановлення факту порушення позивачем п.31.4.3 Правил дорожнього руху.

Разом з цим з долученого до матеріалів позовної заяви позивачем відеозапису, видно що ліва фара у режимі ближнього світла працює.

З досліджених відеозаписів наданих обома сторонами, можливо встановити, факт визнання позивачем несправності лівої фари в режимі ближнього світла, у момент зупинки транспортного засобу працівником поліції. Разом з цим, на відеозаписі чітко відображено, як позивач намагається довести, що він ввімкнув ближнє світло фар під час руху. Вказані доводи також підтверджуються наданим відповідачем відеозаписом, на якому чітко видно промінь світла, який у більшій своїй частині знаходиться з правій стороні попереду автомобіля. Доводам позивача, щодо виникнення технічної несправності лівої фари вже під час руху, жодної оцінки працівником поліції надано не було, як і не було враховано обставин щодо безпосереднього усунення цієї несправності водієм на місці зупинки.

На переконання суду вказана неповнота, зумовила неможливість встановлення у діях водія умислу на вчинення порушень пункту 31.4.3 ПДР, а відтак і можливості дійти категоричного висновку щодо наявності в діях водія складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Слід зауважити, що працівником поліції також допущено порушення порядку розгляду справи, що виразилося в нероз`ясненні водію визначених ст. 63 Конституції України та ч.1 ст. 268 КУпАП прав, та не враховано пом`якшуючих обставин. та як наслідок можливості застосування положень ст.22, 33 КУпАП, з врахуванням усунення порушень на місці зупинки.

Вказані обставини в порушення вимог ст. 280 КУпАП згідно якої, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: навність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, парцівником поліції враховні не були.

Суд погоджується із доводами позивача, про те, що відповідачем, не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 251 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки позивач проти вчинення адміністративного правопорушення заперечує, то відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд враховує висновки, які викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.

Натомість, допущені під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності порушення та відсутність доказів його вини у вчиненні такого залишають сумнів та вказують на недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Оскільки не доведена вина особи, на яку накладено адміністративне стягнення, то в силу принципу «поза розумним сумнівом» відповідач не довів правомірності своїх дій та рішень.

Між тим, суд зазначає, що складення постанови з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП не є достатнім доказом підтвердження вчиненого особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Наведений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена поліцейським, не може оцінюватися судом в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України як належний і допустимий доказ, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, та не спростовується відповідачем.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач не довів суду правомірність прийнятого рішення, а тому позовні вимоги позивача про скасування оскарженої постанови є підставними та підлягають задоволенню.

В силу положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та виходячи із встановлених обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №263480 від 03.08.2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 680 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 229, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції Юришинець В.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №5388243 від 03.08.2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, , що знаходиться за адресою м. Ужгород вул. Ракоці, 13.

Головуючий Бряник М.М.