Справа № 400/11351/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/11351/24

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

03 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ в Миколаївській області щодо невиплати компенсації за втрату частини доходів, одночасно з виплатою заборгованості відповідно до рішення суду по справі №400/4430/19, у жовтні 2024 року, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області нарахувати та виплатити йому компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за вислугу років у повному обсязі згідно до чинного законодавства України за період затримки з 01 січня 2018 по 30 вересня 2024 року у сумі 22194,79 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 по справі № 400/4430/19 відповідач провів перерахунок пенсії за вислугу років і нарахував заборгованість (різницю між отриманою пенсією та нарахованою за рішенням суду) за період з січня 2018 по жовтень 2020 року в сумі 33 027,97 гривень. Сума заборгованості за рішенням суду виплачена відповідачем в жовтні 2024 року. На переконання позивача, разом із виплатою заборгованості відповідач протиправно не виплатив компенсацію втрати частин доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії, обрахованої на виконання рішення суду від 22.06.2020 по справі №400/4430/19.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ в Миколаївській області щодо не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за вислугу років на виконання рішення суду по справі №400/4430/19.

Зобов`язано Головне управління ПФУ в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період роботи з жовтня 2020 року по вересень 2024 року.

В задоволенні позовних вимог щодо нарахування компенсації у сумі 22194,79 гривень відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що оскільки виплата пенсії позивачу нараховується та виплачується своєчасно, у терміни, передбачені чинним законодавством. Підстави для виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відсутні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , є військовим пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 по справі №400/4430/19 зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.08.2019 р. № ЮН47342, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 р., виходячи зі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р., з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набрало законної сили 23 вересня 2020 року.

13 жовтня 2020 року, на виконання рішення по справі №400/4430/19, Головним управлінням ПФУ в Миколаївські області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.08.2018 №ЮН47342 та забезпечено виплату пенсії у перерахованому розмірі. Також, відповідачем на виконання рішення суду по справі №400/4430/19 обраховано суму заборгованості за попередні періоди з 01.01.2018 по 31.10.2020 в сумі 33 027,97 гривень.

В жовтні 2024 Головне управління ПФУ в Миколаївській області забезпечило виплату різниці пенсії за період з 01.01.2018 по 30.09.2020 на виконання рішення по справі №400/4430/19 в повному обсязі.

Позивач, вважаючи, що має право на виплату компенсації, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 30.09.2024 року, звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки кошти, що були присуджено позивачу сумою недоплачених пенсійних виплат, виплачені відповідачем на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 по справі №400/4430/19 лише в жовтні 2024 року, то позивач набув право на нарахування та виплату компенсації втрати частин доходів.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-II та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, якою затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України 21.02.2021 року прийняв постанову № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Згідно із п.1 Порядку № 159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до п.п.2, 4 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Пунктом 3 Порядку № 159 визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 11.07.2017 № 21-2003а16, постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17 та від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19.

Положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку №159 право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.

Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата, пенсія) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

Так, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 по справі №400/4430/19, яке набрало законної сили 23.09.2020, зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.08.2019 р. № ЮН47342, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 р., виходячи зі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р., з урахуванням раніше виплачених сум.

Саме на виконання цього рішення, за період з 01.01.2018 року по 31.10.2020, відповідач лише у жовтні 2024, тобто з порушенням строків виплати пенсії більше ніж на один місяць, виплатив позивачу заборгованість.

Викладене є підставою для отримання позивачем компенсації втрати частин доходу.

Зазначене судове рішення є преюдиційним для справи, що розглядається.

У контексті обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Відповідно приписів ст. 7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Отже, законодавець передбачив можливість прийняття рішення по стягненню суми компенсації окремо від стягнення суми основного боргу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частин доходу у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії за 2018 - 2020 роки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 200/15033/21 від 06 березня 2024 року.

Посилання апелянта на правові позиції суду апеляційної інстанції колегія суддів не враховує, оскільки відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не апеляційних судів.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів не надає оцінки рішенню Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року в цій частині.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 09 грудня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Ммколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко