Справа № 826/25708/15
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року Справа№826/25708/15

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» (адреса 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А Бізнес-центр "Гулівер", 15 поверх ) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (адреса 02068, м. Київ, вул. Кошиця, 3 ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.09.2015 №

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - Приватного підприємства "Ан Транс" (),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (правонаступник - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.09.2015 № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2016 року, у задоволенні позову відмовлено. Постановою Верховного Суду від 09.09.2022 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2016 року, та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2016 року - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 16 вересня 2022 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв справу до провадження.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі Закон № 2825-ІХ), який набрав чинності 15 грудня 2022 року. Відповідно до статті 1 Закону № 2825-ІХ Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано. На підставі п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825-ІХ справу № 826/25708/15 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

12 червня 2025 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративна справа № 826/25708/15 передана на розгляд судді Смагар С.В. Ухвалою суду від 16 червня 2025 року адміністративну справу № 826/25708/15 прийнято до провадження та позовну заяву залишено без руху. Позивачу встановлено строк 5 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом надання суду заяви, в якій зазначити офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти сторін, код ЄДРПОУ сторін, надати відомості щодо наявності або відсутності електронних кабінетів у учасників справи. 19 червня 2025 року суд отримав від представника позивача заяву із витребуваними відомостями на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19 червня 2025 року продовжений розгляд справи. Розгляд адміністративної справи вирішено розпочати спочатку за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 15 липня 2025 року. Підготовче засідання вирішено проводити в порядку письмового провадження.

4 липня 2025 року до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення.

8 липня 2025 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення та висновок судово-економічної експертизи від 20 грудня 2022 року.

Ухвалою від 15 липня 2025 року суд оголосив перерву та призначив наступне підготовче засідання в порядку письмового провадження на 30 липня 2025 року. Запропонував відповідачу до 30 липня 2025 року надати додаткові письмові пояснення щодо викладеного у письмових поясненнях позивача та третьої особи, а також при наявності письмові заперечення щодо висновку судової-економічної експертизи від 20 грудня 2022 року.

Ухвалою від 30 липня 2025 року суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі № 826/25708/15 та призначив справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5 серпня 2025 року від відповідача та 21 серпня 2025 року від позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

Щодо розгляду справи в порядку письмового провадження сторони у справі були повідомлені судом належним чином.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування позовних вимог позивач наголошує на протиправності спірного податкового повідомлення-рішення. Зазначив, що висновки контролюючого органу в акті перевірки про безтоварність операцій з контрагентом ПП «Ан Транс» у 2013 році та відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна»), (далі - ТОВ «ЛДК Україна») права на витрати за цими операціями є безпідставними, оскільки спростовуються первинними документами, що свідчать про наявності руху товару та відповідно реальність господарських операцій з названим контрагентом. За результатами документальної перевірки не встановлено фактичних обставин, які б вказували на порушення Товариством вимог податкового законодавства щодо формування витрат для цілей оподаткування податком на прибуток. Наведені в акті порушення стосуються виключно контрагента, за які позивач не повинен нести відповідальність. Крім того, позивач посилався на те, що у даному випадку методологія визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток передбачала врахування в податковому обліку підприємства витрат у зв`язку з придбанням товару (зернових культур) у ПП «Ан Транс» та доходу внаслідок його подальшої реалізації на експорт, проте при розрахунку розміру об`єкту оподаткування податком на прибуток, зменшуючи витрати за операціями, які за висновком акта перевірки фактично не відбувалися, контролюючий орган одночасно не зменшив товариству дохід отриманий від цих операцій.

Відповідачем надано до суду відзив, в якому він заперечує проти позовних вимог позивача, просить у позові відмовити, посилаючись на те, що вироком суду засновника та директора ПП «Ан Транс» визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво). У вироку суду в кримінальній справі встановлено факти реєстрації останнім на своє ім`я суб`єкта господарювання ПП «Ан Транс» за винагороду без мети здійснення підприємницької діяльності та його непричетності до підписання документів, бухгалтерської, податкової звітності цієї юридичної особи і здійснення нею господарської діяльності. Зазначене, як вважає відповідач, вказує на відсутність реальних операцій ТОВ «ЛДК Україна» із ПП «Ан Транс», оскільки від імені останнього діяли невстановлені слідством особи і всі видані первинні документи є неналежні і не можуть братися до уваги.

Третя особа у справі - ПП «Ан Транс» просила задовольнити позовні вимоги, посилаючись на реальність господарських операцій з позивачем.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

За результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЛДК Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «Ан Транс» за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 МГУ ДФС складено акт від 27.08.2015 № 46/28-10-40-50/30307207.

Правовою підставою проведення позаплановою перевірки в акті зазначено підпункт 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, постанову старшого слідчого ОВС першого ВКР СУФР ГУ Міндоходів в Одеській області, старшого лейтенанта податкової міліції Шишлова В.А. від 29.01.2015 про проведення позапланової перевірки ТОВ «ЛДК Україна» з обставин щодо кримінального провадження від 27.06.2014 № 000149, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно службових осіб ТОВ «Іст Грейнс» за ознаками злочину, передбаченого частиною 3 статті 212, частиною 5 статті 191, частиною 2 статті 15 Кримінального кодексу України, та наказ від 06.08.2015 №713 ''Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки''.

Згідно з висновками акта перевірки Товариство порушило норми пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (далі - ПК), що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток у загальній сумі 12 807827,00 грн, в тому числі за 2013 рік - 12566623,00 грн та за 2014 рік - 241204,00 грн.

Перевіркою повноти визначення позивачем валових витрат контролюючий орган встановив їх завищення на загальну суму 67480146,00 грн, в тому числі за 2013 рік - 66140122,00 грн та за 2014 рік - 1340024,00 грн.

Таке порушення полягало у формуванні позивачем валових витрат за наслідками операцій з придбання зернових культур (кукурудза, пшениця, ячмінь) на підставі договорів із ПП «Ан Транс», які, на думку контролюючого органу, не спричинили реального настання правових наслідків, оскільки діяльність названого підприємства - контрагента позивача - має ознаки фіктивного підприємництва. Видані від імені такого підприємства документи бухгалтерського і податкового обліку (податкові та видаткові накладні, платіжні доручення) не можуть вважатися первинними для цілей податкового обліку, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною господарською діяльністю.

Висновок контролюючого органу про фіктивність ПП «Ан Транс» вмотивований тим, що: це підприємство за юридичною (податковою) адресою не знаходиться; не має необхідних виробничих, матеріально - технічних та трудових ресурсів для здійснення реальної підприємницької діяльності; директор та засновник цього підприємства заперечує свою причетність до фінансово-господарської діяльності підприємства, зокрема й підписання будь-яких первинних документів; вироком Приморського районного суду міста Одеси від 07.11.2014, який набрав законної сили, у справі № 522/20533/14-к (№1-кп/522/1053/14) затверджено угоду про визнання винуватості власником та директором ПП «Ан Транс» у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, а саме у придбанні суб`єкта підприємницької діяльності (ПП «Ан Транс») з метою прикриття незаконної діяльності. Цю особу визнано винним у скоєнні зазначеного правопорушення та призначено покарання у вигляді сплати штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 8500,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 14.09.2015 № про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 19211740,50 грн (з яких: 12807827,00 грн - основний платіж, 6403913,50 грн - штрафні (фінансові) санкції).

Судом встановлено, що впродовж квітня-грудня 2013 року ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» були укладені договори поставок сільськогосподарської продукції з ПП «Ан Транс», місце укладання - м. Одеса. За умовами цих договорів постачальник (ПП «Ан Транс») зобов`язувався постачати та передати покупцю (позивачу), а покупець, в свою чергу, оплатити та прийняти від постачальника сільськогосподарську продукцію (ячмінь фуражний, пшеницю, кукурудзу) насипом відповідного до умов даних договорів. Критерії щодо якості товару та його кількість, ціна і загальна вартість визначені у п. 2.1, 2.2, 2.3, 3.1, 4.1 і 4.2 таких договорів.

Згідно п. 5.1 і 5.6 зазначених договорів постачальник передає товар на умовах СРТ («перевезення оплачено до») - Южний морський торговий порт, ТОВ «ТІС-Зерно»/СРТ - Іллічівський морський торговельний порт, СП ТОВ «Трансбалктермінал»/СРТ - АТ СК «Авліта», м. Севастополь, 99016, вул. Приморська, 2г/СРТ - ТОВ «МСП Ніка-Тера», відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс-2010. В даному випадку постачальник зобов`язаний самостійно та за власний рахунок забезпечити транспортування товару до пункту призначення і його цілісність в дорозі. Одночасно в деяких інших договорах поставки сторонами визначені інші умови поставки, а саме - поставка на умовах EXW (франко-склад/елеватор) ТДВ «Затишанське ХПП», відповідно до Інкотермс-2010. У визначений термін товар повинен бути транспортований на склад/елеватор, розвантажений, проаналізований на якість та переоформлений з облікової карти постачальника на ім`я покупця з видачею відповідного складського документу. В даному випадку товар вважається поставленим відповідно до умов договору в момент оформлення постачальником на ім`я покупця складського документу.

Розрахунок за поставлені товари здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок постачальника протягом 3-х робочих днів з моменту надання факсимільних копій визначеного переліку документів (зокрема: у випадку поставки на умовах СРТ - рахунку на оплату, податкової та видаткової накладних на відповідну кількість товару, товарно-транспортної накладної на відвантаження товару з відмітками одержувача про приймання товару (надається покупцю в порту ТОВ «ТІС-Зерно»/в порту СП ТОВ «Трансбалктермінал»/ в порту АТ СК «Авліта»/в порту ТОВ «ТЕП-Транско»), письмового повідомлення від одержувача (ТОВ «ТІС-Зерно»/СП ТОВ «Трансбалктермінал»/АТ СК «Авліта»/ТОВ «ТЕП-Транско) про результати переваження товару не пізніше 24 годин після розвантаження товару та підтвердження наявності товарно-транспортної накладної з печаткою відправник форма № -ТН (оригінал) і сертифікату якості або посвідчення якості на партію товару (п. 6.1 цього договору); у випадку поставки на умовах EXW - рахунку на оплату, оригіналу складського документу із зазначенням власника - ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД», тристороннього акта прийому-передачі товару (постачальник-покупець-елеватор) у випадку необхідності, та видаткової і податкової накладних, документів, що перелічені у п. 9.6 договору). В силу положень п. 6.2 договору постачальник має передати оригінали первинних документів, які зазначені в п. 6.1 протягом 7 днів з моменту їх оформлення.

В якості доказів, що засвідчують правомірність формування ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» витрат вказаних договорах, позивач надав до матеріалів справи копії видаткових і податкових накладних; листів портових терміналів СП ТОВ «ТрансБалк Термінал», ПрАТ «СК Авліта», ТОВ «МСП Ніка Тера» і ТОВ «ТІС-Зерно», наданих у відповідь на адвокатські запити, з підтвердженням про прийняття та вивантаження до ємностей терміналів зернових культур з транспорту для експортера (позивача); товарно-транспортних накладних форми № 1-ТН (примірники, яких знаходилися на зберіганні у портових терміналів СП ТОВ «ТрансБалк Термінал», ПрАТ «СК Авліта» і ТОВ «МСП Ніка Тера»); складських квитанцій на зерно ТДВ «Затишанське ХПП»; реєстрів складських документів на зерно, виданих ДП «Держреєстри України» на запит позивача на підтвердження факту зберігання зерна на ТДВ «Затишанське ХПП» згідно договору складського зберігання від 12.06.2013 № 2; листів-повідомлень ПП «Ан Транс», адресованих позивачу, щодо відвантаження зернових залізничним транспортом через відправника за залізничною накладною ТОВ «Злата-Трейд», залізничних накладних; аркушів з журналу довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей; банківських виписок та платіжних доручень на оплату позивачем придбаної сільськогосподарської продукції, довідок банків з відомостями про переказ коштів з рахунків позивача на користь ПП «Ан Транс»; документів по взаємовідносинам позивача з зерновим складом, портовими терміналами та експедиторською організацією, а саме - копії договору складського зберігання зерна № 2 від 12.06.2013 та договору складського зберігання зерна № 2 від 01.06.2014 з додатковими угодами до них, що були укладені між ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» і ТДВ «Затишанське хлібоприймальне підприємство» щодо надання послуг зі зберігання зерна, копію договору на надання послуг по перевалці № SDP/LDC-2014 від 02.09.2013, укладеного між ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» і Spodola Ventures Limited (Кіпр), копію договору про перевалку, накопичення та експедирування зернових вантажів б/н від 22.05.2012, укладеного між ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» і ТОВ «ТІС-Зерно», копію договору зберігання № 1506/12 від 15.06.2012, укладеного між ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» і СП ТОВ «Трансбалктермінал», копію договору на транспортно-експедиторське обслуговування зернових вантажів № 01/07 від 13.07.2013, укладеного між ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» і FAST Logistics DWC-LLC (ОАЕ). На підтвердження реальності господарських операцій з ПП «Ан Транс» позивач надав до суду також товарно-транспортні накладні (далі - ТТН), оформлені останнім на виконання вимог договорів поставки сільськогосподарської продукції.

Сплата податків і зборів у порядку та розмірах, встановлених законом є конституційним обов`язком кожного в державі (стаття 67 Конституції України).

Основним нормативно-правовим актом, який регулює відносини у сфері оподаткування є Податковий кодекс України.

Загальність оподаткування є одним з принципів, на якому ґрунтується податкове законодавство, згідно з яким кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу (підпункт 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 ПК).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

У межах цього обов`язку платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2 пункту 16.1. статті 16 ПК).

Для підтвердження даних, визначених платником податків у податковій звітності, чинне законодавство зобов`язує такого платника податків вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (абзаци перший, другий пункту 44.1 статті 44 ПК).

Таким чином ведення бухгалтерського обліку власної господарської діяльності є складовою податкового обов`язку платника податків, пов`язаного з обчисленням податку.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначаються спеціальним Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, далі-Закон №996-XIV).

Згідно з цим Законом бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (частина друга статті 3 Закону №996-XIV ).

Обліку підлягають господарські операцій, тобто дії або події, які викликають зміни у структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (абзац п`ятий статті 1, частина перша статті 9 Закону №996-XIV).

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які містять відомості про такі операції та підтверджують факти їх здійснення (абзац одинадцятий статті 1, частина перша статті 9 Закону №996-XIV).

Серед іншого, основним принципом, якому має відповідати ведення бухгалтерського обліку, є превалювання сутності над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (абзац восьмий статті 4 Закону №996-XIV).

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій статті.

Наведені правила оформлення первинних документів направлені саме на забезпечення відображення платником податку у бухгалтерському обліку фактичної господарської діяльності.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що формування грошових вимірників у бухгалтерському обліку, як джерела фінансового та податкового обліку, має здійснюватися платником податку на підставі оформлених у встановленому порядку документів, які підтверджують сутність проведених господарських операцій та їх фінансові результати, які вплинули або можуть вплинути на зміни у структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Іншими словами, в бухгалтерському обліку має відображатися не лише сам собою факт зменшення активів, а й економічне підґрунтя для цього. Тобто, зменшення активів для цілей бухгалтерського обліку має враховуватися лише в тому разі, коли таке зменшення є наслідком певних фактів, відображених згідно з їх економічною сутністю.

Відтак, до витрат має зараховуватися лише те, що понесено в межах господарської операції, яка має певний економічний (господарський) зміст. В іншому разі не можна вважати, що платник податків виконав податковий обов`язок належним чином.

На створені державою контролюючі органи у сфері оподаткування покладені функції з контролю достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів, платежів (підпункт 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК).

Обов`язку платника податку вести фінансову звітність з дотриманням вимог законодавства кореспондує право контролюючого органу в межах покладених на нього функцій запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів (підпункт 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК).

При цьому відповідно до вимог пункту 85.2 статті 85 ПК після початку перевірки платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Таким чином, як в ході здійснюваних контролюючим органом перевірок, так і в суді у спорах щодо достовірності первинних документів, на підставі яких проводився облік господарської діяльності, платник податків має демонструвати доброчесну поведінку дотримання вимог податкового законодавства.

Якщо контролюючий орган обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення відсутністю документального підтвердження облікованих господарських операцій, обов`язок довести протилежне покладається на платника податків згідно з частиною першою статті 77 КАС.

Разом з цим частина друга статті 2 КАС містить критерії, які підлягають перевірці судом при розгляді справ про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень до яких, серед іншого, віднесені - використання повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтованість, розумність, добросовісність при їх прийнятті. Обов`язок довести відповідність дій та прийнятих рішень цим критеріям покладається процесуальним законом на суб`єкта владних повноважень (частина друга статті 77 КАС). Ця норма узгоджується як з нормою абзацу другого пункту 56.4 статті 56 ПК, відповідно до якої обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом, так і з нормою підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК щодо презумпції правомірності рішень платника податків, які закріплюють презумпцію добросовісності податкової поведінки платника податків.

Як зазначає відповідач у письмових поясненнях, за результатами дослідження наданих позивачем документів встановлено, що договори поставок, видаткові та податкові накладні, виписані від імені ПП «АН Транс», були підписані директором цього підприємства Самоляком Олегом Анатолійовичем.

У провадженні Слідчого управління ФР ГУ ДФС в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000149 від 27.06.2014 р. щодо службових осіб ТОВ «Іст Грейнс» за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.212, ч.5 ст.191 ч.2 ст15 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Іст Грейнс» (), шляхом незаконного завищення валових витрат по фінансовим господарським операціям з ПП «АН ТРАНС» () протягом 2013 року, умисно ухилились від сплати податку на прибуток на загальну суму 2 870 тис. грн.

Під час перевірки направлено запит від 19.02.2015р. №3129/7/28-10-40-5-14 про надання інформації та документів (протоколи опитування/допиту або пояснення осіб, що були або повинні були причетні до проведення господарських операцій, висновки експертизи підписів цих осіб на первинних документах, інші документи), які могли б свідчити про порушення норм законодавства підприємством ПП «Ан Транс» () та ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» ().

Листом від 01.04.2015р. №1699/7/15-32-09-02 від старшого слідчого з ОВС першого ВКР СУФР ГУ ДФС в Одеській області старшого лейтенанта податкової міліції Шишлова В.А. отримано копію протоколу допиту ОСОБА_1 від 10.09.2014 р., копію протоколу допиту ОСОБА_1 від 05.03.2015 р., копію протоколу огляду банківських документів ПП «АН ТРАНС» (АТ «Фінростбанк») від 27.09.2014 р., диск з рухом грошових коштів ПП «АН ТРАНС» (АТ «Фінростбанк»).

Вироком від 07 листопада 2014 року по справі № 522/20533/14-к,1- кп/522/1053/14 Приморський районний суд м. Одеси визнав винним ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205 КК України. Як зазначено у вироку, вказана фізична особа не мала наміру займатись підприємницькою діяльністю та переслідувала лише корисливу мету на отримання грошової винагороди у розмірі 100 доларів (800,00 грн), тому всі реєстраційні та засновницькі документи, вона передала невстановленій слідством особі. ЇЇ дії були спрямовані на прикриття незаконних діяльності інших осіб.

Статтею 90 КАС на суди покладається обов`язок надавати оцінку доказам, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (частина перша, друга цієї статті).

Суд надає оцінку у справі доказам в цілому, і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У цій частині наведеної статті Кодексу запропоновано критерії оцінки доказів, а також забезпечення можливості суду оцінити докази не лише окремо, але й через взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до принципів адміністративного судочинства.

Частиною шостою статті 78 КАС передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної силу належить до доказів, які не підлягають доказуванню. Такий доказ є обов`язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд зазначає, що норми КАС України визначають те, що обов`язковими для адміністративних судів є лише фактичні обставини, встановлені у кримінальній справі.

Зміст вироку не містить посилань на обставини та докази, які в межах кримінального провадження були встановлені на підтвердження зазначеної обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України кримінального правопорушення, хоча в силу пункту 2 частини третьої статті 374 та частин другої та третьої статті 475 Кримінального процесуального кодексу України це є вимогою щодо змісту обвинувального вироку, яким затверджено угоду про визнання винуватості.

Вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами справи.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 (провадження №11-200апп21).

Велика Палата Верховного Суду відступила від раніше сформульованого висновку Верховного Суду України щодо реальності вчинення господарських операцій у зв`язку з наявністю вироку щодо осіб, які вчинили фіктивне підприємництво, згідно з яким статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, у зв`язку із чим господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Правовий висновок Верховного Суду за результатами розгляду адміністративної справи №160/3364/19 полягає в тому, що суб`єкт господарювання з ознаками фіктивності є правосуб`єктним, незважаючи на дефекти, допущені під час його створення, чи мету діяльності. Факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Платник не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості.

Усі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися лише на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо інша особа внесла до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків, якщо існували інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів. Має враховуватися реальна можливість платника пересвідчитися в тому, чи були достовірними відомості, внесені його контрагентом до первинного документа. При цьому оцінювати зміст вироку в кримінальних справах має адміністративний суд, який розглядає податковий спір.

Крім того, дефекти процедури реєстрації юридичної особи, які не можуть бути усунуті, своєю чергою є підставою для припинення юридичної особи.

Частиною першою статті 238 Господарського кодексу України (ГК) передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

А згідно з частиною першою статті 247 ГК у разі здійснення суб`єктом господарювання діяльності, що суперечить закону чи його установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді його ліквідації за рішенням суду.

Відповідно статті 59 ГК припинення суб`єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003 № 755-IV (у редакції Закону від 01.07.2010 № 2390-VI; далі - Закон № 755-IV) підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом.

Отже, враховуючи те, що вироком у справі № 522/20533/14-к (№1-кп/522/1053/14) затверджено угоду про визнання винуватості власником та директором ПП «Ан Транс» у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, внаслідок придбання суб`єкта підприємницької діяльності (ПП «Ан Транс») з метою прикриття незаконної діяльності, державна реєстрація такої юридичної особи підлягала скасовуванню, а юридична особа припиненню.

Водночас, відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які є відкритими і загальнодоступними, свідчать про те, що ПП «Ан Транс» (код ЄДРПО 36154115) зареєстроване з 15.10.2008 (номер запису (реєстрації) 0033705,) та діє дотепер.

Завданням кримінального провадження, серед іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень (стаття 2 КПК).

Як вже було зазначено обвинувальний вирок ухвалювався судом в порядку статті 475 КПК на підставі угоди про визнання винуватості, укладеній прокурором та обвинуваченим. За цим вироком ОСОБА_1 визнано винним та призначено покарання и вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. Разом з цим на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію» у 2014 році його звільнено від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрите.

Зважаючи на викладене, фізична особа, яку засуджено за фіктивне підприємництво, по суті має можливість продовжувати свою діяльність на підприємстві, підприємство не ліквідовано і статутні документи є чинними.

Вирок не стосується господарських операцій безпосередньо між позивачем та ПП "Ан Транс" (), не містить преюдиційних обставин стосовно розглядуваної справи. Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок є обов`язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Водночас, жодних обставин, які б стосувалися розглядуваної справи, у вироку Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2014 року у справі № 522/20533/14-к не аналізувалося та не досліджувалося.

Єдиною підставою для донарахування позивачу податкових зобов`язань податковий орган зазначав саме фіктивність підприємницької діяльності його контрагента ПП «Ан Транс».

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо зменшення тиску на бізнес» від 18.09.2019 №101-IX статтю 205 у Кримінальному кодексі України виключено.

Згідно з розміщеними на офіційному сайті Верховної Ради України супровідними документами цього Закону його метою є усунення практики застосування статті 205 КК як інструменту зловживань та у спосіб, що не відповідає меті кримінальної відповідальності, а також гуманізація кримінальної відповідальності за ухилення від сплати податків.

Такі обставини також мають значення для розгляду справи і відповідно до частини другої статті 73 КАС входять до предмета доказування, оскільки від їх встановлення залежить висновок щодо дійсного змісту господарських операцій позивача із зазначеним контрагентом, а відтак і висновок суду щодо результату розгляду справи.

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову передбачений принципом адміністративного судочинства - офіційне з`ясування всіх обставин справи (стаття 2, частина четверта статті 9 КАС), відповідно до якого суд має вжити передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Щодо посилань податкового органу на лист МГУ ДФС Центрального офісу з ОВП від ДПІ у Приморському р-ні м. Одеси ГУ ДФС у Одеській області від 16.06.2015 року, згідно якого неможливо провести зустрічну звірку платника ПП "Ан Транс", оскільки стан платника 8 - "до ЄДР винесено запис про відсутність за місцезнаходженням".

Так, сам факт внесення відповідного запису не свідчить про недійсність правочинів чи відсутність фактичного виконання договорів, а отже, ці обставини самі по собі не підтверджують безпідставність податкового кредиту чи доходів платника. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема, у Постанові від 20.06.2025 року у справі № 809/850/16: "При неможливості звірки, контролюючим органом не можуть формуватися висновки за аналогією акта документальної перевірки, яка проводиться у тому числі й на підставі первинних документів, що використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, а тому неможливість проведення зустрічної звірки не може бути обставиною, яка свідчить про нездійснення господарських операцій платників податків та про порушення саме позивачем податкового законодавства. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі N 813/8767/14 (адміністративне провадження N К/9901/19261/18).

Податкова інформація, в тому числі складена у зв`язку з неможливістю проведення зустрічної звірки, носить виключно інформативний характер та не може використовуватися як доказ наявності порушень податкового законодавства у діях платника податків.

Позивачем також суду наданий висновок експерта від 20.12.2022 року № 1041/65801 за результатами судово-економічної експертизи.

Експертом здійснені наступні висновки:

- документально підтверджується проведення господарських операцій, відповідно до яких за квітень-грудень 2013 року ПП "Ан Транс" поставлено, а ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" (попереднє найменування - ТОВ ЛуїДрейфус Комодітіз Україна ЛТД) отримано товари (пшениця, кукурудза, ячмінь) у кількості 38 596,048 т загальною вартістю 67 480 145,65 грн без ПДВ;

- документально підтверджується проведення господарських операцій, відповідно до яких з рахунків №3800, №, №1800, №6249, №7000, відкритих ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" (попереднє найменування - ТОВ "ЛуїДрейфус Комодітіз Україна ЛТД") у А Т "Райффайзен Банк Аваль", АТ "Укрсиббанк", ПАТ "ІНГБанк Україна", ПАТ "Сітібанк", Філія "КІБ "ПАТ "Креді Агріколь Банк" на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ПП "Ан Транс" у АТ "Фінростбанк" за квітень-грудень 2013 року перераховано грошові кошти на загальну суму 67 480 865,67 грн з призначенням платежу щодо оплати за сільськогосподарську продукцію (ячмінь, кукурудзу, пшеницю) згідно відповідних Договорів постави (без ПДВ);

- відповідає вимогам розділу III Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV включення ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" (попереднє найменування - ТОВ Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД) витрат у розмірі 67 480145,65грн на підставі видаткових накладних, отриманих в 2013 році від ПП "Ан Транс" до витрат, як складова собівартості реалізованих товарів (сільськогосподарської продукції), що враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку);

- не підтверджується документально встановлене в акті від 27.08.2015 № 46/28-10-40- 50/30307207 "Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ "Луї Дрейфує Компані Україна" (попереднє найменування - ТОВ "ЛуїДрейфує Комодітіз Україна ЛТД") () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з ПП "Ан Транс" () за період 01.01.2013 по 31.12.2013" завищення витрат на загальну суму 67 480 146,00 грн, що призвело до заниження податку на прибуток в загальній сумі 12 807 827,00 грн, в тому числі за 2013 в сумі 12 566 523,00 грн, за 2014 рік в сумі 241 204 грн".

У додаткових поясненнях відповідач не наводить жодних аргументів, які б свідчили б про недостовірність чи неналежність оформлення висновку експерта або будь-яким чином спростовували зміст висновків, яких дійшов експерт за результатами судово-економічної експертизи. Підставою для обліку господарських операцій позивача із ПП "Ан Транс" є відповідні первинні документи, що були детально вивчені та досліджені експертом у ході здійснення експертизи. Водночас, товарно-транспортні документи, документи щодо якості зерна, складські документи, а також документи щодо ланцюгу постачання, на не дослідження яких посилається відповідач у додаткових поясненнях, не є первинними документами і не є підставою для обліку господарських операцій.

Висновок експерта від 20.12.2022 року № 1041/65801 за результатами судово-економічної експертизи відповідає вимогам, встановленим ст. 101 КАС України, зокрема, містить інформацію про обізнаність експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також посилання на номер судової справи, в межах якої була проведена судова експертиза. Таким чином, розглядуваний висновок експерта є належним документальним підтвердженням істотних для вирішення розглядуваного спору обставин, а отже є належним доказом.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 288176,11 грн. відповідно до платіжного доручення від 19.11.2015 № 6444, який підлягає стягненню з відповідача. Доказів інших судових витрат позивачем суду не надано.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» (адреса 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А Бізнес-центр "Гулівер", 15 поверх ) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (адреса 02068, м. Київ, вул. Кошиця, 3 ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.09.2015 № задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.09.2015 № про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна») суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 19211740,50 грн (з яких: 12807827,00 грн - основний платіж, 6403913,50 грн - штрафні (фінансові) санкції).

Стягнути з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (адреса 02068, м. Київ, вул. Кошиця, 3 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» (адреса 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А Бізнес-центр "Гулівер", 15 поверх ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 288176,11 грн. (двісті вісімдесят вісім тисяч сто сімдесят шість гривень 11 копійок).

Рішення ухвалене та повне судове рішення складено 25 серпня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар