Справа № 420/8954/25
Суддя: Бабенко Д.А.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8954/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно зі ст.262 КАС України адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 24.07.2021 по 07.04.2022 із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становив 2102 гривень у 2021 році та 2481 гривень у 2022 році;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 08.04.2022 по 20.05.2023 із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становив 2481 гривню у 2022 році та 2684 гривні у 2023 році;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 24.07.2021 по 07.04.2022 із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становив 2102 гривні у 2021 році та 2481 гривню у 2022 році;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 08.04.2022 по 20.05.2023 із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становив 2481 гривню у 2022 році та 2684 гривні у 2023 році;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 24.07.2021 по 20.05.2023 із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становив 2102 гривні у 2021 році, 2481 гривні у 2022 році, та 2684 гривні у 2023 році, з врахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2021 лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду начальника речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.04.2022 №98 Лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду начальника речової служби тилу логістики військової частини НОМЕР_2 .

Згідно із Формою 5 від 22.03.2025 №558 ОСОБА_1 продовжує проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 . Відповідно, виплата грошового забезпечення позивачеві проводилась з казначейського рахунку військової частини НОМЕР_2 .

Підставою для звернення до суду з даним позовом є протиправні дії відповідачів, які в період з 24 липня 2021 року до 20 травня 2023 року протиправно нараховували та виплачували позивачеві грошове забезпечення із розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.03.2018 (1762,00 грн.), а не станом на поточний рік.

Ухвалою від 01.04.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановив сторонам строки для подання заяв по суті, витребував у відповідачів - Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 :

інформацію про розмір нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення (із зазначенням усіх його складових) за період з 24.07.2021 до 07.04.2022 та з 08.04.2022 до 20.05.2023, із обов`язковим зазначенням інформації, з якого розміру прожиткового мінімуму вони були розраховані.

11 квітня 2025 року представник Військової частини НОМЕР_1 подав відзив на позовну заяву.

Відповідач вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з таких ключових аргументів.

В частині безпідставності перерахунку грошового забезпечення за період з 24.07.2021 по 07.04.2022 відповідно до встановленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704.

Представник відповідача зазначає, що нарахування грошового забезпечення визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня відповідного року згідно з Законом України «Про Державний бюджет України», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.

Системний аналіз нормативно-правових актів підтверджує, що Постановою №704 пунктом 4 встановлено порядок обрахунку розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.

Постановою КМУ від 21.02.2018 №103 внесено зміни до п.4 Постанови №704. У редакції п.4 від 30.08.2017 зазначено, що : Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

У чинній редакції п.4, після внесених Постановою №103 змін, встановлено, що посадові оклади визначаються шляхом множення саме прожиткового мінімуму на 01.01.2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт.

Оскільки обидві постанови прийнято одним органом Кабінетом Міністрів України, застосовується пізніший нормативно-правовий акт Постанова №103. За загальним правилом, у разі неузгодженості між актами одного органу, застосовується новіший акт, навіть якщо попередній не втратив чинності.

Таким чином, підлягає застосуванню механізм обрахунку посадових окладів та окладів за званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 року, а не 50% мінімальної зарплати.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VIII, прожитковий мінімум на 01.02.2018 для працездатних осіб становив 1762 грн.

Відповідно до додатку 6 до Наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 №90, тарифний коефіцієнт визначався за посадою офіцерського складу. Розмір посадового окладу розраховується шляхом множення 1762 грн на відповідний тарифний коефіцієнт. Якщо оклад визначено в гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище округлюються до десяти гривень.

Оклад за військовим званням визначається відповідно до додатку 14 до Постанови №704 шляхом множення прожиткового мінімуму на тарифний коефіцієнт за званням, з таким же округленням сум.

Саме ці розміри посадового окладу та окладу за званням застосовувалися при нарахуванні щомісячного грошового забезпечення, а також одноразових виплат позивачу за період з 24.07.2021 по 07.04.2022.

Таким чином, позивачу під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 було нараховано всі види грошового забезпечення відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням оновленого механізму обчислення, визначеного Постановою №103.

Разом з відзивом Військова частина НОМЕР_1 надала інформацію про розмір нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення.

01.05.2025 року представник Військової частини НОМЕР_2 подав відзив на позовну заяву.

