Справа № 472/317/25
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 472/317/25

Перша інстанція: суддя Орленко Л.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2025 року, якою залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А :

17.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 000275 від 25.10.2022 року.

Також позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого вказав, що оскаржувана постанова ним не отримана.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2025 року позивачу поновлено пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зокрема, апелянт наголошує на відсутності належних доказів, які б підтвердили факт отримання оскаржуваної постанови у жовтні 2022 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення та просить суд залишити без змін оскаржувану ухвалу .

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції визнав необґрунтованими та безпідставними доводи позивача стосовно необізнаності про порушення права та наявності об`єктивних причин, які перешкоджали дотриманню строку звернення до суду, оскільки відповідач надав суду трекінг поштового відправлення, що доводить отримання позивачем оскаржуваної постанови 31.10.2022 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Колегія суддів зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду в визначений законом строк звернення, від дати порушення його прав, свобод чи інтересів.

Триваюча пасивна поведінка особи, що звернулась з позовом із пропуском строку для такого звернення, не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року по справі № 240/12017/19 та постанові від 7 жовтня 2021 року у справі № 520/14663/2020.

Позивач 17.03.2025 року подав адміністративний позов та просив поновити йому строк звернення до суду. В обґрунтування причин поважності пропуску строку посилався на те, що копію оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення від 25.10.2022 року він не отримував, про її існування дізнався 09.03.2025 року після отримання позову Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) про стягнення з нього шкоди.

В той же час, наведене вище спростовується роздруківкою відстеження трекінгу поштового відправлення №640 з веб-сайту АТ «Укрпошта», з якої вбачається, що позивач отримав спірну постанову про накладення адміністративного стягнення 31.10.2022 року (а.с. 38, 43).

Дослідивши вказане відстеження, колегія суддів зазначає, що воно містить номер відправлення №640, дата роздруківки трекінгу - 07.11.2022 року та інформацію про вручення відправлення - 31.10.2022 року з відміткою «вручено особисто».

Колегія суддів зауважує, що відповідний трек-номер відправлення зазначений у самій постанові про накладення адміністративного стягнення, а поштова кореспонденція направлена за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , яке відповідає місцю проживання позивача, що вказане ним у позовній заяві (а.с.10).

Отже, оскільки з позовом у даній справі позивач звернувся 17.03.2025 року, ним порушено встановлений КАС України 10-ти денний строк звернення до суду.

В той же час, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що наданий трекінг є недопустимим доказом, оскільки наразі відстеження за №640 на веб-сайті АТ «Укрпошта» відсутнє. Судова колегія враховує, що інформація про відстеження поштового відправлення зберігається протягом шести місяців, а тому звернення із даними позовними вимогами із пропуском більше ніж дворічного строку не може нівелювати докази, які існували під час прийняття оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308,311,312,316,320,322,325,328,329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко