Справа № 756/12699/25
Суддя: Ткач М. М.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/756/194/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про стягнення невиплаченої при звільненні компенсації за невикористану відпустку,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Тиховліс В.Р. звернувся до Оболонського районного суду міста Києва із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про стягнення невиплаченої при звільненні компенсації за невикористану відпустку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2025 зазначена позовна заява зареєстрована у порядку адміністративного судочинства та розподілена судді Ткач М.М.

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, дійшов такого висновку.

Згідно із частиною першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 4 КАС України адміністративний суд - це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ. Отже, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил інстанційної, предметної та територіальної підсудності.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Ст. 19 КАС України визначено предметну юрисдикцію адміністративних судів.

Нормами ст. 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію адміністративних судів.

Зокрема, у ч. 1 ст. 20 КАС України зазначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму; адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

Відповідно до ч. 2 ст.20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з тексту позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 " ІНФОРМАЦІЯ_1 " на користь ОСОБА_1 невиплачену при звільненні компенсацію за невикористані відпустки за 2021, 2023, 2024, 2025 роки в розмірі 162 963,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебував на службі в Національній поліції України та 04.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було видано наказ №127о/с, у відповідності з яким позивача, ОСОБА_1 , було звільнено зі служби в поліції із 06.02.2025. Відповідно до змісту наказу, позивачу повинні були виплатити компенсації за невикористані відпустки, зокрема: за 2021 рік - 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки; за 2023 рік - 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки; за 2024 рік - 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 01 добу додаткової оплачуваної відпустки; за 2025 рік - 03 доби щорічної основної оплачуваної відпустки. 10.02.2025 на картковий рахунок позивача надійшла грошова сума в розмірі 32005,12 грн. Позивач не згоден з розміром нарахувань компенсації за невикористану відпустку, тому заявляє вимоги про стягнення з відповідача невиплаченої позивачу суми компенсації за невикористані дні відпусток в 2021, 2023, 2024 та 2025 роках.

Аналіз матеріалів позовної заяви свідчить, що спір між сторонами виник з приводу прав та законних інтересів, які позивач набув у результаті проходження служби в лавах Національної поліції України.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 60 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що відносини, що виникають у зв`язку з проходженням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Зазначеними нормами права прямо передбачено, що служба у поліції є публічною службою.

З аналізу наведених норм вбачається, що служба в поліції належить до публічної служби.

Зазначений висновок викладений в постановах Верховного Суду у справі №761/27364/17 (провадження № 14-21цс19) від 13.03.2019, у справі № 461/8952/19 (провадження № 61-1613св22) від 01.08.2022, а також у постанові Великої палати Верховного Суду у справі № 333/298/16-ц (провадження № 14-98цс18) від 11.04.2018.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що служба позивача ОСОБА_1 в Національній поліції України за своєю правовою природою належить до публічної служби.

Пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічно-правовий спір - це, зокрема спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, саме до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, даний спір є адміністративним спором, розгляд якого віднесено до компетенції окружних адміністративних судів.

Стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено право особи на розгляд її справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За приписами ч. 1 ст. 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених ст. 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України». Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи адміністративним судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та безумовною підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 318 КАС України).

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Приймаючи до уваги вищевикладене, вважаю за необхідне на підставі п. 2 ч. 1 ст.29 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про стягнення невиплаченої при звільненні компенсації за невикористану відпустку, передати для розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 19, 20, 29, 171, 248 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про стягнення невиплаченої при звільненні компенсації за невикористану відпустку, передати для розгляду до Київського окружного адміністративного суду (м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26-А).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М. М. Ткач