Справа № 520/18821/25
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

25.08.2025 р. справа №520/18821/25 Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації)
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , відсоткового значення розміру пенсії з 80% грошового забезпечення до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії з 01.04.2019 року на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення від 22.10.2020 № ФХ-106730; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01 квітня 2019 року у розмірі 80% грошового забезпечення на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення від 22.10.2020 № ФХ-106730 з урахуванням раніше виплачених сум та в подальшому здійснювати щомісячну її виплату; 3) визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»; 4) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області додатково до існуючого розміру пенсії нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , з 15.01.2025 року щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн. згідно Постанови КМУ №713 від 14 липня 2021 р. "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що унаслідок вчинення органом публічної адміністрації протиправного управлінського волевиявлення не одержує пенсію у належному розмірі.

Відповідач, який був сповіщений про розгляд справи завчасно та у передбачений процесуальним законом спосіб, не виконав обов`язку із подання відзиву та доказів в обґрунтування незгоди із позовом.

За таких обставин, суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже наявні у справі докази повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин.

Суд, вивчивши доводи усіх наявних у справі документів учасників спору, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , обліковується в ГУ ПФУ в Харківській області як пенсіонер по лінії Міністерства оборони України, отримував від означеного субєкта владних повноважень пенсію у порядку Законом України від 09.04.1992р. №2662-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 80% грошового забезпечення, яка обчислена за складовими грошового забезпечення відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017р. №704.

З 01.01.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі довідки уповноваженого органу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб" № 103 від 21.02.2018 р.

Після проведеного перерахунку пенсія була обчислена з розміру 70% грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019р. по справі №520/5347/19 було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення з 01 січня 2018 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 80 до 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити з 01 січня 2018 року ОСОБА_1 основну пенсію в розмірі 80 %.

На виконання рішення суду після проведеного перерахунку пенсія була обчислена з розміру 80% грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2021р. у справі №520/1684/21 було визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.10.2020 № ФХ-106730. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум грошового забезпечення, зазначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.10.2020 № ФХ-106730.

З наявної у матеріалах справи копії листа ГУПФУ в Харківській області №2000-0203-8/101585 від 03.07.2025 р. судом з`ясовано, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 по справі №520/1684/21 головним управлінням з 01.04.2019 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі-постанова 713) у разі коли пенсія переглядалась (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, щомісячна доплата не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Оскільки після перерахунку пенсії на виконання рішення суду основний розмір пенсії ОСОБА_1 збільшився більше ніж на 2000 грн., для встановлення з 01.07.2021 щомісячної доплату до пенсії відповідно до постанови 713 немає підстав. Рішення суду що набрали законної сили виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. Оскільки рішенням суду зобов`язань щодо призначення розміру пенсії від суми грошового забезпечення на головне управління не покладено норму пенсії встановлено у відповідності до статті 13 Закону у розмірі 70%.

Стверджуючи про невідповідність закону управлінського волевиявлення органу публічної адміністрації з приводу невиплати щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 та з приводу застосування показника відсоткового значення пенсії відносно грошового забезпечення у "70%", заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

У силу дії бланкетної норми ст.4 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" приписи Закону України від 09.04.1992р. №2662-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України №2662-ХІІ) є спеціальною нормою права стосовно відносин за участю заявника та запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії громадянина, а саме: 1) за ст.43 Закону України №2662-ХІІ - у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 Закону України №2662-ХІІ - у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці публічного працівника на аналогічній (прирівняній) посаді та у співставних умовах служби.

Суд вважає, що указані процедури є різними як за змістом, так і за механізмом проведення (що підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р. по зразковій справі №240/5401/18) і збігаються виключно в частині визначення загальної структури грошового забезпечення як розрахункової бази обчислення розміру пенсії.

Також і у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 16.04.2024р. у справі №240/1996/23 аналіз положень ст.ст. 43, 63 Закону України №2262-ХІІ засвідчує, що при перерахунку пенсії на підставі ч.3 ст.63 Закону України №2262-ХІІ враховуються лише ті додаткові види грошового забезпечення у межах переліків, які на момент здійснення такого перерахунку виплачуються особам, котрі працюють на аналогічних посадах. Водночас, перелік додаткових видів грошового забезпечення саме для обрахунку пенсії при її призначенні відповідно до ст.43 Закону України №2262-ХІІ законодавством не обмежується.

Згідно з ч.4 ст.63 Закону України №2662-ХІІ питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) було передано законодавцем у відання Уряду України і реалізовано останнім у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

Відповідно до п.1 Порядку №45 перерахунок пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій службовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Таке тлумачення змісту правової підстави для обчислення нового розміру раніше вже призначеної у порядку Закону України №2262-ХІІ пенсії цілком корелюється із правовим висновком п.31 постанови Верховного Суду від 28.11.2022р. по справі №820/3451/18.

Окрім того, у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 22.06.2023р. по справі №160/25269/21 підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, є збільшення рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, що може бути реалізовано двома шляхами: (1) через централізований механізм повідомлень та інформувань територіального органу Пенсійного фонду України органами влади, у спосіб, визначений пунктами 1-3 Порядку № 45; (2) за відповідною заявою пенсіонера та доданими до неї документами.

Суд зауважує, що у розумінні ч.2 ст.51, ч.3 ст.51 та ч.4 ст.63 Закону України №2662-ХІІ перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням (зростанням) грошового забезпечення у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 з підстав кореспонденції ч.4 постанови КМУ від 30.08.2017р. з абз.4 ст.7 Закону України від 14.11.2019р. №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (що призводить до використання під час обчислення грошового забезпечення показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - "2.102,00грн." замість - "1.762,00грн."), з абз.4 ст.7 Закону України від 15.12.2020р. №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" (що призводить до використання під час обчислення грошового забезпечення показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - "2.270,00грн." замість - "1.762,00грн."), з абз.4 ст.7 Закону України від 02.12.2021р. №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" (що призводить до використання під час обчислення грошового забезпечення показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - "2.481,00грн." замість - "1.762,00грн."), з абз.4 ст.7 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" (що призводить до використання під час обчислення грошового забезпечення показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - "2.684,00грн." замість - "1.762,00грн.") (за умови незастосування ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік", ст.22 Закону України від 09.11.2023р. №3460-ІХ "Про Державний бюджет України на 2024 рік") може припадати на календарні дати - 01.02.2020р., 01.02.2021р., 01.02.2022р., 01.02.2023р.

Натомість, платежі у порядку п.1 постанови КМУ від 14.07.2021р. №713; п.2 постанови КМУ від 16.02.2022р. №118; п.2 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168; п.2 постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 за правовою природою не можуть бути кваліфіковані у якості випадків перерахунку пенсії у звязку із зростанням грошового забезпечення згідно з постановою КМУ від 30.08.2017р. №704, позаяк відбуваються за управлінським волевиявленням субєкта владних повноважень, вчиненим на виконання приписів перелічених постанов (а не на підставі довідок про підвищене грошове забезпечення), не змінюють розмірів існуючих та не запроваджують нових видів грошового забезпечення.

14.07.2021р. Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №713, метою якої є зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб.

Абзацом 1 п.1 постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 установлено з 01.07.2021р. щомісячну доплату до пенсії у сумі - 2.000,00грн. особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018р. відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Абзацом 2 п.2 постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 установлено з 01.07.2021р. щомісячну доплату до пенсії у сумі - 2.000,00грн. особам, яким призначено пенсію після 01.03.2018р. відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", але з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018р. або до цієї дати.

За спеціальним правилом абз.3 п.1 постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 установлена з 01.07.2021р. щомісячна доплата до пенсії у сумі - 2.000,00грн. не виплачується у разі перегляду (перерахунку) пенсій після 01.03.2018р., крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень.

При цьому, у силу спеціального правила абз.3 п.1 постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Також у силу застереження абз.4 п.1 постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року.

Проте, оскільки матеріали справи не містять обєктивних даних про виконання зобов`язаними особами рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022р. №7-р(ІІ)/2022 по справі №3-102/2021 (231/21, 415/21), то суд, зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі Щокін проти України (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі Серков проти України (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), доходить до переконання про те, що у заявника могли виникнути легітимні сподівання та розумні очікування на незастосування субєктом владних повноважень правової категорії "у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом" до відносин з власного пенсійного забезпечення.

Суд відмічає, що матеріали справи не містять доказів проведення перерахунку пенсії заявника з 01.02.2020р., з 01.02.2021р., з 01.02.2022р., з 01.02.2023р. у звязку із використанням під час обчислення грошового забезпечення у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вищого за арифметичне значення - "1.762,00грн.", а проведення субєктом владних повноважень перерахунків пенсій з 01.04.2019р. (що зумовлено частковим припиненням дії постанови КМУ від 21.02.2018р. №103), з 01.12.2019р. (що зумовлено частковим припиненням дії постанови КМУ від 21.02.2018р. №103), у звязку із відновленням раніше встановленого показника відсоткового значення пенсії співвідносно із грошовим забезпеченням чи у звязку із виплатою підвищення до пенсії у період 01.01.2018р.-31.12.2019р. у розмірі - 100% є виправленням недоліків/вад/дефектів реалізації управлінської функції суб`єктом владних повноважень у порядку судового захисту, а не перерахунком пенсії через підвищення поточної винагороди за службу діючого публічного службовця.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України суд бере до уваги, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 08.11.2022р. у справі № 420/2473/22 доплата до пенсії в розмірі 2.000,00 грн. відповідно до постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 має виплачуватись до настання події досягнення мети прийняття постанови КМУ від 14.07.2021р. № 713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018.

Розвязуючи спір, суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) суб`єкта владних повноважень викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів та зазначення у процесуальних документах належних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення, але стан виконання суб"єктом владних повноважень цього обов`язку не виключає дії норм ч.1 ст.77 КАС України та стандартів доказування, сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. по справі №916/3027/21.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження №К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання протиправним управлінського волевиявлення субєкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення таким волевиявленням власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону реально вчиненого управлінського волевиявлення.

Визначаючись з приводу реально вчиненого суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах управлінського волевиявлення, суд зазначає, що за загальним правилом з огляду на положення п.18 ч.1 ст.19, п.19 ч.1 ст.4 КАС України, п.1 ч.2 ст.24, п.2 ч.2 ст.24, ч.3 ч.2 ст.24 Митного кодексу України під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти - письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти - вчинок з приводу реалізації управлінського повноваження, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти - ухилення від виконання обов`язку, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти - оформлене офіційним письмовим документом - листом відхилення прохання/звернення приватної особи.

Отже, факт вчинення суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах управлінського волевиявлення у формі дій у розумінні вчинку не підтверджено матеріалами справи відносно події припинення виплати щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 у зв`язку із виконанням рішення суду про перерахунок пенсії заявника, оскільки така доплата не призначалась.

Натомість подія вчинення суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах бездіяльності матеріалами справи підтверджена, адже ГУ ПФУ в Харківській області взагалі не вчинялось управлінського волевиявлення з приводу призначення, обчислення, нарахування, виплати заявнику щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713.

Оскільки у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не призначав, не обчислював, не нараховував та не виплачував заявнику щомісячну доплату до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713, то позов за цим епізодом з огляду на викладені вище міркування слід задовольнити в частині обтяження суб`єкта владних повноважень обов`язком провести з 15.01.2025р. призначення, обчислення, нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713.

Тому суду належить застосувати ч.2 ст.5 та ч.2 ст.9 КАС України і спосіб захисту права заявника, сформульований у резолютивній частині цього судового акту.

Зі змісту ч.1 ст.2 КАС України слідує, що суд надає захист порушеному праву чи ущемленому інтересу особи виключно відносно подій минулих у часі суспільних відносин.

Суд наголошує, що спір у даній справі склався з приводу заперечення суб"єкта владних повноважень саме права заявника на отримання щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 після проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду, а не стосовно конкретного розміру щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713.

Тому, вимога заявника про призначення і виплату щомісячної доплати саме у розмірі 2.000,00грн. у межах спірних правовідносин є передчасною і спрямованою на майбутнє, бо відсутні підстави вважати, що суб`єкт владних повноважень вчинить управлінське волевиявлення з приводу обчислення цього платежу у будь-якій іншій сумі, відмінній від 2.000,00 грн.

Вирішуючи спір за епізодом управлінського волевиявлення суб"єкта владних повноважень з приводу застосування під час перерахунку пенсії заявника показника відсоткового значення розміру пенсії заявника у 70% грошового забезпечення замість показника у 80% грошового забезпечення, суд зазначає, що унаслідок проведення системного аналізу приписів загальних актів права з питання визначення розміру призначеної пенсії (а саме: Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), так і спеціальних актів права (до яких належать, зокрема: Закон України "Про державну службу", Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування", Закону України "Про прокуратуру", Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"), також інших актів законодавства з питань визначення розміру пенсії, суд доходить висновку, що в усіх без виключення випадках законодавцем застосовується стала та незмінна юридична конструкція, котра полягає у первісному обчисленні базового розрахункового показника майбутньої пенсії грошового виразу загальної суми коштів як плати за виконану роботу, у відсотках від заробітку (грошового забезпечення, винагороди за службу).

До цього показника включаються чітко визначені законом складові, котрі у свою чергу також можуть обраховуватись у відсотковому значенні, тобто у процентах від іншого показника.

Але при цьому, юридичне значення має не такий умовний відсоток іншого показника складового елементу структури заробітку, а виключно остаточно розрахована сума складової оплати праці. До розрахованого базового показника застосовується передбачений законом умовний арифметичний розмір пенсії у відсотковому відношенні до загальної величини оплати праці за певний період трудової діяльності. Саме за допомогою умовного арифметичного розміру пенсії розраховується і абсолютний арифметичний розмір пенсії, який складає певну грошову суму.

Суд вважає, що саме означений показник - умовний арифметичний розмір пенсії і є тією сталою незмінною величиною, котра підлягає захисту за правовим режимом згідно з ст.22 Конституції України.

Таким чином, за загальним правилом у подальших процедурах перерахунку розміру вже призначеної пенсії (обчислення нового розміру пенсії) владний суб`єкт не може зачіпати саме умовного арифметичного розміру пенсії.

Виключенням із даного випадку є або істотна (на рівні докорінної) зміна умов пенсійного забезпечення, або істотна (на рівні докорінної) зміна умов оплати праці діючих публічних службовців, або істотна (на рівні докорінної) зміна умов проходження публічної служби.

У такому разі відсоток заробітку (винагороди за працю/службу, заробітної плати, грошового забезпечення тощо) як компонент алгоритму/механізму обчислення розміру раніше вже призначеної пенсії у зв`язку із підвищенням винагороди діючим публічним службовцям повинен використовуватись органом публічної адміністрації з положень діючої/чинної на момент перерахунку пенсії норми закону, адже одночасне поєднання двох компонентів процедури обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії (а саме: показника умовного відсоткового значення за одним законом, а показника поточного заробітку за іншим законом) не відповідає меті справедливого соціального захисту людини та створює явну і очевидну дискримінацію громадян однієї категорії за ознакою часу призначення пенсії.

Показник відсоткового значення розміру пенсії у спірних правовідносинах визначений ст.13 Закону України №2262-ХІІ.

За відсутності означених вище виключних випадків цей показник підлягає застосуванню у процедурі призначення пенсії вперше за ст.43 Закону України №2262-ХІІ.

У той же час, у спірних правовідносинах суб"єкт владних повноважень під час обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії заявника у 2021р. діяв у порядку ст.63 Закону України №2262-ХІІ, а тому не мав правових підстав для застосування поточної чинної редакції ст.13 Закону України №2262-ХІІ.

Розвязуючи спір, суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) суб`єкта владних повноважень викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів та зазначення у процесуальних документах належних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення, але стан виконання суб"єктом владних повноважень цього обов`язку не виключає дії норм ч.1 ст.77 КАС України та стандартів доказування, сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. по справі №916/3027/21.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження №К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання протиправним управлінського волевиявлення субєкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення таким волевиявленням власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону реально вчиненого управлінського волевиявлення.

Визначаючись з приводу реально вчиненого суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах управлінського волевиявлення, суд зазначає, що за загальним правилом з огляду на положення п.18 ч.1 ст.19, п.19 ч.1 ст.4 КАС України, п.1 ч.2 ст.24, п.2 ч.2 ст.24, ч.3 ч.2 ст.24 Митного кодексу України під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти - письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти - вчинок з приводу реалізації управлінського повноваження, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти - ухилення від виконання обов`язку, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти - оформлене офіційним письмовим документом - листом відхилення прохання/звернення приватної особи.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про те, що у спірних правовідносинах відповідачем було реалізовано управлінську функцію у спосіб вчинення волевиявлення з приводу зменшення відсоткового значення розміру пенсії заявника під час перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 04.03.2021р. у справі №520/1684/21р. із значення 80% грошового забезпечення до значення 70% грошового забезпечення.

