Справа № 161/12989/25
Суддя: Черняк В. В.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/174/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Черняка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог вказує, що 29.05.2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова №414 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (23.05.2024 року позивач відмовився проходити медичний огляд для визначення ступені придатності до військової служби). Про постанову він дізнався 22.06.2025 року через сповіщення на мобільний за стосунок «Дія». Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, такою, що не відповідає вимогам закону. Крім того, зауважує, що діяння кваліфіковане як повторне протягом року, в той час як відомості про його притягнення до адміністративної відповідальності відсутні.

З цих підстав просить суд визнати протиправною та скасувати зазначену постанову №414 від 29.05.2024 року .

Представник відповідача у письмовому відзиві позов заперечив, вказав, що оскаржувану постанову винесено відповідності до вимог законодавства, із належним встановленням віх фактичних обставин справи. Зауважив, що від отримання направлення на проходження ВЛК громадянин ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, про що було складено відповідний акт. За фактом відмови позивача було складено протокол №414 від 23.05.2024 року про адміністративне правопорушення, з яким його було ознайомлено (протокол складався в особистій присутності особи, про що свідчать його підписи). На розгляд справи він не з`явився, хоча був повідомлений про дату і час належним чином. Копія постанови була направлена на його адресу через оператора поштового зв`язку. Крім того, представник відповідача зазначив, що внаслідок автоматичної помилки у зв`язку з надмірним навантаженням працівників ТЦК та СП в постанові під час кваліфікації було помилково проставлено частину «2» ст. 210-1 КУпАП замість вірної частини «3». Проте характер вчиненого правопорушення чітко вказує, що притягнення відбулось згідно ч. 3 ст. 210-1 (в умовах особливого періоду).

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як встановлено судом, оскаржувана постанова фактично була отримана позивачем 22.06.2025 року.

З даним позовом ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області 02.07.2025 року, тобто протягом встановленого законодавством десятиденного строку на оскарження постанови.

Враховуючи зазначені обставини, суд визнає причини пропуску строку для звернення до суду з даним позовом поважними, та вважає можливим поновити позивачу пропущений ним процесуальний строк для оскарження постанови.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що 23.05.2024 року ОСОБА_1 було видано направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в підрозділах ЗС України у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Від отримання направлення на проходження ВЛК ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, про що було складено відповідний акт від 23.05.2025 року.

На підставі наведеного, 23.05.2024 року в особистій присутності ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП (примірник протоколу вручено під особистий підпис позивача, про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлений).

З тексту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 додаткових письмових пояснень до протоколу не надавав.

29.05.2024 року ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 414 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

З тексту постанови вбачається, що ОСОБА_1 23.05.2024 року відмовився від проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби, за рішенням ВЛК ТЦК та СТ, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

19.05.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно з яким стаття 210-1КУпАП зазнала змін, і з 19 травня 2024 року частина друга стала визначати відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Частиною третьою цієї статті у зміненій редакції передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (від 17000 грн. до 25500 грн.), і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до ст.77КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. Суд позбавлений права самостійно збирати докази у справі про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого відносно позивача рішення.

Як зазначалося вище, редакція ч. 3 ст.210-1КУпАП викладена як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що особу притягнуто до відповідальності із зазначенням правової кваліфікації за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, тим самим опис диспозиції містить положення, що передбачається відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Ні в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, ні в оскаржуваній постанові не зазначено коли його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 2101 КУпАП та яке адміністративне стягнення до нього було застосоване.

Суд погоджується з доводами позивача щодо невірної кваліфікації інкримінованих йому діянь за ч. 2 ст.210-1 КУпАП, що не узгоджується з викладеними обставинами в оскаржуваній постанові.

При цьому, позиція відповідача про механічні описки в оскаржуваній постанові в частині кваліфікації правопорушення не заслуговують на увагу суду.

Відтак, в оскаржуваній постанові вказано невірну кваліфікацію, не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 2 КУпАП.

Зважаючи на викладене, у суду наявні підстави для задоволення адміністративного позову, скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі ст.ст. 210-1, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - задовольнити, постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 414 від 29 травня 2024 року - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 22 серпня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк