Справа № 240/20675/25
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

25 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/20675/25

категорія 114000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши в електронній формі заяву Директора Бистріївської гімназії Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області Титарчука Бориса Павловича про забезпечення позову,

установив:

Директор Бистріївської гімназії Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області Титарчук Борис Павлович (далі заявник) подав заяву про забезпечення позову до його подання, шляхом зупинення дії рішення 61 сесія VIIІ скликання Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 08 серпня 2025 року №2224 про реорганізацію Бистріївської гімназії Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області шляхом приєднання до Вчорайшенського ліцею Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області та заборони Комісії з реорганізації Бистріївської гімназії Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області вчиняти дії, спрямовані на виконання рішення 61 сесія VIIІ скликання Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 08 серпня 2025 року №2224 про реорганізацію Бистріївської гімназії Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, а саме заборонити здійснення вивільнення працівників Бистріївської гімназії Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області до моменту набрання законної сили рішенням у справі.

Мотивуючи необхідність забезпечення позову, заявник указує, що рішення сільської ради про реорганізацію Бистріївської гімназії протиправним, яке прийнято з урахуванням надання неправдивої інформації. Крім цього таким рішенням фактично здійснюється ліквідація навчального закладу, а не його реорганізація. Станом на момент подання заяви про забезпечення позову процес реорганізації гімназії розпочато та здійснюються активні дії щодо його втілення. У реєстр юридичних осіб вже внесено інформацію про перебування гімназії у стані припинення, а також інформацію про голову комісії з припинення ОСОБА_1 . Зважаючи на положення оскаржуваного рішення, існує реальна загроза вивільнення заявника у зв`язку із скороченням його посади внаслідок здійснюваної реорганізації (ліквідації). За відсутності забезпечувальних заходів, до моменту розгляду справи по суті та прийняття остаточного рішення, реорганізація може бути завершена, що призведе до незворотних правових та організаційних наслідків у вигляді безповоротного набуття правонаступником майна Бистріївської гімназії, а саме Вчорайшенським ліцеєм Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області права власності на все майно, яке перебувало на праві оперативного управління у Бистріївській гімназії. До того ж під час розгляду судом спору, в тому числі, і щодо визнання протиправним та скасування спірного рішення, Бистріївська гімназія взагалі може безповоротно припинити своє існування як юридична особа, адже жодним положенням спірного рішення не передбачено, що Бистріївська гімназія продовжить існувати. У такому випадку, якщо суд визнає оскаржуване рішення протиправним, фактичне виконання судового рішення буде взагалі неможливим, оскільки повернення до початкового стану потребуватиме проведення комплексних заходів зворотної реорганізації, які можуть бути практично нездійсненними.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Приписами частини 2 та 3 названої правової норми визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Суд не вважає за необхідне повідомлення учасників справи та викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, а також вказує на відсутність необхідності для призначення її розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін. Відтак, розгляд поданої заяви проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд зауважує на таке.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини 2 названої правової норми забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється. Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або призвести до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Приписами частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів частин 4, 5 та 6 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З правового аналізу наведених норм слідує, що законодавством передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, установити, чи існує хоча б одна з названих підстав.

Тобто необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд наголошує, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розгляд справи по суті це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Тобто, сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішення чи вчинення дій, які, на думку заявника, порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення чи дії є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Суд приходить до висновку, що така підстава у заяві про забезпечення позову та як наслідок забезпечення позову у спосіб, який пропонує заявник, фактично є вирішенням спору по суті без судового розгляду, що є неприпустимим.

Тому фактичні обставини справи, в тому числі питання щодо правомірності/неправомірності рішення, на які посилається заявник, підлягають встановленню і доведенню на підставі зібраних у справі доказів та аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, під час вирішення справи по суті.

Також суд зауважує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Указані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 травня 2023 року у справі №640/15534/22.

На цьому етапі суд позбавлений можливості встановити наявність ознак протиправності оскаржуваних дій та рішення суб`єкта владних повноважень. Крім того, встановлення ознак їх протиправності є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на цій стадії судового процесу.

Водночас з матеріалів заяви суд не може дійти до переконання про очевидну протиправність спірного рішення, як передбаченої законом підстави для забезпечення адміністративного позову, яка може полягати, наприклад, у прийнятті рішення не уповноваженим суб`єктом владних повноважень, тобто таким, який апріорі немає права на ухвалення подібних рішень відповідно до закону.

Окрім того, суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №826/13306/18.

Проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує заяву про забезпечення позову, суд указує, що ним не надано до суду доказів на підтвердження існування загрози або імовірності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення або невиконання рішення суду.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що до заяви про забезпечення позову не додані беззаперечні докази, з яких можливо встановити порушення прав, свобод та інтересів заявник, а також, що захист прав, свобод та інтересів такого буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на викладене, суд уважає доводи, наведені в заяві про забезпечення позову на обґрунтування необхідності забезпечення позову, не є переконливими для цілей забезпечення позову та не підтверджені відповідними доказами, а тому такі суд не бере до уваги.

З урахуванням наведеного, судом не встановлено існування обставин для забезпечення позову, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак відсутні правові підстави для задоволення вказаної заяви.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити Директору Бистріївської гімназії Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заяву розглянуто (сформовано та вирішено зберігати) в електронній формі.

Роз`яснити сторонами, що всі документи необхідно подавати в електронній формі за допомогою підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний суд», за допомогою яких також можливо ознайомитися з матеріалами електронної справи.

Роз`яснити сторонам, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, а також у випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, підсистема «Електронний суд» в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Т.О. Окис