Справа № 200/5805/25
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

26 серпня 2025 року Справа №200/5805/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши в письмовому провадженні клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області про закриття провадження у справі №200/5805/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області^ про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго (далі-позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі- відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управлінням ДПС у Донецькій області щодо неподання органу державної казначейської служби висновку щодо повернення помилково сплаченого грошового зобов`язання ТОВ ДТЕК СХІДЕНЕРГО з податків у загальному розмірі 256 585 711,85 грн, а саме:

- 98 931 794,70 грн. - Екологічний податок, який справляється за викид в атмосферне повітря двоокису вуглецю стацiонарними джерелами забруднення;

- 157 646 773,61 грн. - Екологічний податок, який справляється за викид в атмосферне повiтря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (крім викиду в атмосферне повітря двоокису вуглецю);

- 7 143,54 грн. - Надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у воднi об`єкти;

- стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго (, рахунок НОМЕР_1 в АТ ПУМБ) з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області надмірно сплачені грошові кошти у загальному розмірі 256 585 711,85 грн, а саме:

98 931 794,70 грн. екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря двоокису вуглецю стацiонарними джерелами забруднення;

157 646 773,61 грн. екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повiтря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (крім викиду в атмосферне повітря двоокису вуглецю);

7 143,54 грн. - надходжень від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у воднi об`єкти.

Ухвалою суду від 08 серпня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником Головного управління ДПС у Донецькій області до суду надано клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Постановою Господарського суду Донецької області від 28 жовтня 2024 року у справі № 905/55/24% 1) припинено процедуру розпорядження майном боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» м.Курахове Донецької області. Припинено повноваження розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» арбітражного керуючого Паркулаб В.Г. 2) Визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (85612, Донецька обл., Покровський р-н, м.Курахове, вул.Енергетиків, 34, ) банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 (дванадцять) місяців. 3) Заяву арбітражного керуючого Паркулаба Володимира Григоровича про призначення його ліквідатором задоволено. Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» м.Курахове Донецької області () призначено арбітражного керуючого Паркулаба Володимира Григоровича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №983 від 23.05.2013 (адреса: 61002, м.Харків, вул.Потебні, 6; ел. адреса - ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Зобов`язано комітет кредиторів надати пропозиції щодо розміру основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень ліквідатора. 4) Оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про визнання юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (85612, Донецька обл., Покровський р-н, м.Курахове, вул.Енергетиків, 34, ) банкрутом. 5) Ліквідатору по закінченні ліквідаційної процедури подати до господарського суду на затвердження звіт та ліквідаційний баланс банкрута у відповідності до вимог статті 65 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, на думку відповідача, вимога особи, щодо якої порушено справу про банкрутство, про визнання протиправним та скасування рішення органу ДПС як майновий спір боржника підлягає розгляду в межах провадження у справі про банкрутство з визначенням юрисдикційності розгляду такого спору господарському суду.

З огляду на викладене, Головне управління ДПС у Донецькій області вважає, що справа № 200/5805/25 не підсудна Донецькому окружному адміністративному суду, а з урахуванням справи № 905/55/24 про банкрутство підсудна Господарському суду Донецької області.

Представник позивача надав заперечення проти закриття провадження у справі, в обґрунтування якого зазначив, що у справі, що розглядається, позовні вимоги стосуються перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, тому предмет спору, на думку позивача, свідчить про публічно-правовий характер такого спору, який належить до юрисдикції адміністративних судів

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Головним критерієм розмежування адміністративної та господарської судових юрисдикцій є предмет спору та зміст спірних правовідносин.

При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин, а суб`єкт владних повноважень у цих правовідносинах реалізує свої владо-управлінські функції.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Приписами статей 2, 4 та 19 КАС України визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні та в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції й може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин відповідну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт має виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тобто якщо спір виник у сфері публічно-правових відносин, це виключає розгляд справи в порядку господарського судочинства.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 1 ПК України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У цих правовідносинах контролюючий орган здійснює владні управлінські функції, а тому є суб`єктом владних повноважень відповідно до пункту 14.1.241 статті 14 ПК України в значенні, визначеному КАС України.

Таким чином, особливості порядку та процедури розгляду податкових спорів у межах адміністративної юрисдикції, визначеної КАС України, регламентуються ПК України.

Водночас ГПК України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України). Справи, що відносяться до господарської юрисдикції наведені в статті 20 ГПК України, серед яких, зокрема, є справи про банкрутство як одна з категорії спорів, що підсудні господарським судам.

Так, у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України закріплена спеціальна юридична норма, відповідно до якої до справ, що належать до юрисдикції господарських судів, входять справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, зокрема:

- справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати;

- поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника,

- за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

Зазначена правова норма визначає вичерпний перелік спорів, що підсудні господарським судам у межах розгляду справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, та містить виняток щодо поширення юрисдикції господарських судів на певні спори (податкові спори) у межах цієї категорії справ, а саме про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

Особливості порядку та процедури розгляду справ про банкрутство в межах господарської юрисдикції, визначеної ГПК України, регламентуються КУзПБ. При цьому КУзПБ не можна розглядати з точки зору розширення господарської юрисдикції на певні категорії спорів, щодо яких встановлено виняток пунктом 8 частини першої статті 20 ГПК України, що розглядаються у межах справ про банкрутство, оскільки саме ГПК України визначається юрисдикція господарських справ, КУзПБ встановлюється не юрисдикція справ, а особливості порядку та процедури розгляду лише певної категорії спорів у межах господарської юрисдикції, визначеної статтею 20 ГПК України.

Згідно з преамбулою КУзПБ цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до статті 1 КУзПБ банкрутством є визнана господарським судом нездатність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника; боржником для цілей цього Кодексу є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Отже, банкрутством як різновидом процедур, що здійснюються в межах спеціалізації господарського судочинства, є судова процедура, яка регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені КУзПБ, введеним у дію з 21 жовтня 2019 року. Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи, передбачаючи ряд процесуальних норм, які регулюють порядок здійснення судочинства в цих процедурах (відкриття провадження у справі про банкрутство, види судових рішень у банкрутстві та порядок їх оскарження тощо).

Статтею 7 цього Кодексу визначено порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

Відповідно до частини першої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Так само як особливості розгляду податкових спорів у межах адміністративної юрисдикції, визначеної КАС України, регламентуються ПК України, особливості порядку та процедури розгляду справ про банкрутство в межах господарської юрисдикції, визначеної ГПК України, регламентуються КУзПБ.

Згідно із частиною другою статті 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Вказана текстуальна конструкція статті 7 КУзПБ свідчить на користь того, що законодавець, маючи на меті віднести до юрисдикції господарських судів певні категорії спорів, як-то стягнення заробітної плати, поновлення на роботі, окремо про це детально зазначив та виокремив такі спори, при цьому у статті жодним чином не виокремлено податкових спорів, що виникають з податкових відносин та врегульовані ПК України.

Зазначення у статті 7 КУзПБ «всі майнові спори» є широким поняттям та жодним чином не свідчить, що цей Кодекс розширює господарську юрисдикцію за межі юрисдикції, визначеної ГПК України.

Відсутність у КУзПБ застереження про невиключення з розгляду в межах процедури банкрутства спорів з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, що виникають з податкових правовідносин, не визначає їх підсудність господарським судам, оскільки такі застереження містяться в пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України, яка визначає юрисдикцію господарських судів, у тому числі щодо справ про банкрутство.

Отже, юрисдикцію судів щодо розгляду тих чи інших спорів встановлюють лише процесуальні кодекси (ГПК України, КАС України, ЦПК України). Тобто зі змісту статті 7 КУзПБ слід дійти висновку, що така не встановлює особливостей, за яких адміністративні спори, що виникають з податкових відносин, віднесено до юрисдикції господарських судів у межах процедури банкрутства.

При цьому ПК України регулює особливості порядку та процедуру розгляду спорів, що здійснюються в межах спеціалізації адміністративного судочинства.

Натомість КУзПБ регулює окрему судову процедуру, що здійснюється в межах спеціалізації господарського судочинства, - банкрутство, яка регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені спеціальним КУзПБ.

Іншими словами, КУзПБ та ПК України є кодексами з консолідованими нормами права, тобто є спеціальними в частині розгляду окремого виду господарських спорів (про банкрутство), які розглядаються господарським судом за правилами ГПК України з урахуванням особливостей, визначених КУзПБ, та відповідно окремого виду адміністративних спорів (податкових спорів), які розглядаються адміністративним судом за правилами КАС України з урахуванням особливостей, визначених ПК України.

Висновки щодо визначення адміністративної юрисдикції при розгляді спорів, що виникають з податкових правовідносин, ґрунтуються також на тому, що вимоги платника податку (у тому числі й після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання його банкрутом з відкриттям щодо нього ліквідаційної процедури) щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності контролюючого органу стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, що свідчить про публічно-правовий характер такого спору, в якому суб`єкт владних повноважень реалізує свої владно-управлінські функції, а тому цей спір віднесено до розгляду саме за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічні правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.11.2023 по справі № 908/129/22.

Отже, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі №200/5805/25 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 12, 238, 256, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Залишити клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області про закриття провадження у справі №200/5805/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів без задоволення.

Копію ухвали суду надіслати сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, відповідно до статті 295 КАС України.

Згідно приписів статті 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Ухвала складена та підписана 26 серпня 2025 року.

Суддя О.В. Зінченко