Справа № 520/20965/25
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позову

26 серпня 2025 р. справа № 520/20965/25
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі за текстом - відповідач, суб"єкт владних повноважень, Управління, ГУ) про: 1) визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 21.10.2024р. №73; 2) зобов"язання ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.10.2024р. про призначення пенсії та зарахувати до страхового (загального) стажу ОСОБА_1 період навчання 01.09.1981р.-25.06.1987р., періоди роботи 25.12.1998р.-09.06.1999р., 11.11.1999р.-25.01.2000р., 17.05.2000р.-20.09.2002р., 26.03.2003р.-21.05.2003р., 04.08.2003р.-25.09.2003р., 18.12.2003р.-24.06.2005р. і прийняти рішення про призначення пенсії з урахуванням висновків суду,

встановив:

Позов надійшов до суду 05.08.2025р. і ухвалою суду від 06.08.2025р. був залишений без руху у зв`язку з недоліками в оформленні позову із наданням часу для усунення недоліків шляхом подання до суду юридично умотивованої та документально підтвердженої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду разом із доказами поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

22 серпня 2025 року до суду від представника заявника надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначено, що 28.01.2025р. позивач уже звертався до суду з аналогічним позовом. Ухвалою суду від 03.02.2025р. у справі №520/1967/25 цей позов було залишено без руху з наданням строку для усунення його недоліків. На виконання зазначеної ухвали представником позивача 04 лютого 2025 року були направлені до суду необхідні документи. Проте, з огляду на помилкові дії АТ «Укрпошта», зазначені документи були надіслані до Другого апеляційного адміністративного суду. У результаті таких дій адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії разом з доданими копіями документів був повернутий Харківським окружним адміністративним судом у зв`язку з невиконанням вимог ухвали від 03.02.2025р.

Вирішуючи питання про усунення недоліків в оформленні позову та наявності підстав для прийняття позову до розгляду, суд виходить із таких підстав та мотивів.

За правилами ч.1 ст.122 і ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано у межах строку звернення до суду, встановленого КАС України або іншим законом, а перебіг згаданого строку розпочинається з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення власних прав (інтересів).

Отже, за змістом п.9 ч.3 ст.2, ч.2 ст.44, ч.1 ст.45, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КАС України позивач обтяжений процесуальним законом обов"язком на подачу позову у межах визначеного законом строку.

Подібні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №826/22361/15 та у постанові Верховного Суду від 20.04.2022р. у справі №807/627/16.

З положень наведених вище норм процесуального закону витікає, що законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення власних прав (інтересів), а й об`єктивної можливості особи знати про існування таких фактів.

Відтак, під можливістю довідатись про порушення права (інтересу) слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини або існування у особи певних зобов"язань як міри належної поведінки, у результаті яких вона б мала змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та хто їх вчинив, або як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення власних прав (інтересів).

Подібні правові позиції сформульовані у висновках постанов Верховного Суду від 23.02.2021р. у справі №910/5349/18, від 10.11.2022р. у справі №916/1294/21, від 31.03.2021р. у справі №520/3047/2020, від 20.04.2022р. у справі №807/627/16.

Згідно з ч.1 ст.123, ч.3 ст.123, ч.6 ст.161, ч.13 ст.171 КАС України суд обтяжений обов"язком перевірити обставини дотримання позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України підставою для поновлення пропущеного строку на звернення до суду є виключно поважність причин, котрі зумовили звернення до суду поза межами визначеного законом строку.

Висновки Верховного Суду з приводу застосування ст.ст.118, 121-123 КАС України викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023р. по справі №990/154/22, у постанові Верховного Суду від 12.09.2019р. по справі №826/3318/17, у постанові Верховного Суду від 28.03.2023р. по справі №826/3318/17, постанові Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19, постанови Верховного Суду від 06.04.2023р. у справі №320/7204/21, постанові Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020, постанові Верховного Суду від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20, постанові Верховного Суду від 10.01.2023р. у справі №640/3489/21, від 14.09.2023р. у справі №520/12477/22.

Суть цих висновків полягає у тому, що: до кола поважних причин пропуску процесуального строку можуть бути віднесені реально існуючі обставини фактичної дійсності, які не залежать від внутрішньої волі заінтересованої особи, мали місце протягом перебігу пропущеного строку і створюють істотні та обєктивно непереборні чи нездоланні перешкоди або труднощі у виконанні конкретної процесуальної дії у межах встановленого законом проміжку часу, у тому числі і дії з подання позову; поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. (постанова Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19, постанова Верховного Суду від 06.04.2023р. у справі №320/7204/21, від 14.09.2023р. у справі №520/12477/22).

Окремо суд зважає, що за правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2023р. у справі №990/139/23 Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що у процесі прийняття рішень про поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Суд виходить таких міркувань: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, унаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, що були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Суд наголошує, що докази існування цих обставин відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.79, ч.1 ст.123, ч.2 ст.123, ч.4 ст.161, ч.6 ст.161 КАС України повинні бути подані до суду разом із позовом, бо на етапі відкриття провадження у справі у суду відсутні повноваження витребовувати будь-які докази.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020 та постанови Верховного Суду від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20, де указано, зокрема, що суд вивчає лише ті докази, що надійшли разом з позовною заявою.

Також і у п.31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2024р. по справі №990/12/24 сформульовано правовий висновок, згідно з яким суд перевіряє обставини пропуску строку на підставі клопотання особи, в якому наведено поважність причин пропуску строку, та поданих нею доказів, яким буде надано відповідну правову оцінку.

Проте, у позові заявником не викладено жодних юридично спроможних аргументів та не подано жодних доказів існування об`єктивних перепон/перешкод (істотних труднощів чи значних ускладнень) для вчинення процесуальної дії з подачі позову до суду в частині згаданих вище вимог у межах строку згідно з ч.2 ст.122 КАС України.

Натомість суд змушений констатувати, що згідно з ч.5 ст.45 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

З приписів наведеної норми закону (яка є офіційно оприлюдненою, загально доступною, чітко та однозначно сформульованою) слідує, що громадянину, який подав звернення з приводу призначення пенсії не може бути невідомий строк, протягом якого суб"єкт владних повноважень повинен вчинити управлінське волевиявлення з приводу призначення пенсії або з приводу відмови у призначенні пенсії.

З приєднаної до позову копії оскарженого рішення суб`єкта владних повноважень вбачається, що заявник ініціював процедуру призначення пенсії шляхом подання відповідного звернення - 14.10.2024р.

Оскаржене заявником рішення суб"єкта владних повноважень датоване - 21.10.2024р.

Строк оскарження цього рішення до суду згідно з ч.2 ст.122 КАС України складає - 6 місяців.

Згаданий строк збіг - 21.04.2025р.

Позов до суду подано - 05.08.2025р.

Тривалість пропуску строку звернення до суду у даному випадку є значною.

Стосовно посилань представника заявника на обставини, що мали місце у межах справи №520/1967/25, судом з автоматизованої системи документообігу КП «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що 28.01.2025 заявник уже звертався до суду з аналогічним позовом.

Ухвалою суду від 03.02.2025 цей позов було залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору та ненаданням додатків до диплому №193245, які б підтверджували форму навчання позивача, а також інших наявних у позивача документів, що підтверджують наведені ним обставини.

10.02.2025 представником заявника до суду було подано лише квитанцію про сплату судового збору, у зв`язку з чим ухвалою суду від 17.02.2025 позовну заяву повторно залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом подання додатків до диплому № НОМЕР_1 та/або інших належних документів.

Оскільки зазначені недоліки позову усунуті не були, ухвалою суду від 26.02.2025 у справі №520/1967/25 позовну заяву повернуто заявнику.

Як убачається з наданого листа Другого апеляційного адміністративного суду, заява про усунення недоліків позову по справі №520/1967/25 була повернута заявнику 28.02.2025р.

Разом з тим, повторно з аналогічним позовом заявник звернувся до суду лише 05.08.2025, тобто зі значним пропуском строку звернення як з моменту повернення позову ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 у справі №520/1967/25, так і з моменту повернення заяви про усунення недоліків Другим апеляційним адміністративним судом 28.02.2025.

Тож, у даному конкретному випадку заявник не вжив заходів для невідкладного звернення до суду після того, як йому стало відомо про зазначені обставини, а натомість - вчинив невиправдане дією факторів нездоланної та непереборної сили діяння у формі тривалого зволікання, що свідчить про відсутність об`єктивних перешкод для дотримання процесуальних строків.

При цьому, заявником не наведено жодних об"єктивно існуючих перепон або перешкод (та не подано доказів у підтвердження існування цих перешкод) у зверненні до суду протягом встановленого законом процесуального строку.

Доводи представника заявника стосовно перебування останнього на лікуванні суд оцінює критично, оскільки вони носять виключно суб`єктивний характер та не підтверджені належними і допустимими доказами у розумінні статей 73-78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сам факт звернення до медичних установ чи перебування на лікуванні сам по собі не може свідчити про об`єктивну неможливість своєчасного звернення до суду, якщо не надано документів, які б підтверджували, що стан здоров`я представника позивача реально унеможливлював виконання процесуальних обов`язків у визначений законом строк. Відсутність таких доказів свідчить про необґрунтованість посилань представника заявника та не дає підстав для визнання зазначених обставин поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доводи представника заявника з приводу строку звернення до суду у даному конкретному випадку наразі не можуть бути визнані переконливими та достатніми у розумінні п.5 ч.1 ст.171 КАС України для висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду, адже зміст обраних заявником аргументів явно та очевидно виключає ймовірність існування дійсних перешкод у своєчасному зверненні до суду, а тому обґрунтованість цих доводів не підлягає перевірці доказами, котрі мають знаходитись у відповідача і не можуть бути витребувані судом на даному етапі відправлення правосуддя.

Оскільки у межах спірних правовідносин заявник у встановлений судом строк не подав юридично умотивованої та документально доведеної заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду разом із доказами пропуску строку на звернення до суду з поважних причин, то вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2025р. в частині подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду разом із доказами поважних причин пропуску строку звернення до суду слід визнати невиконаними.

Окремо суд зважає, що у розумінні ст.55 Конституції України та ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заявник у даному конкретному випадку не позбавлений права повторного звернення до терорганів системи ПФУ з питання призначення пенсії та оскарження нового управлінського волевиявлення суб"єкта владних повноважень (у разі незгоди), тобто не позбавлений права на соціальний захист у вигляді пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст.ст.8, 18, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 121-123, 169, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суд

ухвалив:

1.Викладені в заяві від 16.08.2025р. доводи визнати недостатніми підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

Заяву про поновлення строку звернення до суду від 16.08.2025р. - залишити без задоволення.

Вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2025р. в частині подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду разом із доказами поважних причин пропуску строку звернення до суду - визнати невиконаними.

2. Позов - повернути.

3. Роз`яснити, що повернення позову не позбавляє права повторного звернення.

4. Копію ухвали надіслати заявникові.

5. Роз`яснити, що судове рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя А.В. Сліденко