Справа № 460/5233/25
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2025 року м. Рівне №460/5233/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Рубіна Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Шевчук В.С.,

відповідача: представник Юхименко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Закладу професійної (професійно-технічної освіти) "Сарненський аграрно-технологічний професійний коледж"
доГоловного управління ДПС в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Заклад професійної (професійно-технічної освіти) "Сарненський аграрно-технологічний аграрний коледж" (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати ППР від 04.03.2025 № 4077/, оформлене Головним управлінням ДПС у Рівненській області. Згідно доводів позовної заяви та заяви про збільшення підстав позову, ЗП(ПТ)О «САРНЕНСЬКИЙ АГПК» вказало, що спірне податкове повідомлення-рішення, ґрунтуються на висновках акту № 1901/ж5/17-00/07-17/53776521 бланк № 00085 від 05.02.2025 про результати проведення фактичної перевірки (надалі акт перевірки). Проте, ЗП(ПТ)О «САРНЕНСЬКИЙ АГПК» вважає, що висновки акту перевірки є необ`єктивними та безпідставними, а прийнятті за наслідками перевірки податкове повідомлення-рішення підлягають скасуванню як таке, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Вказує, що в ході перевірки відповідачем було порушено процедуру призначення перевірки, помилково віднесено отримані в якості благодійної допомоги грошові кошти до сум торгової виручки пов`язаної із реалізацією послуг, а штраф у спірному рішення помилково прийнято на підставі іншої статті Закону, а ні ж та про порушення якої міститься згадка в акті перевірки. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав, подав письмовий відзив як на позову заяву, так і на заяву про збільшення підстав позову, в якому зазначив, що за результатами фактичної перевірки ТОВ ЗП(ПТ)О «САРНЕНСЬКИЙ АГПК» було виявлено факти надання позивачем за період із 01.10.2023 по 31.01.2025 послуг (освітніх), транспортних, проживання в гуртожитку і оренди використання сільськогосподарських машин на загальну суму 30458800грн із оплатою у готівковій формі без використання РРО/ПРРО, що є порушенням ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Також, відповідач у власних відзивах зауважив, що жодних порушень процедурного порядку призначення перевірки ним не допускалося, наказ про проведення перевірки був прийнятий у зв`язку із надходженням інформації від ДПС України про виявлення відповідних ознак вчинення правопорушення позивачем під час здійснення власної діяльності. Крім того, відповідач повідомив, що дійсно до оспорюваного повідомлення рішення помилково внесено некоректні відомості про статтю Закону на підставі якої застосовано штрафні санкції, однак таку помилку слід оцінити як технічну помилку, яка не впливає на коректність суми визначеного для позивача штрафу. З наведених підстав, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 21.03.2025 позову заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 31.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено провадити за правилами загального позовного провадження.

28 травня 2025 на адресу суду надійшла заява позивача про збільшення підстав позову.

Ухвалою суду від 28.05.2025, постановленою без оформлення окремого документа, прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення підстав позову.

18.06.2025 ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа закрито підготовче проводження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи викладені позовній заяві та заяві про збільшення підстав позову, просив позов задовольнити, водночас повідомив, про те що позивачем планується надати всі докази понесених ним витрат, зокрема правничої допомоги в продовж 5 днів із дня проголошення судового рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у письмових відзивах.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши позовну заяву, відзив на позов, та надані сторонами докази, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх зібраними у справі доказами, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд враховує наступне.

Так, судом встановлено, що Заклад професійної (професійно-технічної освіти) «Сарненський аграрно-технологічний професійний коледж» є державним професійно-технічної освіти закладом та водночас є некомерційною установою зі статусом «неприбуткова організація», який отриманий 15.10.1997 в категорії «бюджетні установи».

Вказані обставини підтверджуються інформацією, що містить у витягу із ЄДРПОУ щодо особи позивача та рішенням № 007 від 12.02.2025.

Основний вид діяльності позивача: 85.32 Професійно-технічна освіта.

Матеріалами справи стверджується, що в період із 22.01.2025 по 05.02.2025 ГУ ДПС у Рівненській області було проведено фактичну перевірку Закладу професійної (професійно-технічної освіти) «Сарненський аграрно-технологічний аграрний коледж» з метою перевірки дотримання вимог Податкового кодексу України, законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтва, ліцензій, у тому числі на виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових і відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки № 1901/ж5/17-00/07-17/53776521 бланк № 00085 від 05.02.2025.

Згідно відомостей внесених до такого акту, стверджується, що при проведені фактичної перевірки відповідно до касових книг заявою Закладу професійної (професійно-технічної освіти) «Сарненський аграрно-технологічний аграрний коледж» встановлено надання за період із 01.10.2023 по 31.01.2025 послуг (освітніх), транспортних, проживання в гуртожитку і оренди використання сільськогосподарських машин на загальну суму 30458800грн із оплатою у готівковій формі без використання РРО/ПРРО, а саме: за період із 01.10.2023 по 31.01.2025 надано такі послуги із оплатою у готівковій формі: освітні на загальну суму 2958939грн; транспортні на загальну суму 41695грн; проживання в гуртожитку на загальну суму 23676грн; використання сільськогосподарських машин (комбайн, трактор) на загальну суму 13800грн; оренди на загальну суму 7770грн без використання РРО/ПРРО.

Також у акті перевірки стверджується, що Закладом професійної (професійно-технічної освіти) «Сарненський аграрно-технологічний аграрний коледж» незабезпечена можливість здійснення безготівкових розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за наданні послуги, продані товари, банківській платіжний термінал відсутній.

За наслідком проведеної перевірки позивача, відповідачем в подальшому прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» № 4077/ від 04.03.2025.

Як стверджує позивач, що жодної мети отримання прибутку від оплатної реалізації товарів чи послуг він не мав. Твердження же контролюючого органу про отримання готівкових грошових коштів на загальну суму 30458800грн в якості оплати за надання послуг (освітніх), транспортних, проживання в гуртожитку і оренди використання сільськогосподарських машин суперечить фактично представленим до перевірки документам.

В вході аналізу наданих сторонами доказів, а саме касової книги, прибуткових касових ордерів, сформованих позивачем за період із 01.10.2023 по 31.01.2025, копії яких приєднано до матеріалів справи, а оригінали досліджено судом в судовому засіданні, судом встановлено, що дійсно позивачем здійснювався саме прийом грошових коштів із наступною фіксацією таких операцій у касових книгах, однак такі кошти надходили в якості благодійних (членських) внесків або цільової допомоги від студентів та їх батьків, що спрямовані на підтримання функціонування та розвитку начального закладу, проведення ремонтних робіт навчальних приміщень, закупівлю необхідних навчальних матеріалів, паливо-мастильних матеріалів, ремонтних запасних частин, що необхідні для організації проведення навчального процесу, в тому рахунку, як щодо управління сільськогосподарською технікою, так і щодо проведення її обслуговування та ремонту.

Кожного дня, відповідальним бухгалтером навчального закладу інкасувалися отримані грошові кошти та передавалися до банківської установи для їх перерахування на рахунок навчального закладу.

Вказані обставини підтверджуються відповідними записами, внесеними до касових книг позивача та записами до прибуткових касових ордерів за відповідний обревізований період.

При цьому, як слідує із матеріалів справи, жодних доказів, які б свідчили що мало місце саме реалізація позивачем послуг, відповідачем не представлено. Також, із акту перевірки слідує, що відповідальними ревізорами позивача не було внесено жодних записів до такого акту про те, на підставі саме яких документів, останні дійшли висновку, що операції позивача з прийняття готівки, є операціями із розрахунку споживачів за надані позивачем послуги.

Згідно п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: 1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення.

Системний аналіз положень п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» дає підстави стверджувати, що відповідальність для суб`єктів господарювання настає виключно лише у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи під здійснення операцій із продажу товарів (робіт, послуг).

У відповідності до Статті 3 Закону про РРО, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій тощо;

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі тощо;

- виконувати інші вимоги даної статті.

Підпунктом 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу визначено, що продаж (реалізація) товарів будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Продаж результатів робіт (послуг) будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об`єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг) (п.14.1.203 ПКУ).

Надходження, які надходять неприбутковій організації у вигляді благодійної пожертви на статутну діяльність, безповоротної допомоги, цільової фінансової допомоги, є фінансуванням на статутну діяльність неприбуткової організації.

Отримані кошти неприбуткова організація має право використовувати виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами (п.133.4.2 ПКУ).

Однак, як встановлено судом, жодної реалізації товарів, робіт, робіт послуг позивачем не проводилося, ним лише приймалися грошові кошти в якості благодійних (членських) внесків або цільової допомоги від студентів та їх батьків, що спрямовані на підтримання функціонування та розвитку начального закладу, проведення ремонтних робіт навчальних приміщень, закупівлю необхідних матеріалів, що необхідні для організації проведення навчального процесу, що за своєю суттю не під падає під таку категорії розрахункових операцій, які в обов`язковому випадку мають бути проведенні із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій.

Надаючи оцінку твердження позивача про порушення відповідачем норм матеріального права, а зокрема застосування не вірної норми закону під час прийняття оспорюваного рішення, суд констатує.

Як слідує, із змісту розрахунку штрафних санкцій до оспорюваного податкового повідомлення-рішення, контролюючим органом було застосовано штрафні санкції за наступні правопорушення, вчинені позивачем:

- 2500грн на підставі п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за не проведення розрахункових операцій через РРО на загальну суму 2500 грн. (2500*100%);

- 4565070грн на ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» згідно якої застосовується фінансова санкція у розмір вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (3044380*150%).

При цьому, як вбачається із змісту оспорюваного податкового повідомлення-рішення, контролюючим органом до нього внесено відомості про його прийняття згідно із статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у зв`язку із чим застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) та/або пеня за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Так, відповідно до положень ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Аналіз вищевказаної норми визначає кілька правових підстав для застосування фінансової санкції: (1) реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку, (2) не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). З наведеної, слідує, що для того щоб застосування відповідальності за порушення ст. 20 Закону було правомірним, обов`язково має бути наявний однин із елементів склад порушення - реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку. І лише у поєднанні із іншим елементом порушення - не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, таке порушення вважатиметься вчиненим.

Разом із тим, як свідчить відомості внесенні до акту перевірки, контролюючим органом не було встановлено обставини щодо яких саме необлікованих товарів мала місце реалізація, або які саме документи, що підтверджують облік таких товарів, вимагалося контролюючим органом та не було надано позивачем.

Не було ж також і встановлено й іншого ж елементу такого порушення - здійснення реалізації товару або його перебування у місці продажу, щодо якого не надано облікові документи, а ні в акті перевірки, а ні в матеріалах справи таких обставин контролюючим органом встановлено не було.

В той же, час як стверджується матеріалами справи, фактична перевірка проводилася в адміністративному приміщенні навчального закладу. Жодної інформації про те чи проводилося реалізація будь-яких необлікованих товарів та/або чи проводилося лише їх збереження, акт перевірки не містить. Так само і відсутні дані, щодо фактичного виявлення місця знаходження чи реалізації необлікованого такого товару (прилавок, вітрина, склад).

При цьому, для того, що б стверджувати, що дійсно мало місце його реалізація, під час перевірки ревізорам слід було б або здійснити контрольну закупку такого товару, або зафіксувати дані щодо ціни реалізації на прилавку, в прайсі чи зафіксувати його місце знаходження у приміщенні де безпосередньо здійснюється його продаж тощо. В той же час, таких даних під час перевірки ревізорами відповідача щодо фактичного вжиття дій позивачем щодо реалізації необлікованого товару у жодний спосіб зафіксовано не було.

З наведеного слідує, що якщо жоден із представлених доказів не свідчить, що мало місце реалізація позивачем необлікованих товарів або ж наявності таких товарів у місці їх продажу, то висновок контролюючого органу щодо наявності усіх елементів складу відповідного правопорушення, є передчасним, адже за відсутності доказів здійснення реалізації необлікованого товару або ж наявності такого товару у місці продажу, то застосування штрафних санкцій за порушення ст. 20 Закону, за умови відсутності одного із обов`язкових елементів такого порушення, є очевидно протиправним.

Відтак, суд наголошує, що в ході прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та проведенні відповідного розрахунку штрафних санкцій, контролюючим органом було проявлено грубу необачність, яка полягає в безпідставному посиланні, під час вирішення питання щодо застосування штрафних санкцій до позивача, на положення ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки як встановлено судом, жодних випадків щодо порушення позивачем правил товарного обліку під час перевірки зафіксовано не було.

Суд констатує, що загальна сукупність допущених контролюючим описок, як у оспорюваному рішенні, так і в розрахунку штрафних санкцій, про існування яких не заперечує відповідач у власному відзиві, ставлять під сумнів коректність розрахунків відповідача, проведених при прийняті оспорюваного рішення, оскільки, значна сукупність взаємовиключних помилкових тверджень відповідача, щодо природи застосованих санкцій, їх нормативних підстав, та застосованих відповідачем коефіцієнтів для розрахунку, фактично створюють відповідні обмеження для правильного розуміння судом, де саме має місце лише виключно технічна помилка, а де має місце саме не вірне застосування норм матеріального права.

При цьому, суд звертає увагу, що в продовж процедури судового оскарження, відповідачем жодних заходів щодо виправлення допущених помилок у податковому повідомленні-рішенні та відповідному розрахунку штрафних санкцій до нього не вживалося, оновлених редакцій таких документів для суду не надавалося, які дійсно могли свідчити про існування саме ряду технічних помилок, які не впливають на розмір застосованих відповідачем штрафних санкцій.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом із тим, ч. 2 ст. 77 КАС України перебачено, що адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, з огляду на не надання відповідачем будь-яких прямих доказів, які б підтверджували б той факт, що дійсно позивачем в продовж перевіряємого періоду здійснювалася саме реалізація товарів та послуг, а також з огляду на відсутність посилань в акті перевірки на відповідні документи, що досліджувалися відповідачем в ході перевірки, на підставі яких відповідачем сформовані власні висновки, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо наявності в діях позивача складу порушення.

Окрім того, надаючи оцінку доводам позивача з приводу порушення відповідачем процедури призначення перевірки, судом встановлено.

Як слідує, із наказу ГУ ДПС у Рівненській області № 228-п від 21.01.2025 про проведення фактичної перевірки установи позивача, остання була проведена контролюючим органом на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 ст. 80 ПК України.

Так, згідно п. 80.2.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до п.81.1. ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: … копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Системний аналіз, положень пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України та п.81.1. ст. 81 ПК України вказує, що внесення інформації про підстави для проведення перевірки є обов`язком для контролюючого органу, адже в такому випадку наказ не відповідатиме положенням п.81.1. ст. 81 ПК України.

Разом із тим, як вбачається із змісту наказу на проведення перевірки, в останньому відсутні будь-які покликання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки (в тому рахунку листи інших державних органів, ДПС України), крім як на норму, що регулює питання призначення перевірки - підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а також не відображено, яка саме яка інформація, що фактично наявна та/або фактично отримана контролюючим органом, та яка отримана від державних органів або органів місцевого самоврядування стала підставою для його прийняття.

Із такого наказу не вбачається, з якою метою проводиться перевірка та у зв`язку із якими подіями (випадками), що перелічені в пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Як стверджує відповідач, підставою для призначення перевірки слугував лист ДПС України від 18.12.2024 року № 35206/7/99-00-07-03-01-07.

Разом із тим, як слідує із листа ДПС України від 18.12.2024 року № 35206/7/99-00-07-03-01-07, останній не містить в собі будь-яких конкретних відомостей про виявлення будь-яких ознак порушення законодавства. Згідно такого листа стверджується, що за результатами аналізу наявної податкової інформації в базах ДПС щодо діяльності СГ, які надавалися послуги навчання з підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації водій транспортних послуг, встановлено, що деякі СГ не мають зареєстрованих транспортних засобів, не декларували відповідні об`єкти оподаткування. При цьому, з такого листа не слідує, що проте, які саме порушення із наведеного переліку були виявлені саме щодо позивача.

З наведеного листа лише слідує, що предметом для проведення перевірок має бути саме перевірку у суб`єктів господарювання наявності основних засобів та правильності декларування ними відповідних об`єктів оподаткування. Однак, як слідує, із положень п. 75.1.3. ст. 75 ПК України, фактична перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтва, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Питання щодо перевірки наявності основних засобів чи правильності декларування об`єктів оподаткування, до кола питань які можуть виступати предметом фактичної перевірки не входять.

Разом із тим, суд констатує, що із даного наказу неможливо ідентифікувати чи дійсно, підставою для його прийняття слугувала інформація, яка містилися в листі ДПС України від 18.12.2024 року № 35206/7/99-00-07-03-01-07, та чи саме ця інформація слугувала такою підставою.

Суд зауважує, що з огляду на норми чинного законодавства для зазначення підстави проведення перевірки недостатньо вказати номер підпункту та статті ПК України, а необхідно обґрунтувати конкретну підставу для проведення фактичної перевірки. Підстава для призначення перевірки - це реальні події, обставини, з настанням яких законодавець пов`язує у контролюючого органу виникнення права на призначення фактичної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 640/21536/19, від 22 вересня 2020 року у справі №520/1304/2020 від 05 березня 2019 року у справі №820/4893/18, від 11 червня 2019 року у справі №1440/2045/18.

Так у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2020 року (справа № 640/21536/19) вказано, що призначення фактичної перевірки за підставами, вказаними у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, повинно супроводжуватись з повідомленням або інформацією про порушення платником податків законодавства у відповідній сфері правовідносин.

У постанові від 08 квітня 2021 року у справі №640/21528/19 Верховний Суд зазначив, що інформація на підставі якої прийнято оскаржуваний наказ, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи. Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №820/4894/18, від 11 вересня 2020 року у справі №640/21536/19.

Також постанові у Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі № 460/7257/20, останній зауважив, що у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.

Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у складі судової плати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 28.05.2024 у справі № 280/1431/23.

За таких, умов суд вважає, що контролюючим органом при прийнятті наказу про проведення перевірки не було забезпечено підтвердження правомірності проведення відповідної перевірки.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення відповідача не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, наведеним у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, так як прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в порядку статті 77 КАС України, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на підставі частини 1 статті 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 30280грн, сплачена відповідно до платіжних інструкцій від 19.03.2025 № 17611 та від 28.03.2025 № 94.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Рівненській області від 04.03.2025 № 4077/, в повному обсязі.

Стягнути на користь Закладу професійної (професійно-технічної освіти) "Сарненський аграрно-технологічний професійний коледж", за рахунок суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС в Рівненській області судовий збір у сумі 30280грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Заклад професійної (професійно-технічної освіти) "Сарненський аграрно-технологічний професійний коледж" (вул. Демократична, 15, м. Сарни, Сарненський р-н, Рівненська обл., 34502, ЄДРПОУ/РНОКПП 02547197)

Відповідач - Головне управління ДПС в Рівненській області (вул. Відінська, 12,м. Рівне, Рівненська обл., Рівненський р-н, 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 25 серпня 2025 року

Суддя Т.О. Комшелюк