З викладених вище міркувань таке волевиявлення належить кваліфікувати у якості протиправної дії із обтяженням суб"єкта владних повноважень обов"язком належного виконання управлінської функції.

З огляду на відсутність у суб"єкта владних повноважень у спірних правовідносинах свободи адміністративного розсуду в частині незастосування чинної норми закону праву заявника за цим епізодом відповідно до ч.2 ст.5 та ч.2 ст.9 КАС України належить надати захист у спосіб, сформульований у резолютивній частині даного судового акту.

Позов за вимогою про зобов`язання відповідача виплачувати перераховану пенсію та в подальшому здійснювати виплату щомісячної доплати згідно з постановою КМУ №713 від 14.07.2021р. слід залишити без задоволення як передчасно заявлену у часі та як заявлену за відсутності відповідного управлінського волевиявлення суб"єкта владних повноважень з даного приводу.

Суд вважає, що до предмету доказування у справі згідно з ч.2 ст.73 КАС України віднесені ті обставини, котрі мали місце в умовах фактичної дійсності у проміжок часу з моменту вчинення суб`єктом владних повноважень оскарженого управлінського волевиявлення до календарної дати подання заявником позову.

Саме ті права (інтереси), котрі існували у цей проміжок часу та які заявник вважає порушеними і є об"єктом судового захисту згідно з ч.1 ст.2 КАС України у разі доведення матеріалами справи факту невідповідності реально вчиненого суб"єктом владних повноважень управлінського волевиявлення вимогам ч.2 ст.2 КАС України.

Суд наголошує, що матеріали справи не містять доказів того, що після вчинення управлінського волевиявлення на виконання цього судового акту суб`єкт владних повноважень має нездоланний та незмінний намір проводити виплату пенсії, обчислену із використанням показника відсоткового значення, відмінного від арифметичної величини - "80%" або із припиненням виплати щомісячної доплати до пенсії згідно з постановою КМУ №713 від 14.07.2021р..

Окремо суд зазначає, що доказів проведення суб"єктом владних повноважень перерахунків пенсії заявника станом на 01.02.2020р., станом на 01.02.2021р., станом на 01.02.2022р., станом на 01.02.2023р., станом на 01.02.2024р., станом на 01.02.2025р. у зв`язку із зростанням розміру обчисленого у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 грошового забезпечення матеріали справи не містять, джерел отримання таких доказів за власною ініціативою згідно з ч.4 ст.9 КАС України судом у ході розгляду справи не виявлено.

Окремо суд зазначає, що у силу правового висновку п.112 постанови Великої палати Верховного Суду від 13.03.2025р. у зразковій справі №400/6254/24 (де указано, що перерахунок пенсії військовослужбовця на підставі рішення суду з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на 1 січня 2021 року, 1 січня 2022 року, 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», є таким перерахунком пенсії з підвищенням, який відповідно до абзацу третього пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та постанов Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» є правомірною підставою для невиплати доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн та індексації за 2022, 2023 роки) вимога заявника про виплату пенсії без обмежень не підлягає задоволенню в частині таких структурних елементів пенсії як щомісячна доплата у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 та індексація пенсії.

Тому за цим епізодом позов підлягає залишенню без задоволення.

При розв`язанні спору, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував усі діючі механізми з`ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; повно та детально виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4-12, 72-77, 90, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу призначення, обчислення, нарахування, виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 15.01.2025 року призначення, обчислення, нарахування, виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу зменшення показника відсоткового значення пенсії ОСОБА_1 під час перерахунку пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2021р. у справі №520/1684/21 станом на 01.04.2019р. з 80% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019р. із збереженням показника відсоткового значення розміру пенсії у 80% грошового забезпечення після перерахунку пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2021р. у справі №520/1684/21 з урахуванням раніше проведених платежів.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 ) 1.453,44 грн (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні 44 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Роз`яснити, що рішення суду підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко