Справа № 240/11290/25
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/11290/25

категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними та скасування пунктів наказів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за №50мтд від 06.03.2023 (по стройовій частині) про зарахування до списків особового складу частини та інших видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та призначити солдата ОСОБА_1 на посаду навідника - оператора 2-го відділення оперативного призначення 2-го взводу оперативного призначення 1-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 3-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення АЗОВ ВОС - 124282П з 06.03.2023;

- визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за №103мтд від 27.04.2023 (по стройовій частині), яким уважати таким, що приступив до виконання обов`язків солдат ОСОБА_1 з 27 квітня 2023 року за посадою воді автомобільного відділення взводу матеріально - технічного забезпечення НОМЕР_2 батальйону спеціального призначення (ВОС - 790037П), призначеного на цю посаду наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2023 №48 о/с;

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за №218мтд від 28.08.2023 року (по стройовій частині), яким виключено зі всіх видів забезпечення водія автомобільного відділення взводу матеріально - технічного забезпечення НОМЕР_2 батальйону спеціального призначення солдата ОСОБА_1 , який самовільно залишив місце несення служби під час перебування у службовому відрядженні у військовій частині НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) у період дії воєнного стану, з 28.08.2023;

- визнати протиправним та скасувати пункт 9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національного Гвардії України за № 232мтд від 13.09.2023, яким внесено зміни до п. 3 наказу командира військової частини № 218 мтд від 28.08.2023 у частині щодо виключення зі всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати пункт 53 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за № 31мгд від 06.02.2024 року (по стройовій частині), яким оголосити відповідно до пп. 14 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби в ЗСУ нижчепойменованих військовослужбовців НГУ звільнити з посади та зарахувати у розпорядження: водія автомобільного відділення взводу матеріально - технічного забезпечення НОМЕР_2 батальйону спеціального призначення солдата ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю понад 10 діб.

- визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за № 177мтд від 19.07.2024 (по стройовій частині), яким виключено зі списків особового складу військової частини: солдата ОСОБА_1 , що перебуває у розпорядженні командира частини, якому призупинено військову службу наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 № 148 о/с.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в лютому 2023 року позивачем було подано анкету для проходження військової служби у батальйоні " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", однак, в цей же день змінив свою думку та засобами телефонного зв`язку повідомив працівників рекрутингового центру про свою відмову від проходження військової служби. Позивачем зауважено, що працівниками рекрутингового центру було запевнено що його анкета буде анульована. Однак, в серпні 2023 року, по телефону представник військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомив позивача про його призов на військову службу. Позивач зазначає, що до військової служби він не приступав, медичний та професійно-психологічний огляд не проходив, контракт не укладав, присягу не приймав, зброю та речове забезпечення не отримував, військову підготовку не проходив, у військовій частині жодного дня не перебував та не отримував жодних наказів від командування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, не був ознайомлений зі спірними наказами про призов. На думку позивача, відповідач не дотримався законодавчо встановленого порядку призову його на військову службу, який здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Він не проходив обов`язкового медичного огляду, що свідчить про те, що позивач не набув статусу військовослужбовця та, відповідно, не міг приступити до військової служби. Позивач наголошує на тому, що заповнена ним анкета не була підставою для його зарахування спірним наказом до списків особового складу з огляду на недотримання усіх законодавчо визначених процедур, які мали б передувати такому зарахуванню, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статей 258-263 КАС України.

Також, ухвалою суду від 25.04.2025 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України належним чином завірену копію особової справи заведену на ОСОБА_1 , належним чином завірену копію довідки про проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії, оригінал рапорту ОСОБА_1 про його зарахування до військової частини НОМЕР_1 НГУ, копію матеріалів службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_1 .

23.05.2025 через систему "Електронний суд" представником військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

09.06.2025 на електронну адресу суду представником позивача подано відповідь на відзив.

10.06.2025 на електронну адресу суду представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить, зокрема:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за №148 о/с від 19.07.2024.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України виключити із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України солдата ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10.06.2025 призначено адміністративну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі на 01 липня 2025 року об 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 11.06.2025 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України належним чином завірену копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19.07.2024 за №148 о/с.

20.06.2025 через систему "Електронний суд" представником відповідача, на виконання ухвали суду від 11.06.2025, подано копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19.07.2024 за №148 о/с.

Судове засідання призначене на 01.07.2025 не проводилось у зв`язку із надходженням клопотань від сторін про розгляд справи без їх участі. Наступне судове засідання призначено на 28.07.2025 об 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 02.07.2025 витребувано повторно у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зокрема: документи про проходження ОСОБА_1 ВЛК; документи про проходження ОСОБА_1 навчання в навчальному центрі; контракт зі ОСОБА_1 про проходження військової служби чи документи на підставі чого ОСОБА_1 був мобілізований; рапорт про прийняття ОСОБА_1 на військову службу; документи про отримання ОСОБА_1 військової форми; документи про прибуття ОСОБА_1 на службу; особову справу ОСОБА_1 та/чи пояснення щодо не оформлення такої справи.

15.08.2025 через систему "Електронний суд" представником відповідача, на виконання ухвали суду від 02.07.2025, подано письмові пояснення без долучення витребовуваних документів.

Також, 15.08.2025 через систему "Електронний суд" представником відповідача, на виконання ухвали суду від 02.07.2025, подано копію посвідчення про приписку позивача до призовної дільниці Малинського району Житомирської області.

Відповідно до ухвали суду від 28.07.2025 суд перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.

01.08.2025 через відділ документального забезпечення суду представником позивача подано додаткові пояснення.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (далі - позивач) є громадянином України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України.

В лютому 2023 року, позивачем на сайті https:azov.org.ua була заповнена анкета щодо можливості проходження ним військової служби за призовом під час мобілізації у бригаді НГУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Як зазначено представником позивача, в цей же день позивач змінив свою думку, та засобами телефонного зв`язку повідомив працівників рекрутингового центру про свою відмову від проходження військової служби та зауважено, що працівниками рекрутингового центру " ІНФОРМАЦІЯ_1 " запевнено позивача щодо анулювання його анкети.

Однак, в подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 06.03.2023 за № 50мтд позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 27.04.2023 за № 103мтд вказано вважати таким, що приступив до виконання обов`язків - солдата ОСОБА_1 , з 27.04.2023 за посадою водія автомобільного відділенні взводу матеріально-технічного забезпечення НОМЕР_2 батальйону спеціального призначення (ВОС-790037П), призначеного на цю посаду наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2023 за № 48 о/с. Встановлено посадовий оклад 2 820 грн. за 5 тарифним розрядом.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 28.08.2023 за № 218мтд (з урахуванням наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 13.09.2023 за № 232мтд) виключено зі всіх видів забезпечення - водія автомобільного відділенні взводу матеріально-технічного забезпечення НОМЕР_2 батальйону спеціального призначення солдата ОСОБА_1 , який самовільно залишив місце несення служби під час перебування у службовому відрядженні у військовій частині НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) у період дії військового стану, з 26.08.2023.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 06.02.2024 за № 31мтд, відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України оголошено звільнити з посади та зарахувати у розпорядження - водія автомобільного відділенні взводу матеріально-технічного забезпечення НОМЕР_2 батальйону спеціального призначення солдата ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю понад 10 діб.

Також, наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19.07.2024 за № 177мтд виключено зі списків особового складу військової частини - солдата ОСОБА_1 , що перебуває у розпорядженні командира частини, якому призупинено військову службу наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 за №148 о/с.

Позивачем зауважено, що до військової служби він не приступав, медичний та професійно-психологічний огляд не проходив, контракт не укладав, присягу не приймав, зброю та речове забезпечення не отримував, підготовку не проходив, у військовій частині жодного дня не перебував та не отримував жодних наказів від командування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у тому числі не був ознайомлений зі спірними наказами, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).

Стаття 1 цього Закону передбачає, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону № 3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

За змістом ст. 2 Закону № 3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Статтею 22 Закону № 3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частина 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Як слідує з ч. 3 ст. 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

За змістом ч. 9 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII).

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, (далі - Порядок №1487, у редакції на час виникнення спірних відносин), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

При вирішенні даного спору суд враховує, що станом на час виникнення спірних правовідносин у цій справі в Україні діяв і діє воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію.

Під час дії воєнного стану призовні комісії утворюються для розгляду питань щодо: організації та проведення медичного огляду осіб, які перебувають на військовому обліку призовників та досягли 27-річного віку, взяття їх на військовий облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку; направлення призовників, які виявили бажання вступити до закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, для проходження випробувань та складання вступних іспитів або прийняття рішення про відмову в такому направленні.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом" від 01.02.2023 №92 внесено зміни до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 №352, шляхом доповнення Положення розділом XI "Особливості призову на строкову військову службу під час дії воєнного стану" такого змісту, зокрема:

- з моменту введення воєнного стану в районах (містах) утворюються призовні комісії у складі осіб, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (пункт 116); - на районні (міські) призовні комісії покладається організація та проведення медичного огляду осіб, які перебувають на військовому обліку призовників та досягли 27-річного віку, взяття їх на військовий облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку; направлення призовників, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, для проходження випробувань та складення вступних іспитів або прийняття рішення про відмову в такому направленні (пункт 118).

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що станом на день прийняття оскаржуваного наказу про зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, позивачу виповнилось 24 роки, тобто він мав статус призовника, згідно приписам ст.15 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", який відповідно не міг бути призваний в порядку мобілізації.

Так, матеріалами справи встановлено, що в лютому 2023 року, позивачем на сайті https:azov.org.ua була заповнена анкета щодо можливості проходження ним військової служби за призовом під час мобілізації у бригаді НГУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 06.03.2023 за № 50мтд позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації. Підстава прийняття даного наказу: рапорт солдата ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що рапорту про проходження військової служби не писав.

На вимогу суду щодо надання рапорту про прийняття ОСОБА_1 на військову службу відповідачем вказаного документу не було надано. Зазначено, що відповідно до Інструкції з документування управлінської інформації та організації роботи з документами в Національній гвардії України в паперовій формі, яка затверджена наказом командувача Національної гвардії України від 30.11.2020 №511, рапорти військовослужбовців віднесені до документів, що не підлягають реєстрації в підрозділі документального забезпечення. Після реалізації рапорту військовослужбовця про призначення на посаду шляхом видання наказу по стройовій частині такий рапорт не зберігається, відтак, військова частина зазначила про неможливість надати суду рапорт ОСОБА_1 про його згоду з призначенням на посаду.

Суд зазначає, що наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124 затверджена Інструкція з діловодства у Збройних Силах України, яка встановлює загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням.

У кожній військовій частині (установі) організовується загальне (несекретне) діловодство (далі діловодство), ведення якого покладається на службу діловодства, а там, де вона за штатом не передбачається, на особу (групу осіб), відповідальну за ведення діловодства, яка призначається наказом командира (керівника) військової частини (установи). У разі призначення декількох відповідальних осіб серед них визначається старший та розподіляються обов`язки (пункт 1.1 Інструкції).

Служба діловодства відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює реєстрацію та веде облік документів, машинних носіїв інформації, печаток та штампів (пункт 1.12.2 Інструкції).

Усі документи, що надходять до військової частини (установи), приймаються в уповноваженому органі у сфері діловодства військової частини (установи) (пункт 3.7.1 Інструкції).

Згідно із п. 3.8.1 Інструкції, документи, адресовані командирам (керівникам) військових частин (установ), а також такі, в яких не зазначено конкретної посадової особи або підрозділу військової частини (установи) як адресата, підлягають попередньому розгляду в службах діловодства військової частини (установи).

Відповідно до розділу 3.9 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України "Реєстрація документів", реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, який підтверджує факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації. Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення. Подавати на розгляд командиру (керівнику) незареєстровані документи забороняється.

Обов`язок щодо реєстрації рапортів та подання його до розгляду (виконання) лежить на службі діловодства військової частини або там, де вона за штатом не передбачається, на особу (групу осіб), відповідальну за ведення діловодства.

Отже, з огляду на заперечення позивача щодо написання такого рапорту та не надання такого документу відповідачем, свідчить про відсутність рапорту ОСОБА_1 про прийняття його на військову службу на підставі якого позивача було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , що в свою чергу свідчить про протиправність дій відповідача.

Суд відмічає, що 18.05.2024 також набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі Порядок №560).

У відповідності до п. 82 Постанови передбачено, що наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається:

керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - в день відправлення військової команди до військової частини (установи);

командиром військової частини, керівником розвідувального органу або визначеним ним керівником відповідного підрозділу розвідувального органу, Головою СБУ, його заступниками чи керівником підрозділу, органу, закладу установи СБУ - в день призову та зарахувания бо списків військової частини (підрозділи орган», закладу, установи СБУ).

В даному випадку лише з 2024 року командир військової частини мав право видавати відповідні накази про мобілізацію громадян, проте, позивач був мобілізований у 2023 році тобто в період, коли вищевказаний порядок не діяв, а такий наказ, який прийнятий особисто командиром військової частини від 06.03.2023 є очевидно протиправним.

Суд зауважує, що подана позивачем анкета, в рамках чинного законодавства, містить лише загальну інформацію стосовно позивача та не є документом для зарахування його до списків особового складу військової частини. Зарахування відбувається на підставі наказу командира після проходження певних етапів, передбачених законодавством.

Суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 06.03.2023 за № 50мтд встановлено, що ОСОБА_1 прибув для проходження військової служби, військова служба за призовом під час мобілізації із ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Згідно ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Втім, згідно матеріалів справи, на адвокатський запит від 25.08.2023, тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приписаний 03.02.2016 до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_4 ; інформація про існування наказу № 50 від 06.03.2023 командира по стройовій частині в/ч НОМЕР_1 або будь-якого іншого наказу в/ч НОМЕР_1 , пов`язаного із зарахуванням ОСОБА_1 на посаду для проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 , в ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутня; ІНФОРМАЦІЯ_5 не складалися та не направлялися на ім`я ОСОБА_1 передбачені законодавством України документи про скерування ОСОБА_1 для проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 (мобілізаційне розпорядження, повістка); інформація про прибуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшої відправки до місця дислокації в/ч НОМЕР_1 для проходження військової служби відсутня; інформація щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду на предмет придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та висновок ВЛК чи будь-якої іншої ВЛК про визнання ОСОБА_1 придатним для проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутня; інформація про будь-які інші військово-облікові документи пов`язані з призовом під час мобілізації для проходження військової служби ОСОБА_1 у ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутня; у ІНФОРМАЦІЯ_4 та місцезнаходження в/ч НОМЕР_1 відсутня.

Зі змісту такої відповіді суд робить висновок, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не вчинялось жодних дій щодо призову та скерування ОСОБА_1 для проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 , що не відповідає відомостям зазначеним у наказі командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 06.03.2023 за № 50мтд, що, в свою чергу, свідчить про протиправність його прийняття.

Ухвалою суду від 02.07.2025 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зокрема: документи про проходження ОСОБА_1 ВЛК; документи про проходження ОСОБА_1 навчання в навчальному центрі; контракт зі ОСОБА_1 про проходження військової служби чи документи на підставі чого ОСОБА_1 був мобілізований; рапорт про прийняття ОСОБА_1 на військову службу; документи про отримання ОСОБА_1 військової форми; документи про прибуття ОСОБА_1 на службу; особову справу ОСОБА_1 та/чи пояснення щодо не оформлення такої справи.

10.07.2025 на виконання ухвали суду від 02.07.2025 військовою частиною було зазначено, що військовою частиною не надавалося направлення для проходження позивачем ВЛК (такий документ не витребовувався у відповідача), зазначено про відсутність рапорту позивача про прийняття його на військову службу, позивач не забезпечувався речовим майном (згідно грошового атестата на предмет речового майна), особова справа на ОСОБА_1 не оформлювалась, службове розслідування щодо факту самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 не проводилось.

Варто також зазначити, що зі змісту положень статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вбачається, що призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.

Частина п`ята статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання медичного огляду регулюється розділом ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення №402, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пункти 1.1. Розділу ІІ Положення №402 передбачають, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності, зокрема, до військової служби, з винесенням письмового висновку (постанови).

Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

На ВЛК районного (міського) ТЦК та СП покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І, пункту 1.4 глави І розділу ІІ Положення №402.

Відповідно до п. 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я.

Відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи) призовниками, військовозобов`язаними та резервістами вносяться до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п.3.1 глави 3 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП.

Відомості з направлення, сформованого за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надсилаються до інформаційно-комунікаційної системи «Медична інформаційна система Збройних Сил України» шляхом електронної інформаційної взаємодії.

Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.

ВЛК при ТЦК та СП заводить на кожного військовозобов`язаного картку обстеження та медичного огляду у паперовій формі за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності. Картка обстеження та медичного огляду скріплюється печаткою закладу охорони здоров`я (установи), в якому ця ВЛК проводить медичні огляди.

Пункт 3.4 глави 3 розділу ІІ визначає які види медичних досліджень проводять військовозобов`язаним обов`язковому порядку. Інші дослідження проводяться за показаннями.

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: "Придатний до військової служби"; "Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)"; "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку" (пункт 3.8. Розділу ІІ Положення №402).

Під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу, інші постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП, на особливий період оформлюються довідкою військово-лікарської комісії у трьох примірниках.

Копія довідки ВЛК з підписом про ознайомлення та датою видається особі, яка пройшла медичний огляд.

Матеріалами справи встановлено, що позивач на проходження військово-лікарської комісії для встановлення придатності до військової служби не направлявся і її не проходив.

На виконання ухвали суду від 02.07.2025 щодо надання відповідних документів про проходження ОСОБА_1 ВЛК відповідачем зазначено, що військовою частиною не виписувалось позивачу направлення на проходження ВЛК, посилаючись на посвідчення про приписку ОСОБА_1 з відміткою про його придатність до військової служби.

Суд зазначає, що посилання відповідача на посвідчення про приписку ОСОБА_1 до призовної дільниці з відміткою про його придатність до військової служби свідчить лише про те, що позивач в 2016 році був приписаний до призовної дільниці Малинського району.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25 березня 1992 року (далі по тексту Закон України № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

З існуючого на момент виникнення спірних правовідносин правового регулювання вбачається, що проходження медичного огляду та встановлення придатності до військової служби є обов`язковими умовами, без дотримання яких призов особи на військову службу є неможливим.

Отже, для призову особи на військову службу під час мобілізації необхідно встановити придатність військовозобов`язаного за станом здоров`я до військової служби.

Однак, матеріали справи не містять даних про проходження позивачем військово-лікарської комісії для встановлення ступеня його придатності до військової служби, що свідчить про порушення відповідачем процедури призову на військову службу.

Таким чином, оскільки позивач за віком входить до категорії осіб призовного віку та не являється військовозобов`язаним, добровільної згоди на проходження військової служби в період дії воєнного стану не надавав, а відповідачем не спростовано вказаного, то суд погоджується із доводами позивача про протиправність рішень відповідачів щодо призову позивача як військовозобов`язаного на військову службу.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази доведення до відома позивача про наявність оскаржуваного наказу про зарахування його до списків особового складу військової частини.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в дійсності позивач до військової служби не приступав, медичний та професійно-психологічний огляд не проходив, контракт не укладав, присягу не приймав, зброю та речове забезпечення не отримував, військову підготовку не проходив, особова справа в військовій частині на нього відсутня, не був ознайомлений зі спірними наказами.

За таких обставин, як наслідок, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що з позивачем був укладений контракт на проходження військової служби чи він був мобілізований під час дії воєнного стану, наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за № 50мтд від 06.03.2023 (по стройовій частині) про зарахування до списків особового складу частини та інших видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 підлягає скасуванню.

Всі подальші накази командира військової частини НОМЕР_1 НГУ за № 103 від 27.04.2023, № 218 від 28.08.2023, № 232 від 13.09.2023, № 31 від 06.02.2024, № 177 від 19.07.2024, № 148 о/с від 19.07.2024, які є похідними від первісного наказу про зарахування до списків особового складу частини та інших видів забезпечення, також є незаконними та підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання військової частини виключити позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає таке.

Суд зазначає, що скасування такого рішення спрямоване не на втрату ним юридичної сили, а на захист інтересу у юридичній визначеності на майбутнє.

На переконання суду, в даному випадку, з огляду на очевидну протиправність оскаржуваного позивачем акта індивідуальної дії, який хоч і вичерпує дію фактом виконання, його скасування не порушить стабільності публічно-правових відносин та принцип правової визначеності, а навпаки вказуватиме на неприпустимість допущення неправомірних дій відповідачем при проведенні мобілізації.

Набуття особою статусу військовослужбовця не може бути єдиною причиною неможливості скасування відповідного наказу про призов за умови встановленої судом невідповідності закону такого наказу.

Крім того, суд вважає, що неможливість скасування незаконного акту індивідуальної дії, з огляду на його реалізацію, суперечать принципу верховенства права та не узгоджуються із судовою практикою Європейського суду з прав людини.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправного наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за № 50мтд від 06.03.2023 (по стройовій частині) про зарахування до списків особового складу частини та інших видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , а отже з метою ефективного захисту порушеного права позивача та повного його відновлення скасування спірних наказів як похідних від наказу № 50мтд та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 в особі командира цієї в/ч ухвалити рішення про звільнення позивача від проходження військової служби та виключення його зі списків особового складу.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних наказів.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат проводиться судом відповідно до ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_4 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ), про визнання протиправними та скасування пунктів наказів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за № 50мтд від 06.03.2023 (по стройовій частині) про зарахування до списків особового складу частини та інших видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та призначити солдата ОСОБА_1 на посаду навідника - оператора 2-го відділення оперативного призначення 2-го взводу оперативного призначення 1-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 3-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення АЗОВ ВОС - 124282П з 06.03.2023.

Визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за № 103мтд від 27.04.2023 (по стройовій частині), яким уважати таким, що приступив до виконання обов`язків солдат ОСОБА_1 з 27 квітня 2023 року за посадою воді автомобільного відділення взводу матеріально - технічного забезпечення НОМЕР_2 батальйону спеціального призначення (ВОС - 790037П), призначеного на цю посаду наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2023 № 48 о/с.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за № 218мтд від 28.08.2023 року (по стройовій частині), яким виключено зі всіх видів забезпечення водія автомобільного відділення взводу матеріально - технічного забезпечення НОМЕР_2 батальйону спеціального призначення солдата ОСОБА_1 , який самовільно залишив місце несення служби під час перебування у службовому відрядженні у військовій частині НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) у період дії воєнного стану, з 28.08.2023.

Визнати протиправним та скасувати пункт 9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національного Гвардії України за № 232мтд від 13.09.2023, яким внесено зміни до п. З наказу командира військової частини № 218 мтд від 28.08.2023 у частині щодо виключення зі всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати пункт 53 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за № 31мгд від 06.02.2024 року (по стройовій частині), яким оголосити відповідно до пп. 14 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби в ЗСУ нижчепойменованих військовослужбовців НГУ звільнити з посади та зарахувати у розпорядження: водія автомобільного відділення взводу матеріально - технічного забезпечення НОМЕР_2 батальйону спеціального призначення солдата ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю понад 10 діб.

Визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за № 177мтд від 19.07.2024 (по стройовій частині), яким виключено зі списків особового складу військової частини: солдата ОСОБА_1 , що перебуває у розпорядженні командира частини, якому призупинено військову службу наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 № 148 о/с.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України за "148 о/с від 19.07.2024.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України виключити із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України солдата ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9 689 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

26 серпня 2025 р.

26.08.25