Справа № 160/11383/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Калугіної Н.Є.,
при секретарі судового засідання - Корольової Г.В.,
прокурора - Дидюк Н.О.,
представника позивача - Ховрич О.А,
представника відповідача- 9 - Зінченко Г.В.,
Прокурор звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав № 61078876 від 19.10.2021 про поділ об`єкта нерухомого майна, що прийняте держаним реєстратором відділу реєстраційних послуг Підгородненської міської ради Подгорним Віталієм Ігоровичем, з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на 41 об`єкт нерухомого майна (квартири) та нежитлового приміщення площею 194 кв.м. (підвал) за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасувати державну реєстрацію прав власності на 41 об`єкт нерухомого майна (квартири) та нежитлового приміщення площею 194 кв.м. (підвал) за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на об`єкти нерухомого майна, а саме:
30.08.2022 під час первісного розгляду справи від ОСОБА_1 надійшов відзив на позов (який вона в подальшому підтримала в частині позовних вимог, що залишились на розгляді суду після зміни предмета позову), згідно змісту якого, відповідач 1 з позовом не погодилась, зазначила про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у цій справі.
Щодо позовних вимог про зобов`язання знести самочинне будівництво шляхом перебудови, відповідач 1 зазначила, що про наявність приписів від 19.11.2021 та від 20.12.2021 року вона дізналась після ознайомлення з матеріалами справи, потім вона оскаржила їх до суду, тому вважає, що розгляд даної справи не можливий до вирішення справи про скасування приписів.
Також ОСОБА_1 , з посиланням на позицію Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі №807/62/16, вказала, що акт позапланової перевірки та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил не містить даних щодо визнання такого об?єкта як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою, а також вимог про зобов?язання привести об?єкт будівництва у відповідність до норм чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Також ОСОБА_1 зазначила, що будівництво здійснено на земельній ділянці, що належить їй на праві власності, у спірних правовідносинах має місце зміна виду використання земельної ділянки її власником в межах однієї категорії земель, а саме земель житлової та громадської забудови, а не використання її відповідачем не за цільовим призначенням. Отже, отримавши у власність земельну ділянку та містобудівні умови, позивачка правомірно очікувала на те, що її право на розпорядження належним на праві власності майном відповідно до законодавства в майбутньому не буде порушено чи обмежено під час здійснення суб?єктом владних повноважень заходів з державного архітектурно-будівельного нагляду чи припинено шляхом прийняття іншого рішення.
На думку відповідача 1, з наявних в справі доказів, наданих позивачем, не встановлено факту виявлення самочинно збудованого житлового будинку, не встановлено істотного порушення будівельних норм, не встановлено, що перебудова об`єкта нерухомого майна з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, є неможливою.
З посиланням на правові висновки Верховного Суду (від 08 червня 2022 року у справі №2040/7914/18, від 06 вересня 2021 року у справі №560/2798/19) відповідач 1 зазначила, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов?язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Проте, рішення суду щодо проведення перебудови (у даному випадку щодо проведення перебудови відповідно до будівельних норм і правил) відсутнє.
30.08.2022 під час первісного розгляду справи від ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, який в подальшому підтриманий представником в частині позовних вимог, що залишилась на розгляді суду після зміни предмета позову. Згідно відзиву, відповідач 2 зазначив, що прокурором належним чином не підтверджено наявність підстав для захисту інтересів держави у цій справі. Також у відзиві зазначено, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем майна.
Згідно наданої прокурором відповіді на відзив Якуніної І.А., прокурор заперечує проти доводів ОСОБА_1 , просить задовольнити позовні вимоги, зазначає, що довів належним доказами наявність підстав для звернення до суду в інтересах держави, вказав, що на момент звернення прокурора з позовом інтереси держави залишилися незахищеними. Щодо суті позовних вимог, прокурор зазначив, що відповідачем 1 збудований об`єкт нерухомого майна на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, без дозволу на виконання будівельних робіт та без проектної документації, тому вважає цей об`єкт самочинним будівництвом, який підлягає знесенню.
Згідно наданої прокурором відповіді на відзив Вайтовіча А.В., прокурор заперечує проти доводів ОСОБА_2 , просить задовольнити позовні вимоги, висловив аналогічну позицію, що і у відповіді на відзив ОСОБА_1 .
Згідно наданої Управлінням ДАБК ДМР відповіді на відзиви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивач зазначив, що звернення керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра до суду з позовом у даному випадку є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави, враховуючи, що уповноважений орган самостійно не звернувся до суду з позовною заявою. Позовні вимоги прокурора в інтересах держави у даній справі не порушують ст. 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на те, що в спірному випадку, самочинна забудова порушує права споживачів будівельної продукції, яких може бути невизначене коло осіб, адже безпека та якість об?єктів будівництва можуть бути забезпечені лише у випадку здійснення їх будівництва з дотриманням, зокрема, містобудівної, проектної документації, вихідних даних та за умови належного нагляду та контролю з боку уповноважених органів.
Постановою Верховного Суду від 07.07.2023 касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.07.2023 справу передано на розгляд судді Калугіній Н.Є.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 24.08.2023, роз`яснено сторонами про їх права надати суду заяви по суті справи.
24.08.2023 від прокуратури надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів. Також від прокуратури надійшло клопотання про залучення співвідповідачів.
Протокольною ухвалою судове засідання 24.08.2023 відкладено на 14.09.2023.
25.08.2023 від прокуратури надійшла заява про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 заяву Західної окружної прокуратури міста Дніпра про забезпечення адміністративного позову - задоволено частково, постановлено вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав (у тому числі державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо наступних об`єктів нерухомого майна:
07.09.2023 від представника ОСОБА_2 (відповідача-2) надійшло клопотання про повернення позовної заяви.
13.09.2023 від прокуратури надійшла заява про зміну предмета позову та залучення співвідповідачів, в якому прокурор просить суд залучити до участі у справі у якості співвідповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ХДД Інвест», ОСОБА_9 ;
та змінити предмет позову керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення речових прав на майно, зобов`язання знесення об`єкту самочинного будівництва, виклавши позовні вимоги в наступній редакції:
01.11.2023 ОСОБА_13 , (який на той час не був учасником справи) подав апеляційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2023, якою забезпечено даний позов, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_13 залишено без задоволення, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 без змін.
Судове засідання, призначене на 12.03.2024 о 13:00, не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території Дніпропетровської області, та відсутністю можливості у представників сторін очікувати відбій повітряної тривоги, ухвалою суду від 12.03.2024 розгляд справи відкладено на 19.03.2024.
11.03.2024 від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
11.03.2024 від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про повернення позовної заяви, у зв`язку із відсутністю підстав для звернення прокурора з даним позовом.
12.03.2024 від представника ОСОБА_14 надійшло клопотання про залишення позову прокурора без розгляду з аналогічних підстав. В цьому клопотанні заявниця також вказала, що під час первісного розгляду справи, 30.08.2022 нею також було подано клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із відсутністю підстав для звернення прокурора з даним позовом.
В обгрунтування зазначених клопотань, відповідачі зазначили, що прокурор звернувся до суду без достатніх правових підстав за наявності компетентного органу, який здійснює захист інтересів держави у сфері містобудівної діяльності у даних спірних правовідносинах.
19.03.2024 представником ОСОБА_1 подано клопотання про призначення по даній справі будівельно-технічної експертизи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2024, задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду (від 30.08.2022 та від 12.03.2024), частково задоволено клопотання представника ОСОБА_2 про повернення позову (від 11.03.2024), позов керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра, що діє в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності, зобов`язання знесення об`єкту самочинного будівництва, залишено без розгляду.
Судове засідання 19.11.2024 відкладено на 12.12.2024 у зв`язку із оголошенням на території Дніпропетровської області повітряної тривоги.
та змінено предмет позову на:
Розгляд справи розпочато спочатку.
В судовому засіданні 12.12.2024 суд протокольною ухвалою відклав розгляд справи на 16.01.2025.
Після судового засідання 12.12.2024 від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про залучення співвідповідача у справі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Камчатська».
Щодо позовних вимог в частині знесення, ОСОБА_6 зазначила, що вона не була учасником даних правовідносин, до часу залучення співвідповідачем у справі вона ні яким чином не могла самостійно довідатися щодо обставин на які посилається позивач. Однак прокурор звертаючись в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровські міської ради упускає факт бездіяльності державного органу, що здійснює контроль за будівництвом та забудовою міста. По-перше є зрозумілим що 5-поверховий будинок «за одну ніч» не міг з`явитися на земельній ділянці, що розташована з виходом на червону лінію на один з головних проспектів міста, а за час його будівництва об`єкт ні ким не було помічено. По-друге, виявивши об`єкт самочинного будівництва 19.11.2021 року - державним органом Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровські міської ради не було вчинено жодних дій направлених на повідомлення громадськості міста щодо незаконного будівництва. Будівництво об`єкту тривало роками, державний орган міської ради мав можливість належним чином сповістити громаду міста навіть розмістивши відповідну об`яву на/біля об`єкта. По-третє - виявивши об`єкт самочинного будівництва, державний орган, що здійснює контроль за будівництвом та забудовою міста не вчинив жодної належної дії на недопущення продажу квартир, як окремих об`єктів іншим особам, ні прокурор, ні Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровські міської ради після виявлення ознак самочинного будівництва, в установленому порядку не вчинило дій направлених на арешт майна(його частин) за для уникнення можливого перепродажу майна. Отже, відповідач-6 вважає, що бездіяльність державних органів та відсутність обмежувальних обтяжень (арешт майна/заборона відчуження тощо) дала безперешкодну можливість забудовником на реалізацію квартир в житловому будинку, та їх подальший продаж.
10.01.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ХДД Інвест» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
13.01.2025 від представника ОСОБА_3 (відповідача - 3) адвоката Губи В.В. надійшло клопотання про надання доступу представнику до матеріалів електронної справи та ознайомлення з матеріалами справи.
15.01.2025 від представника ОСОБА_3 (відповідача - 3) адвоката Губи В.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із ознайомленням з матеріалами справи тільки 15.01.2025 та незакінченням строків на подання відзиву на позов.
15.01.2025 від представника ОСОБА_3 (відповідача - 3) адвоката Губи В.В. надійшло клопотання про призначення експертизи.
15.01.2025 від ОСОБА_6 надійшло клопотання про повернення позовної заяви, у зв`язку із порушенням прокурором строків звернення до суду з даним позовом.
В судовому засіданні 16.01.2025 протокольною ухвалою суд відклав розгляд справи на 28.01.2025.
28.01.2025 від представника ОСОБА_3 (відповідача - 3) адвоката Губи В.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи..
28.01.2025 судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території Дніпропетровської області, сторони повідомлені про наступне судове засідання - 11.02.2025 о 16:00.
29.01.2025 від ОСОБА_9 надійшло клопотання про повернення позовної заяви у зв`язку із не підтвердженням прокурором підстав звернення до суду з даним позовом.
29.01.2025 від ОСОБА_9 надійшло клопотання про призначення судової експертизи.
29.01.2025 від ОСОБА_9 надійшло клопотання про повернення позовної заяви у зв`язку із пропуском прокурором строку звернення до суду з даним позовом.
Окрім того, на думку ОСОБА_3 , заявлена вимога про припинення володіння в порядку адміністративного судочинства є неналежним способом захисту, так як не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами, оскільки право власності відповідача ОСОБА_3 залишається на підставі договору дарування, тобто, не виконується основне завдання судочинства.
Також відповідач - 3 зазначив, що позивач оспорює будівництво об?єктів нерухомості розташованих вище другого поверху об?єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , та зловживаючи владними повноваження, не обґрунтовуючи та без жодних правових підстав втручається у мирне володіння відповідача ОСОБА_3 , намагаючись закрити розділ у державному реєстрі про його право власності на квартиру 7, яка розташована на 1 поверсі, при цьому без вирішення компенсації за вчинення таких дій.
07.02.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ХДД Інвест» надійшов відзив на позов, згідно змісту якого відповідач 9 заперечує проти задоволення позовних вимог, просить відмовити у їх задоволенні. У відзиві зазначено, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки правовідносини носять приватно-правовий характер. До того ж, відповідач 9 зазначив, що є добросовісним набувачем нежитлового приміщення, а тому держава не може втручатись у право власності особи, яка набула це право на законних підставах. Для оцінки відповідності втручання у право власності з боку держави європейським стандартам правомірності такого втручання необхідним є дотримання таких критеріїв: законності втручання, легітимної мети (виправданість втручання загальним інтересам), справедливої рівноваги між інтересами захисту права власності та загальними інтересами (дотримання принципу пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою та уникнення покладання на власника надмірного тягаря).
11.02.2025 від відповідача 3 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 908/2388/21.
11.02.2025 від відповідача 1 клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 908/2388/21.
Судове засідання 11.02.2025 протокольною ухвалою відкладено на 04.03.2025.
18.02.2025 від прокуратури надійшла відповідь на відзив ОСОБА_3 , згідно змісту якої, прокурор вважає доводи відзиву необґрунтованими та такими, що фактично зводяться до неправильного розуміння суті предмета позову, а відтак невірного розуміння положень чинного законодавства, а також такими, що не спростовують об`єктивного існування фактів, наведених у позовній заяві. Зокрема, прокурором зазначено, що спірний об`єкт нерухомості будується на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, без вихідних даних (містобудівних умов та обмежень), без документів які дають права на виконання будівельних робіт та в експлуатацію у встановленому порядку не вводився, то даний об`єкт є самовільним будівництвом у розумінні статті 376 Цивільного кодексу України. У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержання дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником отримано право власності. Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) та передаватись у власність іншим особам, згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. також прокурор зазначив, що Верховний суд неодноразово звертав увагу на те, що знесення самочинного будівництва за рахунок особи, яка його здійснила, є належним та ефективним способом захисту. Застосування вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог, у тому числі визнання недійсними договорів про відчуження майна.
На думку прокурора, даний спір не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, що реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування. Справа за позовом такого суб`єкта належить до компетенції адміністративних судів.
Клопотанням від 27.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ХДД Інвест» долучило докази направлення відзиву на позов сторонам у справі.
04.03.2025 від представника ОСОБА_3 адвоката Губи В.В. надійшло клопотання про зняття даної справи з розгляду та направлення матеріалів справи до Третього апеляційного адміністративного суду, у зв`язку із відкриттям судом апеляційної інстанції апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 про забезпечення позову.
В судовому засіданні 04.03.2025 суд протокольною ухвалою відклав розгляд справи на 18.03.2025 у зв`язку із оголошення на території Дніпропетровської області повітряної тривоги.
В судовому засіданні 18.03.2025 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 08.04.2025.
02.04.2025 від третьої особи надійшло клопотання про повернення позовної заяви у зв`язку з відсутністю підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави та пояснення третьої особи.
Згідно змісту пояснень ОСББ «Камчатська», третя особа вважає, що прокурором порушено строки звернення до суду з даним позовом, даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а також зазначено, що прокурором не доведено підстав представництва інтересів держави на звернення до суду з даним позовом. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
02.04.2025 від третьої особи надійшло клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення у справі будівельно-технічної експертизи.
08.04.2025 від представника ОСОБА_3 адвоката Губи В.В. подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України; клопотання про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск строку звернення прокурора до суду з даним позовом.
Також, ОСОБА_1 зазначила, що вона 04 червня 2021 року подавала до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), щодо реконструкції індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Лист про повернення вищевказаного повідомлення ОСОБА_1 не отримувала. Лише 26 квітня 2023 року у відповідь на адвокатський запит Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради надало лист від 10.06.2021 року № 9/3-416, відповідно до якого зазначено про відмову у реєстрації вищевказаного повідомлення.
Отже, на думку відповідача 1, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради взагалі не вжило заходів для реалізації права позивача бути присутнім під час здійснення повторної перевірки 20.12.2021 року, а отже і не перевірено можливість перебудови будівлі. Припис та протокол від 20.12.2021 року за твердженням позивача були направлені Новою поштою (59 0007 7742 2841), проте відповідно до накладної відправником зазначена фізична особа, а не Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради. Вартість послуг за пересилання відправником оплачено не було. Органом державного архітектурно-будівельного контролю не вжито всіх заходів з якими чинне законодавство пов`язує можливість звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва.
Судове засідання 10.04.2025 протокольною ухвалою суду відкладено на 24.04.2025.
Судове засідання 24.04.2025 протокольною ухвалою суду відкладено на 01.05.2025.
01.05.2025 від ОСОБА_1 надійшли пояснення.
У заявленому 01.05.2025 представником ОСОБА_3 адвокатом Губою В.В. клопотання про витребування у Західної окружної прокуратури м. Дніпра відомостей та належним чином посвідченої копії наказу про призначення керівником Західної окружної прокуратури м. Дніпра станом на 13.09.2023 ОСОБА_15 , протокольною ухвалою від 01.05.2025 відмовлено, оскільки під час судового засідання 01.05.2025 прокурором Бурлаченко О.Л. суду було надано відповідні відомості. До того ж, в обгрунтування вказаного клопотання представником Палагіна О.Ю. в судовому засіданні 01.05.2025 не наведено жодних доводів та відповідних доказів, тільки зазначено, що вона має сумнів у тому, що позовна заява підписана неуповноваженою особою.
Протокольною ухвалою суду від 01.05.2025 судом відкладено розгляд справи на 07.05.2025, у зв`язку із задоволенням клопотання представника ОСОБА_3 адвокатом Губою В.В. про надання часу для підготовки заяви про відвід.
05.05.2025 від іншого представника ОСОБА_3 адвоката Шахова Д.А. надійшла заява про відвід.
У зв`язку зі зміною представника Палагіна О.Ю., судом задоволено заявлене 07.05.2025 адвокатом Шаховим Д.А. клопотання про надання доступу до електронної справи та ознайомлення з матеріалами справи.
07.05.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ХДД Інвест» надійшло клопотання про закриття провадження у справі.
Судове засідання 07.05.2025 протокольною ухвалою суду відкладено на 20.05.2025.
16.05.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ХДД Інвест» надійшла заява про відвід судді, до цієї заява додана копія дисциплінарної скарги щодо судді Калугіної Н.Є.
20.05.2025 представником ОСОБА_3 адвокатом Шаховим Д.А. подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
20.05.2025 представником ОСОБА_3 адвокатом Шаховим Д.А. подано клопотання про колегіальний розгляд справи,
Протокольною ухвалою від 20.05.2025 судом закрито підготовче провадження у цій справі та розгляд справи по суті призначено на 26.06.2025.
23.06.2025 від ОСОБА_3 надійшли додаткові пояснення у справі.
24.06.2025 від ТОВ «ХДД Інвест» надійшли додаткові пояснення у справі.
25.06.2025 від ОСОБА_1 надійшли пояснення у справі.
25.06.2025 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про повернення позовної заяви, у зв`язку із порушенням правил об`єднання позовних вимог.
25.06.2025 від ОСОБА_16 надійшло клопотання про призначення судової будівельної експертизи.
26.06.2025 від ОСОБА_3 , надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
26.06.2025 від ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Д. Лубенця. Як зазначив представник ОСОБА_3 , адвокат Шахов Д.А., в судовому засіданні 26.06.2025, підставою звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Д. Лубенця всіх відповідачів у цій справі є його вступ у цю справу.
В судовому засіданні 26.06.2025 оголошено перерву до 22.07.2025.
17.07.2025 від ОСОБА_3 надійшла заява про відвід судді.
21.07.2025 від ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення.
22.07.2025 від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення.
За питання суду, яка позиція у Управління щодо примирення у цій справі, представник Управління в судовому засіданні 22.07.2025 зазначила, що керівник Управління не вбачає підстав для примирення.
В судовому засіданні 22.07.2025 прокурор зазначив, що також не вбачає підстав для примирення.
22.07.2025 від представника ОСОБА_9 (відповідач - 10) адвоката Самухи А.О. надійшло клопотання про відкладення, у зв`язку із тим, що адвокат Самуха А.О. вступає у справу як новий представник ОСОБА_9 , і подала клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та для формування правової позиції відповідача 10.
В судовому засіданні 22.07.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_9 адвоката Самухи А.О. про відкладення розгляду справи, з підстав того, що сама ОСОБА_9 була обізнана з розглядом даної справи, неодноразово реалізовувала своє право на подання клопотань з процесуальних питань під час підготовчого провадження, тому не була позбавлена можливості вчасно звернутись до адвоката для отримання правничої допомоги у цій справі. Тому, наведені у клопотанні підстави для відкладення розгляду справи у судовому засіданні 22.07.2025 суд визнав необгрунтованими.
Протокольною ухвалою від 22.07.2025 судом відкладено розгляд справи на 29.07.2025.
22.07.2025 від представника ОСОБА_9 адвоката Самухи А.О. надійшло клопотання про надання доступу до електронної справи та ознайомлення з матеріалами справи.
29.07.2025 від представника ОСОБА_9 адвоката Самухи А.О. надійшло клопотання про роз`єднання позовних вимог.
29.07.2025 від представника ОСОБА_9 адвоката Самухи А.О. надійшло клопотання про призначення експертизи.
29.07.2025 від представника ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення у справі.
29.07.2025 від представника ОСОБА_9 адвоката Самухи А.О. надійшла заява про відвід судді.
В судовому засіданні 29.07.2025 оголошено перерву до 11.08.2025.
11.08.2028 від ОСББ «Камчатська» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи повідомлення від 11.08.2025 про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначним класом наслідків (СС1).
В судовому засіданні 11.08.2025 оголошено перерву до 14.08.2025.
В судовому засіданні 14.08.2025 присутні представники учасників процесу підтримали свої позиції, прокурор просила позов задовольнити повністю, навела відповідні пояснення, представник Управління ДАБК ДМР підтримала доводи прокурора, також просила позов задовольнити повністю.
Представники Якуніної І.А., Вайтовіча А.В., відповідач 6 Тернова І.В., представники ТОВ «ХДД Інвест» та ОСОБА_9 в судовому засіданні 14.08.2025 просили у задоволенні позову відмовити, навели відповідні пояснення.
В судовому засіданні 14.08.2025 оголошено перерву для ухвалення судового рішення та повідомлено сторін, що оголошення вступної та резолютивної частини рішення відбудеться 25.08.2025 о 16-00 год.
В судовому засіданні 25.08.2025 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
ЩОДО ПОВІДОМЛЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ ПРО РОЗГЛЯД ДАНОЇ СПРАВИ.
Впродовж розгляду справи відповідачі повідомлялись про судові засідання шляхом направлення на адреси за місцем їх реєстрації, згідно Єдиного державного демографічного реєстру, повісток про виклики, та шляхом здійснення оголошення про розгляд цієї справи на офіційному порталі Судова влада. Відповідачі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , не скористались правом бути присутніми в судовому засіданні, відзивів, пояснень тощо не надали.
Від цих осіб поверталась не врученою судова кореспонденція, з відмітками пошти: «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» від 05 березня 2009 року №270 (зі змінами та доповненнями), поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі неможливості їх вручення, у тому числі, у разі закінчення встановленого терміну зберігання та адресат відсутній за вказаною адресою.
Відповідно до ч. 8, 11 ст. 126 КАС України, вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.
Розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Відповідно до п. 4 ч.6 ст. 251 КАС України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Отже, суд вважає, що вчинив всіх належних заходів щодо повідомлення ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про розгляд цієї справи.
До того, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , у складі інших відповідачів, підписали звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, яке направлено на адресу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 06.06.2025. Суд вважає, що ця обставина доводить факт обізнаності цих осіб з розглядом цієї справи.
Разом з тим, ОСОБА_5 , який також не брав участі в розгляді справи, та не скористався правом подання відзиву на позов, 11.11.2023 оскаржив ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2023, якою забезпечено даний позов до суду апеляційної інстанції, а отже був обізнаний з того часу про розгляд цієї справи. Крім того, згідно поштового повідомлення (а.с. 151-153 т. 13) ОСОБА_5 отримані судові повістки, ухвали суду від 20.05.2025 та від 28.05.2025.
Отже, ОСОБА_5 належним чином повідомлений про розгляд справи.
Інші відповідачі були присутні в судових засіданнях, та скористались правом на надання відзивів, пояснень, заяв, клопотань тощо.
8. У цій справі Суд зазначає, що Апеляційний суд тричі надсилав повістки рекомендованим листом на домашню адресу заявниці, і всі вони були повернуті недоставленими (див. пункт 3 вище). Заявник не заперечував того факту, що повістки були надіслані рекомендованим листом, а також не стверджував, що адреса, використана апеляційним судом, була неправильною. Він стверджував, що не отримав копію апеляційної скарги Ш., що є порушенням чинного законодавства, і що він не мав можливості заперечити її аргументи.
10. Відповідно, Суд постановляє, що цю заяву слід відхилити відповідно до статті 35 §§ 3 (a) та 4 Конвенції.»
Суд у цій справі вважає, що судом здійснено всі необхідні заходи для належного повідомлення відповідачів про дату, час та місце розгляду справи, а відповідачі були обізнані про розгляд цієї справи, проте виразили пасивну поведінку.
Заслухавши доводи представників учасників процесу, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Рішенням Дніпровської міської ради від 20.06.2018 №266/33 ОСОБА_17 передано земельну ділянку площею 0,0524 га (кадастровий номер :08:642:0011) у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_1 (код цільового використання землі 02.01 - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)) (а.с. 113 т. 1).

16.09.2019 ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0524 га (кадастровий номер :08:642:0011), що розташована у районі АДРЕСА_1 , про що сторони спору не заперечують.

Головним архітектурно-планувальним управлінням Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради ОСОБА_1 надано будівельний паспорт «Будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд у районі вул. Камчатської» від 02.01.2020 № 16/28-1 (а.с. 118-120 т.1).

Відповідно до містобудівних та архітектурних вимог до забудови вказаної земельної ділянки видом будівництва є будівництво житлового будинку та улаштування навісу, гранична висота житлового будинку складає 8,55 м. Основні техніко-економічні показники - житловий будинок загальною площею 279,20 кв.м., поверховість - 2 поверхи.

24.01.2020 ОСОБА_1 подано повідомлення про початок будівельних робіт П84, яке зареєстроване в Управлінні державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (а.с. 121 124 т.1).

Згідно цього повідомлення ОСОБА_1 мала намір здійснити нове будівництво двоповерхового індивідуального житлового будинку загальною площею 279,7 кв.м., господарським на земельній ділянці площею 0,0524 га (кадастровий номер :08:642:0011), що розташована у районі АДРЕСА_1 .

14.04.2021 ОСОБА_1 подала декларацію про готовність об?єкта до експлуатації П14, яка зареєстрована в Управлінні державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, та згідно якої, ОСОБА_18 здійснено будівництво двоповерхового індивідуального житлового будинку загальною площею 279,7 кв.м. на земельній ділянці площею 0,0524 га (кадастровий номер :08:642:0011), що розташована у районі АДРЕСА_1 (а.с. 125-127 т. 1).

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі декларації про готовність об?єкта до експлуатації ДП14 від 14.04.2021, за ОСОБА_1 23.04.2021 зареєстровано право власності на об?єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 279,7 кв.м. на земельній ділянці площею 0,0524 га (кадастровий номер :08:642:0011) (а.с. 41-43 т. 1).

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 19.10.2021 державним реєстратором Підгороднім В.І. внесено відомості з відкриттям розділу щодо поділу об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1974,30 к.в. на земельній ділянці площею 0,0524 га (кадастровий номер :08:642:0011) (а.с. 52-55 т.1).

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в результаті поділу вказаного об?єкту нерухомого майна утворено 41 об?єкт нерухомого майна (квартири) та нежитлове приміщення площею 195,4 кв.м. (підвал) (а.с. 56-112 т.1).

За договорами дарування від 04.11.2021, 05.11.2021, 08.11.2021, 09.11.2021 ОСОБА_1 відчужено 41 квартиру та нежитлове приміщення на користь ОСОБА_2 (а.с. 171-213 т. 1).

УДАБК Дніпровської міської ради 12.11.2021 року призначена позапланова перевірка дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва за вищезазначеною адресою, яка проведена посадовою особою відповідача 19.11.2021 року.

За результатами перевірки відповідачем 19.11.2021 року складено:

акт №, в якому зазначено, що замовником будівництва ОСОБА_1 без отримання дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2) проводяться будівельні роботи, а саме: ведеться будівництво будинку, який станом на 19.11.2021 року складається з 5 поверхів, збудованих з монолітного залізобетонного каркасу, газобетону та червоної цегли, з встановленими віконними блоками (т.1 а.с.137-146),

припис про зупинення підготовчих та будівельних робот, яким з метою усунення виявлених порушень з 19.11.2021 року зупинено виконання будь-яких будівельних робіт на вищезазначеному об`єкті та зобов`язано усунути допущені порушення на об`єкті будівництва у строк до 19.12.2021 року, перебудувати об`єкт у відповідності до будівельного паспорту №16/28-1 від 02.01.2020 року (т.1 а.с.147),

протокол стосовно ОСОБА_1 про адміністративну відповідальність за порушення ч.1 ст. 36 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (т.1 а.с.148, 149).

Начальником УДАБК Дніпровської міськради 07.12.2021 року винесено постанову №52А/071221, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 96 КУпАП, та накладено штраф у сумі 25500, 00 грн. за проведення будівельних робіт на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер :08:642:0011, без отримання дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єкту за класом наслідків (відповідальності) з середніми наслідками (СС2) (т.1 а.с.150, 151).

20.12.2021 року посадовою особою відповідача з метою перевірки виконання припису від 19.11.2021 року проведено позапланову перевірку дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на вищезазначеному об`єкті будівництва, за результатами якої 20.12.2021 року складено

акт перевірки №, в якому зазначено, що ОСОБА_1 не виконано вимоги раніше виданого припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 19.11.2021 року(т.1 а.с.152-161),

припис про зупинення підготовчих та будівельних робот , з вимогою виконати раніше виданий припис від 19.11.2021 року про зупинення виконання будь-яких будівельних робіт на вищезазначеному об`єкті будівництва, перебудувати об`єкт у відповідності до будівельного паспорту №16/28-1 від 02.01.2020 року у строк до 20.01.2022 року (т.1 а.с.162, 163),

протокол стосовно ОСОБА_1 про адміністративну відповідальність за порушення ст. 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (т.1 а.с.164, 165).

Начальником УДАБК Дніпровської міської ради 06.01.2022 року винесено постанову №1А/060122, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, накладено штраф у сумі 6800,00 грн. (т.1 а.с.166, 167).

В подальшому ОСОБА_2 відчужено 8 квартир на користь інших осіб, а саме:

- на підставі договору дарування серія та номер 594, виданого 14.10.2022, приватним нотаріусом Солошенко Юлією Володимирівною за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_47 ;

- на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1094, виданого 05.10.2022, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною за ОСОБА_19 (РНОКПП НОМЕР_3 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_48 ;

- на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1128, виданого 07.10.2022, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_49 ;

- на підставі договору дарування серія та номер 550, виданого 14.04.2023, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Юлією Володимирівною за ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_50 ;

- на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1075, виданого 28.09.2022, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною за ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_51 ;

- на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 459, виданого 04.05.2023, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною за ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_7 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, із реєстраційним номером 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_52 ;

- на підставі акту приймання-передачі серія та номер 554, 555, виданого 22.05.2023, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною за ТОВ «ХДД ІНВЕСТ» () зареєстровано право номером 020 власності на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним, що розташований за адресою: АДРЕСА_53 ;

- на підставі договору дарування серія та номер 509, виданого 12.05.2023, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною за ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_8 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, із реєстраційним номером 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_54 .

ОСОБА_1 оскаржила до суду прийняті за результатами перевірок 19.11.2021 року та 20.12.2021 року приписи про зупинення підготовчих та будівельних робот, та постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №52А/071221 від 07.12.2021 року в сумі 25 500, 00 грн., № 1А/060122 від 06.01.2022 року в сумі 6800,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 року у справі №160/14665/22 позовні вимоги задоволено, визнані протиправними та скасовані прийняті УДАБК Дніпровської міськради приписи від 19.11.2021 року, 20.12.2021 року про зупинення підготовчих та будівельних робот, постанови №52А/071221 від 07.12.2021 року, № 1А/060122 від 06.01.2022 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. На користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнутий судовий збір у розмірі 2977,20 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2024 у справі №160/14665/22 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року по адміністративній справі № 160/14665/22 скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправними та скасування приписів та постанов залишені без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 28.02.2025 постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2024 у справі №160/14665/22 залишено без змін.

У справі №160/14665/22 судом апеляційної інстанції встановлено, що проведення перевірок об`єкту будівництва за вищезазначеною адресою здійснено 19.11.2021 року та 20.12.2021 року посадовими особами УДАБК Дніпровської міськради як органу місцевого самоврядування з дотриманням вимог чинного законодавства, за результатами перевірок в межах наданих повноважень згідно положень чинного законодавства ними складені акти, в яких зазначені порушення позивачкою положень Закону № 3038-VI , наявність яких нею не заперечується, винесені оскаржувані приписи про зупинення виконання будівельних робіт на вищезазначеному об`єкті, ОСОБА_1 зобов`язано усунути допущені порушення на об`єкті будівництва у відповідні строки, та правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у вигляді штрафу за постановою №52А/071221 від 07.12.2021 року в сумі 25 500, 00 грн. та за постановою № 1А/060122 від 06.01.2022 року в сумі 6800,00 грн. в межах санкцій ч. 6 ст. 96, та ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

До того ж, судом апеляційної інстанції у справі №160/14665/22 встановлено, що відповідач повідомив позивачку ( ОСОБА_1 ) про проведення перевірки рекомендованим листом з повідомленням від 15.11.2021 року вих.№9/1-867, цей лист згідно інформації ПАТ Укрпошта вручений 19.11.2021 року ОСОБА_1 особисто ( т.1 а.с.113-114), що свідчить про обізнаність позивачки з зазначеного часу про підстави призначення, та строки проведення позапланової перевірки об`єкту будівництва за вищезазначеною адресою, участь позивачки або її представника при проведенні перевірки є правом, а не обов`язком сторони; на адресу позивачки відповідачем направлені складені 19.11.2021 року акт перевірки, припис та протокол, в якому повідомлено про призначення розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 96 КУпАП щодо неї на 07.12.2021 року у приміщенні УДБК Дніпровської міськради, тим самим діями відповідача права позивачки не порушені.

Після проведених перевірок Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради скасовано декларацію про готовність об?єкта до експлуатації П14 від 14.04.2021, на підставі якої зареєстровано право власності на об?єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Камчатська, буд. 0.

Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор зазначив, що спірний об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Камчатська, буд. 0 5-типоверховий багатоквартирний будинок загальною площею 1974,30 к.в. на земельній ділянці площею 0,0524 га (кадастровий номер :08:642:0011) є самочинним будівництвом, оскільки побудований на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, без розробленої проектної документації, без відповідних дозвільних документів на виконання будівельних робіт будівлі, що за класом наслідків належить до об`єктів із середніми наслідками (СС2), не введений у встановленому законом порядку в експлуатацію.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

ЩОДО ПІДСТАВ ЗВЕРНЕННЯ ПРОКУРОРА З ДАНИМ ПОЗОВОМ

Стаття 131-1 Конституції України визначає, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 роз`яснив, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) також неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France), заява № 61517/00, пункт 27).

ЄСПЛ також звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Зокрема, у справі "Менчинська проти російської федерації" (Menchinskaya v. russia, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив думку про те, що "сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, у тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує, наскільки участь прокурора є доцільною.

У рішенні в справі "Меріт проти України" (Merit v. Ukraine, заява № 66561/01, пункт 63) ЄСПЛ зазначив, що тільки той факт, на який посилається Уряд, що відповідно до національного законодавства прокуратура, крім виконання функції обвинувачення, ще й діє в інтересах суспільства, не може розглядатися як підтвердження її статусу незалежного та безстороннього суб`єкта в суді.

Розглядаючи питання про надмірне втручання прокурора у справу заявників, ЄСПЛ зазначив, що втручання, яке розглядалося, було, очевидно, на користь головного противника заявників - адміністрації заповідника - і, крім того, допомогло гарантувати, що рішення, яке було винесено не на її користь, підлягає оскарженню, враховуючи те, що апеляцію самого Заповідника було відхилено як неприйнятну з процесуальних підстав (рішення у справі "Мукий проти України" (Mukiy v. Ukraine, заява № 12064/18, пункт 9).

У ряді випадків присутність прокурора чи аналогічного службовця в засіданнях суду в якості "активного" або "пасивного" учасника справи може вважатися порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції ("Мартіні проти Франції" (Martinie v. France), заява № 58675/00, пункт 53); сам по собі факт того, що дії прокурорів спрямовані на охорону державних інтересів, не можна тлумачити як надання їм правового статусу незалежних і неупереджених учасників процесу ("Злінсат проти Болгарії" (Zlinsat, spol. s.r.o. v. Bulgaria), заява № 57785/00, пункт 78); хоча незалежність та неупередженість прокурора чи аналогічної посадової особи не піддаються критиці, підвищена чутливість громадськості до справедливого здійснення правосуддя виправдовує зростаюче значення, яке надається такій участі прокурора ("Боржерс проти Бельгії" (Borgers v. Belgium), заява № 12005/86, пункт 24).

Отже, ЄСПЛ схиляється до того, що участь прокурора в судовому провадженні поза межами кримінального процесу, незалежно від існуючих законодавчих гарантій неупередженості та об`єктивності цього органу, допускається як виняток, оскільки така участь на боці однієї зі сторін може негативно сприйматися в суспільстві, зокрема через існування загрози порушення досить чутливого та важливого принципу рівності сторін судового процесу.

Відповідно до Рекомендації Парламентської асамблеї Ради Європи 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" (Role of the public prosecutor's office in a democratic society governed by the rule of law - Parliamentary Assembly Recommendation 1604(2003) (Reply adopted by the Committee of Ministers on 4 February 2004 at the 870th meeting of the Ministers' Deputies) при наділенні органів прокуратури функціями, які не належать до сфери кримінального права, важливо забезпечити, щоб будь-які повноваження прокурора стосовно спільного захисту прав людини не приводили до яких-небудь конфліктів інтересів і не порушували права осіб, які домагаються захисту своїх прав з боку держави; ефективний розподіл повноважень між різними органами влади в державі може бути дотриманий у випадку надання прокуратурі додаткових функцій при повній її незалежності та неможливості використання для втручання з боку будь-якого органу влади в індивідуальні справи; повноваження і функції прокурорів повинні обмежуватися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій повинні бути утворені окремі та ефективні органи (пункти 7, 19 та 38).

У Висновку № 3 (2008) Консультативної ради європейських прокурорів "Про роль прокуратури поза межами сфери кримінального права" (Opinion № 3(2008) of the Consultative Council of European Prosecutors on "The role of prosecution services outside the criminal law field" adopted by the CCPE at its 3rd plenary meeting (Strasbourg, 15-17 October 2008)) зазначається, що діяльність прокурорських служб за межами кримінального права визначається, насамперед, потребою суспільства у належному захисті прав людини та державних інтересів; не існує загальних міжнародних правових норм та правил стосовно завдань, функцій та організації прокурорської служби за межами сфери кримінального права, оскільки держава має суверенне право визначати свої інституційні та правові процедури реалізації її функцій із захисту прав людини та державних інтересів (пункти 29- 31).

У Рекомендаціях CM/Rec (2012)11 Ради Європи "Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції" (The role of public prosecutors outside the criminal justice system Recommendation CM/Rec(2012)11 adopted by the Committee of Ministers of the Council of Europe on 19 September 2012 and explanatory memorandum) рекомендовано державам-учасницям, при наявності у служби публічного обвинувачення повноважень поза системою кримінальної юстиції, вжити всіх необхідних і відповідних заходів для забезпечення того, щоб ця роль виконувалась з особливою увагою до захисту прав людини та основоположних свобод і в повній відповідності з принципом верховенства права, зокрема, щодо права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 66 Висновку № 12 (2009) Консультативної ради європейських суддів та Висновку № 4 (2009) Консультативної ради європейських прокурорів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про відносини між суддями та прокурорами в демократичному суспільстві (Opinion № 12 (2009) of the Consultative council of European judges (CCJE) and Opinion № 4 (2009) of the Consultative council of European prosecutors (CCPE) to the attention of the Committee of ministers of the Council of Europe on the relations between judges and prosecutors in a democratic society) відповідно до принципу верховенства права в демократичному суспільстві всі повноваження прокурорів, а також процесуальні дії, що вчиняються на виконання цих повноважень прокурорами, мають бути детально визначені в законодавстві. Якщо прокурори діють поза межами сфери кримінального права, вони мають поважати виключні повноваження судді чи суду та враховувати принципи, розроблені правом судовою практикою ЄСПЛ, зокрема, участь прокурорів у судовому розгляді не може впливати на незалежність судів; принцип розподілу влади має поважатись, з одного боку, стосовно завдань та діяльності прокурорів поза межами сфери кримінального права, а з другого боку, стосовно ролі судів у захисті прав людини; не применшуючи прокурорську прерогативу виступати в інтересах держави, прокурори повинні мати ті ж самі права й обов`язки, як і будь-яка інша сторона, а також не повинні мати привілейованої позиції під час судового провадження (принцип рівності сторін); діяльність органів прокуратури від імені суспільства щодо захисту суспільних інтересів і прав осіб не повинна порушувати принцип обов`язковості остаточного рішення суду (res judicata), з деякими винятками, встановленими відповідно до міжнародних зобов`язань, включно з судовою практикою ЄСПЛ.

Отже, позиція європейських інституцій полягає у тому, що участь прокурора у судовому провадженні поза межами кримінального процесу є винятком; така участь можлива лише за умови спрямованості на захист суспільних або важливих державних потреб, відсутності конфлікту інтересів, гарантованої незалежності органів прокуратури, а також дотриманні права усіх сторін процесу на справедливий суд як елементу принципу верховенства права.

Відповідно до частини третьої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

В абзаці 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (Закон № 1697-VII) передбачено вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді у некримінальних провадженнях:

- у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

"Інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 826/2793/18 та від 06 лютого 2019 року в справі № 810/3046/17 сформульовано визнання "інтересу держави" ("публічного інтересу") як важливої для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби, які відповідно до законодавчо встановленої компетенції забезпечуються суб`єктами публічної адміністрації. Тобто публічний інтерес є не чим іншим, як певною сукупністю приватних інтересів.

Відтак, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року в справі № 815/724/15, від 28 січня 2021 року в справі № 380/3398/20, від 05 жовтня 2021 року в справі № 380/2266/21, від 02 грудня 2021 року в справі № 320/10736/20 та від 23 грудня 2021 року в справі № 0440/6596/18.

Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не повною мірою відповідає принципу змагальності, який закріплений у статті 129 Конституції України.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05 березня 2019 року в справі № 806/602/18, від 13 березня 2019 року в справі № 815/1139/18, від 15 жовтня 2019 року в справі № 810/3894/17, від 17 жовтня 2019 року в справі № 569/4123/16-а, від 05 листопада 2019 року в справі № 804/4585/18, від 03 грудня 2019 року в справі № 810/3164/18 та від 01 червня 2022 року в справі № 260/1815/21.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 37-39, 45 постанови від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 сформулювала загальні умови для звернення прокурора замість органу державної влади (орган місцевого самоврядування), який не здійснює свої відповідні повноваження для захисту інтересів держави:

- прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу;

- бездіяльність означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк;

- звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону № 1697-VII, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення;

- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо;

- прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону № 1697-VII, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Із матеріалів справи вбачається, що Західна окружна прокуратура м. Дніпра зверталася до Управління ДАБК Дніпровської міської ради та Дніпровської міської ради з листами (від 12.05.2022 за №04/51-141вих-22, від 10.06.2022 №04/51-1749 вих-22, від 23.06.2022 № 04/51-1907вих-22) у яких повідомлялось про встановлені факти самочинного будівництва, порушення законодавства при реєстрації права власності та безпідставного набуття права власності на об??єкт нерухомого майна.

Із тексту листів Дніпровської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради №10/1-69 від 10.06.2022, №6/5-930 від 16.06.2022, №10/1-118 від 11.07.2022 вбачається, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради 26.05.2022 подано позовну заяву до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, в якій позивач просить зобов?язати ОСОБА_20 за власний рахунок знести об?єкт самочинного будівництва та подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, у зв?язку з неможливістю його сплати. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 у справі № 160/7511/22 відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 у справі № 160/7511/22 позовну заяву повернуто Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, у зв?язку з тим, що позивач не усунув недоліки зазначені в ухвалі від 31.05.2022.

Таким чином, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради не було вжито належних та ефективних заходів, спрямованих на захист інтересів держави у встановленому законом порядку.

До того ж, Дніпропетровським окружним адміністративним судом ухвалою від 21.03.2024 у цій справі позов керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра, що діє в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності, зобов`язання знесення об`єкту самочинного будівництва, залишено без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд врахував, що звернення прокурора до суду з даним позовом обумовлено бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, яка виразилась у несплаті судового збору за подання позову у справі №160/7511/22, та відповідно повернення позовної заяви.

Також судом було встановлено, що звертаючись до Управління з листом від 19.07.2022, в якому прокурором повідомлено про намір звернутись до суду, прокурором не з`ясовано, чи має намір Управління повторно звернутись до суду з відповідним позовом.

Суд вважав, що наведені прокурором підстави для здійснення представництва прав та інтересів держави не є достатніми з огляду на сукупність встановлених судом обставин.

Постановляючи ухвалу від 21.03.2024 суд врахував висновки Верховного суду викладені в ухвалі від 22.10.2023 у справі № 380/23515/2, з посиланням на аналогічні висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 25.01.2023 у справі №620/141/22 та у постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 12091/09/1570, від 04 травня 2022 року у справі №240/2186/21, від 14.07.2022 у справі №280/398/20, в яких Верховний Суд вказав, що «відсутність коштів для сплати судового збору не свідчить про відмову від виконання покладених на відповідача повноважень щодо захисту інтересів держави в судовому порядку. Відтак неможливість сплати судового збору та недостатнє фінансування органу державної влади не свідчить про наявність виключного випадку, за якого прокурор може представляти інтереси держави. Неналежне фінансування органів влади на сплату судового збору не є передбаченою законом обставиною для надання підстав прокурору для звернення з касаційною скаргою до суду».

До того ж, судом було встановлено, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває справа №160/11414/22 за позовом Дніпровської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок здійснити перебудову об`єкту самочинного будівництва розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :08:642:0011 шляхом приведення цього об`єкту у відповідність з будівельним паспортом «Будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд в районі вул. Камчатська» від 02.01.2020 № 16/28-1 (наразі провадження у справі зупинено).

Тобто, інтереси держави у сфері містобудівної діяльності щодо побудови ОСОБА_1 об`єкту нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :08:642:0011 захищаються в судовому порядку у межах судової справі №160/11414/22.

Зокрема, предметом спору у справах №160/11414/22 та №160/11383/22 є один і той же об`єкт нерухомого майна, який як вважає прокурор, є об`єктом самочинного будівництва, підставою позовів є будівництво ОСОБА_1 вказаного об`єкту з порушенням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Тому, при позитивному рішенні у справі №160/11414/22, судом будуть захищені інтереси держави у сфері містобудівної діяльності шляхом зобов`язання ОСОБА_1 вчинити дії щодо перебудови шляхом знесення надбудови до 2 поверху спірного об`єкту нерухомого майна.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.06.2024 у справі №160/11383/22 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 в адміністративній справі №160/11383/22 скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Судом апеляційної інстанції вказано, що Верховним Судом у цій справі (160/11383/22) був здійснений перегляд в касаційному порядку ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2023 про закриття провадження у цій справі. У постанові від 07 липня 2023 Верховний Суд констатував, що прокурор звернувся в інтересах держави в особі Управління ДАБК Дніпровської МР, обґрунтовуючи наявність підстав для представництва інтересів держави в суді тим, що після проведення чисельних перевірок відповідачів та винесення приписів про приведення об`єкта будівництва до стану, визначеного у будівельному паспорті, та не виконання відповідачами вимог таких приписів, Управління ДАБК Дніпровської МР не звернулося до суду з позовом про знесення самочинного будівництва протягом розумного строку (п. 56).

Суд апеляційної інстанції зауважив, що вирішуючи питання юрисдикції, Верховний Суд не поставив під сумнів наявність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави із цим адміністративним позовом, не застосував процесуальні наслідки, передбачені пунктом першим частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, а спрямував справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті спору, не надавши вказівок щодо необхідності перевірки обґрунтованості звернення до суду саме прокурора.

Таким чином, суд не вбачає підстав вважати, що прокурором не доведено підстав звернення до суду з даним позовом.

ЩОДО ЗАЯВЛЕНИХ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ПРО ЗНЕСЕННЯ САМОЧИННОГО БУДІВНИЦТВА

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності, спрямованої на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів визначаються Законом України "Про архітектурну діяльність".

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, у порядку, визначеному Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Статтею 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі Закон №3038-VІ) встановлені правові та організаційні основи містобудівної діяльності. Однією з функцій управління у сфері містобудівної діяльності є контроль за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації (п.6 ч.1 ст. 7 Закону України №3038-VI).

Статтею 41 Закону України №3038-VI визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є: 1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; 2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; 3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; 5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; 6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.п. 3 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ 23.05.2011 №553 (Порядок №553), у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівельних умов та обмежень, затвердженому проекту або будівельного паспорту забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до абзацу 4 пункту 14 Порядку № 553, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що Управління державного архітектурно-будівельного контролю ДМР є органом, який уповноважений на звернення до суду із вимогою про знесення самочинного будівництва у визначених законом випадках.

Судом у цій справі встановлено, що Управлінням ДАБК ДМР проведені перевірки дотримання ОСОБА_1 містобудівних умов та правил щодо будівництва за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :08:642:0011.

За результатами перевірки, позивачем встановлено, що замовником будівництва ОСОБА_1 без отримання дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2) проводяться будівельні роботи, а саме: ведеться будівництво будинку, який станом на 19.11.2021 року складається з 5 поверхів, збудованих з монолітного залізобетонного каркасу, газобетону та червоної цегли, з встановленими віконними блоками.

За результатами перевірки складений припис від 19.11.2021, яким зобов`язано ОСОБА_1 зупинити виконання будь-яких будівельних робіт на вищезазначеному об`єкті та зобов`язано усунути допущені порушення на об`єкті будівництва у строк до 19.12.2021 року, перебудувати об`єкт у відповідності до будівельного паспорту №16/28-1 від 02.01.2020 року.

За результатами повторної перевірки, призначеної з метою виконання припису від 19.11.2021 року, встановлено, що ОСОБА_1 не виконано вимоги раніше виданого припису та у приписі від 20.12.2021 зобов`язано ОСОБА_1 виконати раніше виданий припис від 19.11.2021 року про зупинення виконання будь-яких будівельних робіт на вищезазначеному об`єкті будівництва, перебудувати об`єкт у відповідності до будівельного паспорту №16/28-1 від 02.01.2020 року у строк до 20.01.2022 року.

Представник ОСОБА_1 під час розгляду справи наполягала на тому, що ОСОБА_1 не була обізнана із вимогами припису від 20.12.2021, оскільки він їй не вручався, а тому відсутні підстави для зобов`язання ОСОБА_1 здійснити перебудову.

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача 1 та зазначає, що під час розгляду справи №160/14665/22 щодо оскарження приписів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що проведення перевірок об`єкту будівництва за вищезазначеною адресою здійснено 19.11.2021 року та 20.12.2021 року посадовими особами УДАБК Дніпровської міськради як органу місцевого самоврядування з дотриманням вимог чинного законодавства, за результатами перевірок в межах наданих повноважень згідно положень чинного законодавства ними складені акти, в яких зазначені порушення положень Закону № 3038-VI, наявність яких позивачем не заперечуються, приписами про зупинення виконання будівельних робіт на вищезазначеному об`єкті ОСОБА_1 зобов`язано усунути допущені порушення на об`єкті будівництва у відповідні строки, та правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у вигляді штрафу за постановою №52А/071221 від 07.12.2021 року в сумі 25 500, 00 грн. та за постановою № 1А/060122 від 06.01.2022 року в сумі 6800,00 грн. в межах санкцій ч. 6 ст. 96, та ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

До того ж, судом апеляційної інстанції у справі №160/14665/22 встановлено, що відповідач повідомив позивачку ( ОСОБА_1 ) про проведення перевірки рекомендованим листом з повідомленням від 15.11.2021 року вих.№9/1-867, цей лист згідно інформації ПАТ Укрпошта вручений 19.11.2021 року ОСОБА_1 особисто, що свідчить про обізнаність позивачки з зазначеного часу про підстави призначення, та строки проведення позапланової перевірки об`єкту будівництва за вищезазначеною адресою, участь позивачки або її представника при проведенні перевірки є правом, а не обов`язком сторони; на адресу позивачки відповідачем направлені складені 19.11.2021 року акт перевірки, припис та протокол, в якому повідомлено про призначення розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 96 КУпАП щодо неї на 07.12.2021 року у приміщенні УДБК Дніпровської міськради, тим самим діями відповідача права позивачки не порушені.

Таким чином, суд зазначає, що встановлені у справі №160/14665/22 обставини дають підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 була повідомлена про проведення перевірки та наявність приписів від 19.11.2021 та від 20.12.2021, та про вимогу контролюючого органу щодо усунення до 20.12.2021 та до 20.01.2022 виявлених порушень та здійснення перебудови у відповідності до будівельного паспорту №16/28-1 від 02.01.2020 року.

Матеріали справи свідчать проте, що ОСОБА_1 вимоги контролюючого органу від 19.11.2021 не виконала, порушення не усунула, перебудову не здійснила, проте, була обізнана про необхідність виконання такого обов`язку.

При цьому, ігнорування ОСОБА_1 вимог контролюючого органу не свідчить про об`єктивну необізнаність відповідача 1 щодо необхідності здійснення перебудови, а тому, є підстави вважати, що вона всіляко ухилялась від виконання такого обов`язку.

Тому, суд вважає доведеною обставину обізнаності ОСОБА_1 із вимогою контролюючого органу щодо усунення виявлених під час перевірок 19.11.2021 та 20.12.2021 порушень та здійснення перебудови у відповідності до будівельного паспорту №16/28-1 від 02.01.2020 року.

Відповідно до ч. 1, 4, 7 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, за приписами наведених норм будівництво вважається самочинним, якщо воно здійснюється:

- на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;

- без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи (наприклад, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, дозволу на виконання будівельних робіт);

- з істотним порушенням будівельних норм і правил.

В постанові від 21 жовтня 2020 року по справі №420/228/19 Верховний Суд висловив правові позиції про те, що залежно від ознак самочинного будівництва особи, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. При цьому знесення самочинного будівництва можливе добровільно особою, яка його здійснила (здійснює), а також, за наявності для цього підстав, примусово, однак лише за рішенням суду, зокрема, ухваленим за позовом відповідного органу місцевого самоврядування та у разі неможливості здійснити перебудову такого будівництва.

В постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №822/2149/18 суд на підставі аналізу положень статті 376 ЦК України, статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зробив висновок, що у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Можливість перебудови та усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.

Натомість, для висновку про задоволення позову у цьому випадку визначальним та достатнім є той факт, що відповідач здійснив будівництво без документів, що дають право на це, і без належно затвердженого проекту та не виконав вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.

Судом у цій справі встановлено, що ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0524 га (кадастровий номер :08:642:0011) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі вул. Камчатської (код цільового використання землі 02.01 - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно листа від 09.08.2022 №12/19-194 Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 09.08.2022 №12/19-194 (а.с. 181 т.2), за матеріалами генерального плану розвитку міста Дніпра (затверджений рішенням Дніпровської міської ради від 02.09.2020 №84/60) та Плану зонування території міста (затверджений рішенням міської ради від 20.10.2021 № 212/11, зі змінами) зазначена земельна ділянка (кадастровий номер :08:642:0011) розташована на території садибної житлової забудови в межах зони Ж-1. Зона садибної житлової забудови Ж-1 призначена для розташування одноквартирних житлових будинків до 4 поверхів (включно з мансардним поверхом) із земельними ділянками або блокованих житлових будинків.

Зазначене також підтверджується викопіюванням з графічної частини генерального платну розвитку міста та викопіюванням з графічної та текстової частини плану зонування (а.с.182-184 т.2).

Згідно будівельного паспорту «Будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд у районі вул. Камчатської» від 02.01.2020 № 16/28-1 (а.с.118-120 т. 1), замовником будівництва є ОСОБА_1 , вид будівництва будівництво житлового будинку та улаштування навісу, гранична висота будівлі: 8,55 м. Основні техніко-економічні показники - житловий будинок загальною площею 279,20 кв.м., поверховість - 2 поверхи.

У пункті 9 будівельного паспорту «інші вимоги та обмеження використання земельної ділянки (сейсмонебезпечні території, підроблювані, карстонебезпечні та підтоплювані території, грунти: насипні, намивні, зсувні, що просідають та набухають, ділянки у районах морської абразії) висунуто такі вимоги - інженерно-геологічні умови території: відповідно до «Карти впливу локальних інженерно-геологічних факторів» у складі проекту «Коригування грошової оцінки земель міста Дніпропетровська», розробленої УДНДІПМ «ДІПРМІСТО», земельна ділянка знаходиться на території з просідаючими ґрунтами;

інженерна підготовка території: заходи з інженерного захисту території розробляти з урахуванням просадності грунтів відповідно до ДБН В. 1.1-24:2009 «Захист від небезпечних геологічних процесів. Основні положення проектування» та технічних умов КП «ГІДРОСПОРУДИ».

24.01.2020 ОСОБА_1 подано повідомлення про початок будівельних робіт П84, на нове будівництво двоповерхового індивідуального житлового будинку загальною площею 279,7 кв.м., господарським на земельній ділянці площею 0,0524 га (кадастровий номер :08:642:0011), що розташована у районі АДРЕСА_1 .

14.04.2021 ОСОБА_1 подала декларацію про готовність об?єкта до експлуатації П14, про здійснення будівництва двоповерхового індивідуального житлового будинку загальною площею 279,7 кв.м. на земельній ділянці площею 0,0524 га (кадастровий номер :08:642:0011), що розташована у районі АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі декларації про готовність об?єкта до експлуатації ДП14 від 14.04.2021, за ОСОБА_1 23.04.2021 зареєстровано право власності на об?єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 279,7 кв.м. на земельній ділянці площею 0,0524 га (кадастровий номер :08:642:0011).

Також згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 19.10.2021 державним реєстратором Підгороднім В.І. внесено відомості з відкриттям розділу щодо поділу об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , однак загальна площа цього об`єкту нерухомого майна вже складає - 1974,30 к.в.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт будівництва ОСОБА_1 на земельній ділянці площею 0,0524 га (кадастровий номер :08:642:0011) 5-ти поверхового багатоквартирного будинку.

До того ж, згідно наявних в матеріалах фото доказів (а.с.9 т.2), на фото зображений 5-типоверховий будинок. Про те, що на фото зображена спірна будівля відповідача не заперечували.

Як встановлено судом, набута ОСОБА_1 у власність земельна ділянка площею 0,0524 га (кадастровий номер :08:642:0011) передбачалась для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_1 (код цільового використання землі 02.01 - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Однак, будівництво багатоквартирного будинку передбачено на земельній ділянці з кодом цільового призначення 02.03 - "Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку".

Види земель за кодом 02.03 «для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку» та 02.01 «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» відрізняються за типами забудови та навантаженням на ґрунт, що підтверджує їх різне цільове призначення.

Тому, суд зазначає, що ОСОБА_1 здійснено будівництво 5-типоверхового багатоквартирного будинку на земельній ділянці, яка відведена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код цільового використання землі 02.01), тобто, будівництво здійснено на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети.

В матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 будь-яких заходів направлених на зміну цільового використання земельної ділянки (кадастровий номер :08:642:0011).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону №3038, проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм і правил та затверджується замовником.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону №3038, клас наслідків (відповідальності) будівель і споруд (далі - клас наслідків) - це характеристика рівня можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно або періодично перебуватимуть на об`єкті або які знаходитимуться зовні такого об`єкта, матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - СС3.

До незначних наслідків (СС1) не можуть бути віднесені об`єкти:

характеристики можливих наслідків від відмови (стану об`єкта, при якому неможливо використовувати його або складову частину за функціональним призначенням) яких перевищують:

рівень можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно перебуватимуть на об`єкті, - 50 осіб;

рівень можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які періодично перебуватимуть на об`єкті, - 100 осіб;

рівень матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта, - 2500 мінімальних заробітних плат (до розрахунку збитків не включаються збитки замовників будівництва, які будують об`єкти без залучення коштів державного або місцевого бюджетів, кредитних коштів, наданих під державні гарантії, коштів державних та комунальних підприємств, бюджетних установ);

пам`ятки культурної спадщини національного та місцевого значення, визначені відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини";

нове будівництво яких здійснюється в охоронній зоні пам`яток культурної спадщини національного та місцевого значення (розміри охоронної зони не можуть бути менші за два горизонтальні або два вертикальні розміри пам`ятки);

об`єкти підвищеної небезпеки, ідентифіковані відповідно до Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки";

житлові будинки понад чотири поверхи;

об`єкти, які підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" (крім об`єктів, які виробляють електричну енергію з енергії вітру, за умови позитивного висновку уповноваженого органу з оцінки впливу на довкілля).

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку про те, що збудований ОСОБА_1 5-ти поверховий багатоквартирний будинок, є спорудою, що за класом наслідків належить до об`єктів із середніми наслідками (СС2).

Пунктом 3 частини 1 ст. 34 Закону №3038, врегульовано, що замовник має право виконувати будівельні роботи після:

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".

Як вказав Верховний Суд у постанові від 07.07.2023 у цій справі, саме ОСОБА_1 є замовником будівництва, оскільки саме вона була замовником будівництва, щодо неї проводилась перевірка Управлінням ДАБК Дніпровської МР та складалися приписи.

Пунктом 5 постанови КМУ «Про деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженої 13.04.2011 №466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та:

подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта;

видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України Про оцінку впливу на довкілля.

Частиною 4 ст. 31 Закону №3038, обов`язковій експертизі підлягають проекти будівництва об`єктів, які:

1) за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, - щодо додержання нормативів з питань санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, енергозбереження, пожежної, техногенної, ядерної та радіаційної безпеки, міцності, надійності, довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі щодо додержання нормативів з питань створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення;

В матеріалах справи відсутні докази розроблення ОСОБА_1 проектної документації на будівництво 5-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку, що за класом наслідків належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2). Представник ОСОБА_1 під час розгляду справи даний факт не спростувала, на питання суду щодо наявності розробленої проектної документації на будівництво багатоквартирного будинку, вона відповіла, що їй як представнику, така інформація не відома.

Згідно змісту листа Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 09.08.2022 №12/19-194 (а.с. 181 т.2), згідно з даними інформаційної бази містобудівного кадастру містобудівні умови та обмеження для проектування об`єктів будівництва з районі АДРЕСА_1 в межах земельної ділянки з кадастровим номером :08:642:0011 управлінням не надавались. Замовнику гр. ОСОБА_1 надано будівельний паспорт «Будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд у районі вул. Камчатської» від 02.01.2020 № 16/28-1, замовником будівництва є ОСОБА_1 , вид будівництва будівництво житлового будинку та улаштування навісу, гранична висота будівлі: 8,55 м. Основні техніко-економічні показники - житловий будинок загальною площею 279,20 кв.м., поверховість - 2 поверхи.

До того ж, будівництво 5-ти поверхового багатоквартирного будинку, який за класом наслідків належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2) на земельній ділянці з кадастровим номером :08:642:0011, відбулось без отримання замовником відповідного дозволу на проведення будівельних робіт. Доказів на спростування наведених обставин, матеріали справи не містять.

Отже, доводи відповідача 1 про те, що ні прокурором, ні позивачем не доведено факту істотного відхилення від проекту, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 здійснено будівництво 5-ти поверхового багатоквартирного будинку взагалі без проектної документації, що є достатньою підставою вважати його самочинним будівництвом.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 04 червня 2021 року через Центр надання адміністративних послуг м. Дніпра подано до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1), щодо реконструкції індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Кількість поверхів -2.

Листом від 10.06.2021 року № 9/3-416 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради повідомлено позивача про те, що подане повідомлення не може бути зареєстроване, оскільки на момент подання повідомлення по об`єкту будівництва «Реконструкція індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_55 » вже ведуться будівельні роботи та самочинно збудовано два поверхи по цьому об`єкту.

ОСОБА_1 оскаржила цю відмову до суду та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/11504/23 у задоволенні позову відмовлено.

Судом першої інстанції у справі №160/11504/23 встановлено, що станом на час подання ОСОБА_1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1), щодо реконструкції індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Кількість поверхів - 2, нею фактично збудовано об`єкт нерухомого майна, який за класом наслідків відповідає об`єкту із середніми наслідками (СС2).

Проте, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року в адміністративній справі № 160/11504/23 скасовано, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Отже, суд у цій справі не посилається, як на преюдиційні, на обставини, що встановлені судом першої інстанції у справі №160/11504/23, оскільки рішення не набрало законної сили.

Проте, в матеріалах даної справи міститься лист директора ТОВ «Дніпровський ПКТІ» ОСОБА_21 , (який, згідно повідомлення про початок будівельних робіт від 04.06.2021 виконував авторський нагляд), в якому зазначено, що під його керівництвом не розроблялась проектна документація на об`єкт будівництва «Реконструкція індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_55 » та взагалі не укладався договір про здійснення авторського нагляду.

Отже, встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 , яка будучі обізнаної із проведеною перевіркою та приписами від 19.11.2021 та від 20.12.2021, не виконала вимоги приписів щодо усунення порушення шляхом здійснення перебудови, а здійснила будівництво 5-ти поверхового багатоквартирного будинку, який за класом наслідків належить до об`єктів із середніми наслідками (СС2) на земельній ділянці з кадастровим номером :08:642:0011 з просідаючими грунтами та яка не відведена для цієї мети, без розробленої проектної документації та за відсутності дозволу на виконання будівельних робіт.

Тому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 здійснено самочинне будівництво, яке підлягає знесенню.

Згідно правового висновку Верховного Суду, сформованого у постанові від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18, Верховний Суд зазначив, що:

«У випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватися частиною першою статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, за якою у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови».

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у Рішенні «Саліба проти Мальти» (08.02.2006) (у цій справі ЄСПЛ розглядав спір про знесення самочинного будівництва на вимогу держави), дійшов таких висновків:

«I.СТВЕРДЖУВАНЕ ПОРУШЕННЯ СТАТТІ 1 ПРОТОКОЛУ № 1 Кожна фізична чи юридична особа має право на мирне користування своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, окрім як у суспільних інтересах та відповідно до умов, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права».

Однак попередні положення жодним чином не обмежують право держави застосовувати такі закони, які вона вважає необхідними для контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших внесків чи штрафів. ……

37.Суд повторює, що перша і найважливіша вимога статті 1 Протоколу № 1 полягає в тому, що будь-яке втручання органу державної влади у мирне володіння майном має бути законним. Верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, є невід`ємною частиною всіх статей Конвенції (див. вищезгадану справу Iatridis , § 58) і передбачає обов`язок держави або іншого органу державної влади виконувати судові накази або рішення проти нього (див. Belvedere Alberghiera v. Italy, № 31524/96 , § 56, ECHR 2000-VI). Більше того, вимога законності означає, що норми внутрішнього права повинні бути достатньо доступними, точними та передбачуваними (див. рішення у справі Hentrich проти Франції від 22 вересня 1994 року, Серія A № 296-A, с. 19-20, § 42, та Lithgow та інші проти Сполученого Королівства від 8 липня 1986 року, Серія A № 102, с. 47, § 110).

38. Суд зазначає, що постанову про знесення було прийнято на підставі статті 17(9) Кодексу законів про поліцію, положення, згідно з яким незаконно зведена будівля може бути зруйнована «навіть якщо обвинувачена особа виправдана за звинуваченням» (див. пункти 14 та 22 вище). Ніщо не вказує на те, що це положення тлумачилося або застосовувалося національними судами довільно.

39. Це правда, що це правило було змінено статтею 11(2) Закону X від 1988 року, яка набула чинності 6 червня 1988 року, і що до цієї реформи наказ про знесення міг бути виданий лише після встановлення кримінальної вини (див. пункти 15 та 21 вище). Однак у своєму рішенні щодо прийнятності заяви Суд постановив, що наказ про знесення не є «покаранням» у значенні статті 7 Конвенції. Він також повторює, що законодавець не має права у цивільних справах приймати нові ретроспективні положення для регулювання прав, що виникають згідно з чинним законодавством. Принцип верховенства права лише виключає втручання законодавчого органу окрім випадків, коли це є вагомими підставами загального інтересу у здійснення правосуддя, спрямоване на вплив на судове вирішення спору (див., з посиланням на статтю 6 Конвенції, Stran Greek Refineries та Stratis Andreadis проти Греції , рішення від 9 грудня 1994 року, Серія A № 301-B, с. 82, § 49; Papageorgiou проти Греції , рішення від 22 жовтня 1997 року, Report 1997-VI, с.2288, § 37; National & Provincial Building Society, Leeds Permanent Building Society та Yorkshire Building Society проти Сполученого Королівства, рішення від 23 жовтня 1997 року, Reports1997-VII, с. 2363, § 112).

40. У цій справі немає жодних підстав вважати, що зміни, внесені Законом X від 1988 року, мали на меті вплинути на результат провадження, порушеного проти заявника. Після 6 червня 1988 року останній міг передбачити, що якщо його складське приміщення буде визнано незаконно збудованим, його знесення може бути наказано незалежно від визнання його вини у скоєнні кримінального злочину.

41. Таким чином, Суд доходить висновку, що оскаржуваний захід відповідав вимозі законності у значенні статті 1 Протоколу № 1.

42. Залишається з`ясувати, чи переслідувало воно законну мету та чи було досягнуто справедливого балансу між вимогами загальних інтересів громади та вимогами захисту основних прав особи.

3. Мета втручання

43. Будь-яке втручання у здійснення права чи свободи, визнаних Конвенцією, повинно переслідувати законну мету (див. вищезгадану справу Бейелер , § 111).

44. Як справедливо зазначили національні суди, наказ про знесення мав на меті відновлення верховенства права шляхом видалення незаконної та зловживальницької будівлі (див. пункти 14, 17 та 20 вище). Суд вважає, що цей захід переслідував законну мету збереження навколишнього середовища та забезпечення дотримання будівельних норм з метою встановлення впорядкованого розвитку сільської місцевості. Це відповідає загальним інтересам громади (див., mutatis mutandis, Cooperativa La Laurentina проти Італії, № 23529/94, § 94, 2 серпня 2001 року; Bahia Nova SA (рішення), № 50924/99 , 12 грудня 2000 року; Chapman проти Сполученого Королівства , № 27238/95 , § 82, ECHR 2001-I).

4. Чи було втручання виправданим

45. Суд вважає, що в такій складній та важкій сфері, як розвиток сільської місцевості, Договірні держави повинні мати широкі межі розсуду для реалізації своєї політики містобудування та сільського планування (див. Terazzi Srl проти Італії , № 27265/95 , § 85, 17 жовтня 2002 року, та Elia Srl проти Італії , № 37710/97 , § 77, ECHR 2001-IX). Тим не менш, Суд не може не скористатися своїми повноваженнями щодо перегляду та повинен визначити, чи був необхідний баланс дотриманий у спосіб, що відповідає праву власності заявника (див., mutatis mutandis , вищезазначене рішення у справі Sporrong та Lцnnroth , § 69).

46. Не заперечується, що склад заявника був зведений без дозволу на будівництво, а отже, з явним порушенням національних будівельних норм. На думку Суду, наслідком наказу про знесення повністю незаконної споруди є повернення речей до стану, в якому вони були б, якби вимоги закону не були ігноровані. Таким чином, органи влади гарантують повний захист навколишнього середовища, а також стримують інших потенційних правопорушників.

47. З огляду на вищезазначене, Суд вважає, що оскаржуваний захід не був непропорційним поставленій законній меті. Той факт, що заявника було виправдано на початку кримінального провадження, не може змінити цього висновку. Постановляти інакше було б рівносильно зобов`язанню національних органів влади терпіти незаконні забудови щоразу, коли їх право власності передається третій добросовісній стороні.

48. З цього випливає, що порушення статті 1 Протоколу № 1 не було.».

Суд також враховує, що відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Sporrong and Lonnroth v. Sweden», заяви № 7151/75, № 7152/75; «James and others v. the United Kingdom», заява № 8793/79; «Щокін проти України», заяви № 23759/03 та № 37943/06; «Сєрков проти України», заява № 39766/05; «Трегубенко проти України», заява № 61333/00; «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, «Борисов проти України», заява № 2371/11) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій «законності» означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

«Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні у право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

У цій справі суд вважає, що втручання держави у приватну власність відповідачів є пропорційним меті втручання, оскільки ОСОБА_1 здійснено будівництво 5-ти поверхового будинку на земельній ділянці із просідаючими грунтами, про що їй було достеменно відомо, і що може призвести до негативних наслідків для мешканців будинку, та, можливо, і інших осіб. Також будівництво здійснено без відповідної проектної документації на об`єкт, що за класом наслідків відповідає середнім наслідкам (СС2) та дозволу на будівництво, що є порушенням норм законодавства у сфері містобудівної діяльності, та не відповідає суспільним та загальним потребам у відновленні законності щодо забезпечення дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, адже безпека та якість об?єктів будівництва можуть бути забезпечені лише у випадку здійснення будівництва з дотриманням, зокрема, містобудівної, проектної документації, вихідних даних та за умови належного нагляду та контролю з боку уповноважених органів.

Також, у цій справі прокурором дотримано критерій «законності втручання», адже, судом встановлені належність позивача, як органу державної влади, який наділений повноваженнями щодо пред`явлення позову про знесення самочинного будівництва за наслідками проведеної перевірки та невиконання замовником будівництва зобов`язальних приписів, а також порушення замовником будівництва відповідних норм чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 здійснено незаконну надбудову 3-го, 4-го, 5-го поверхів у будівлі, що розташована на земельній ділянці кадастровий номер :08:642:0011, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_1 здійснити перебудову об`єкта нерухомого майна літ. А-5 (реєстраційний номер 101), що розташований за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :08:642:0011, шляхом знесення за власний рахунок самочинно збудованої надбудови (3-й, 4-й, 5-й поверхи) та приведення у відповідність до будівельного паспорту «Будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд у районі вул. Камчатської» від 02.01.2020 № 16/28-1.

ЩОДО ЗАЯВЛЕНИХ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ПРО ПРИПИНЕННЯ ВОЛОДІННЯ

Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Як вже неодноразового досліджувалось у цій справі, прокурором під час подання первісного позову також було заявлено вимогу про скасування державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна (41 квартиру, нежитлового приміщення та нерухомості в цілому), які набуті ОСОБА_1 та згодом ОСОБА_2 .

В обгрунтування цих позовних вимог, прокурор зазначав, що зареєстроване у відповідному реєстрі право власності на об`єкт, який є самочинним будівництвом не породжує у володільця права власності, а тому, на його думку, така реєстрація підлягає скасуванню. Також прокурор вказав, що на момент укладання договорів дарування вже поділених квартир ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не набула на законних підставах право власності на ці об`єкти, оскільки самочинне збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу).

Тобто, позовні вимоги прокурора про скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності обґрунтовані тим, що проведена державна реєстрація права власності є протиправною, оскільки вчинена без наявного документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту.

Змінюючи предмет позову у цій частині, прокурор виходив з того, що після звернення до суду із позовом частину речових прав на майно, що утворились внаслідок поділу самочинного будівництва передано на користь інших осіб. На час пред`явлення позовної заяви діяла редакція частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 12.05.2022, відповідно до якої відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству» до абзаців 2, 3 частини 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесено зміни.

Зокрема, відповідно до діючої редакції абзаців 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

При цьому, прокурором зазначено, що відмінною ознакою нової редакції статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є те, що права чи обтяження припиняються в силу вимог закону і ухвалення судом рішення про припинення таких прав чи обтяжень не вимагається.

Тобто, виходячи із наведеного, зміна прокурором предмета позову обумовлена внесенням змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що на думку прокурора буде належним способом захисту прав.

У постанові від 07.07.2023 року Верховний Суд, переглядаючи в касаційному порядку ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.01.2023 у цій справі, зазначив, що позовна вимога щодо скасування державної реєстрації права власності є похідною до позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва, а тому її також належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд вважає, що зміна предмета позову та залучення до участі у даній справі співвідповідачів не змінили статус такої позовної вимоги (припинення володіння із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) з похідної на основну.

До того ж, відсутні підстави вважати, що така позовна вимога носить приватно-правовий характер, як на цьому наполягали відповідачі, оскільки, як вже зазначалось, виходячи із мотивів прокурора, така вимога направлена на усунення невідповідностей у Єдиному державному реєстрі речових прав та їх обтяжень за результатами задоволення основної вимоги. При цьому, як правильно вказав прокурор, ОСОБА_1 не набула право власності на об`єкт самочинного будівництва, оскільки самочинне будівництво не може бути об`єктом права власності.

У постанові від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, Велика Палата Верховного Суду сформувала такі правові висновки (пункти 120-125):

«Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності (див., зокрема, пункт 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)).

Державна реєстрація права власності не породжує права власності, в силу державної реєстрації право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту.

Як вказано вище (пункт 109), реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

Оскільки положення статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою - власником земельної ділянки у будь-який інший спосіб, окрім визначеного цією статтею (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки), також не змінює правовий режим самочинного будівництва. За вказаних обставин особа - власник земельної ділянки не набуває право власності на самочинно побудоване нерухоме майно».

До того ж, у пункті 146 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (пункт 36), від 16.01.2019 у справі № 755/9555/18 (пункт 25), від 21.08.2019 у справі № 805/2857/17-а, від 15.01.2020 у справі № 587/2326/16-ц (пункт 24), від 26.02.2020 у справі № 287/167/18-ц (пункт 52), від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц (пункт 72)).

В даному випадку переформульовані прокурором позовні вимоги (припинення володіння із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) по суті є вимогами, які направлені на виключення із реєстру відомостей про наявність у відповідачів права власності.

Як вже зазначалось, Верховним Судом у цій справі такі позовні вимоги віднесені до статусу похідних.

Згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформованого у постанові від 21.07.2021 у справі №520/3561/18, державна реєстрація речового права та укладення договору купівлі-продажу не змінює правової природи самочинного будівництва та не позбавляє органи державного архітектурно-будівельного контролю владних повноважень щодо усунення встановлених порушень у сфері містобудівної діяльності, а скасування зазначеної державної реєстрації саме по собі не забезпечить усунення цих порушень.

Ефективним способом усунення виявлених порушень для органу державного архітектурно-будівельного контролю є винесення припису щодо власника об`єкту нерухомості про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису та у разі невиконання такого припису в установлений строк, - звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Подібні висновки викладено і в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 642/5660/18 та від 03 березня 2021 року у справі № 641/2156/19.

Отже, у задоволенні позовних вимог до відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ХДД Інвест», ОСОБА_9 , в частині припинення володіння шляхом закриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, слід відмовити, оскільки прокурором обрано неналежний спосіб захисту прав, та їх задоволення не призведе до відновлення порушених прав.

Поряд із цим суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Також, суд зазначає, що наведені сторонами правові висновки Верховного Суду не є релевантними, тому не враховуються судом під час вирішення даного спору.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені судом обставини, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, у зв`язку з чим судові витрати суб`єкта владних повноважень по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 241-246, 255, 295, 297 КАС України суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) здійснити перебудову об`єкта нерухомого майна літ. А-5 (реєстраційний номер 101), що розташований за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :08:642:0011, шляхом знесення за власний рахунок самочинно збудованої надбудови (3-й, 4-й, 5-й поверхи) та приведення у відповідність до будівельного паспорту «Будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд у районі вул. Камчатської» від 02.01.2020 № 16/28-1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України

Повний текст рішення суду складено 25.08.2025.

Суддя Н.Є. Калугіна