Відповідач зазначає, що відповідно до п. 4 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі Наказ МОУ №260) - грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Представник відповідача зазначає, що згідно з п 1 Розділу ІІ Наказу МОУ №260 - посадові оклади виплачуються у розмірах, визначених додатками 1, 2, 12 і 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військово-службовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

На переконання відповідача, норма п.3 розділу II Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за приписи п.4 Постанови №704 у редакції до внесення змін Постановою №103, тому відсутні правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року. Постанова №704 не узгоджуються з п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 №1774-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Представник відповідача звертає увагу, що пунктом 4 Постанови №704 (в редакції чинній до 24.02.2018) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Однак, Постановою №103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.". Зазначає, що у примітці 1 до цього Додатку передбачено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

В той же час, за змістом примітки до цього Додатку оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Військова частина НОМЕР_2 зазначає, що постанова №704 є підзаконним нормативно правовим актом, яким Кабінет Міністрів України відповідно до ч.4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановив види та розміри грошового забезпечення військовослужбовців.

Представник відповідача дійшов висновку про помилкове уявлення позивача про здійснення перерахунку грошового забезпечення з 24.07.2021 по 07.04.2022 та з 08.04.2022 по 20.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", оскільки пунктом 4 Постанови №704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Тобто, на період проходження служби ОСОБА_1 , був встановлений прожитковий мінімум станом на 1 січня 2018 року. Враховуючи те, що позивач у своїх вимогах робить посилання на Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Закон України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Закон України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

14 липня 2025 року представник Військової частини НОМЕР_2 надав до суду витребувані судом докази.

11 серпня 2025 суд ухвалою витребував у Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 інформацію та докази перебування Військової частини НОМЕР_1 на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 (витяги з наказів про спільне фінансове господарство, тощо), із зазначенням дати про зарахування Військової частини НОМЕР_1 на фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_2 .

19 серпня 2025 року та 21 серпня 2025 року відповідачі надали до суду витребувані судом інформацію та докази.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивами відповідачів та наданими доказами, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, і перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.

Згідно з витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.07.2021 №150, лейтенанта ОСОБА_1 з 24.07.2021 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду начальника речової служби тилу Військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.04.2022 №97, лейтенанта ОСОБА_1 07.04.2022 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з вибуттям до нового місця служби у військову частину НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.04.2022 №98, лейтенанта ОСОБА_1 з 08 квітня 2022 року зараховано до списків особового складу та призначено на посаду начальника речової служби тилу логістики Військової частини НОМЕР_2 .

В матеріалах справи міститься довідка Форми « 5» від 22.03.2025 №558, видана Військовою частиною НОМЕР_2 майору ОСОБА_1 , що він перебуває на військовій службі за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 .

Суд встановив, що протягом періоду проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 позивачу нараховувалось грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму у розмірі 1762 грн, що підтверджується детальними щомісячними розрахунками грошового забезпечення за період з липня 2021 року до квітня 2022 року.

Суд встановив, що протягом періоду проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 позивачу нараховувалось грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму у розмірі 1762 грн, що підтверджується детальними щомісячними розрахунками грошового забезпечення за період з травня 2022 року до квітня 2024 року.

Відповідно до Довідки №29/20 з відомчого обліку Міністерства оборони України від 12.05.2020, Військова частина НОМЕР_1 має правовий статус без права юридичної особи, організаційно-правова форма відокремлений підрозділ.

Відповідно до Довідки №162/22 з відомчого обліку Міністерства оборони України від 12.05.212.03.2022,Військва частина НОМЕР_2 має статус юридичної особи, організаційна форма державна установа.

Згідно з листом Фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.10.2015, відповідно до Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.11.2010 №590, згідно рішення заступника Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 16.10.2015 №248/2/3/762, військову частину - польова пошта НОМЕР_4 зарахувати на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 з 01.11.2015 року встановленим порядком.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини польова пошта НОМЕР_5 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.06.2017 №411/1, в зв`язку з проведенням організаційних заходів, згідно спільної директиви ГШ ЗСУ від 26.04.2017 року №322/1/5дск КВОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 28.04.2017 №6дск, перейменовано Військову частину польова пошта НОМЕР_5 у Військову частину НОМЕР_2 - 30 червня 2017 року, перейменовано Військову частину польова пошта НОМЕР_4 у військову частину НОМЕР_1 - 30 червня 2017 року.

Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо не застосування розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 01 січня календарного року для визначення розміру грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення, окрім іншого, входять посадовий оклад та оклад за військовим званням.

Частиною 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка передбачала з 01.03.2018 збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців (далі Постанова №704).

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до постанови №704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 постанови №704 (в первинній редакції) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103).

Пунктом 6 постанови №103 внесено зміни до постанови №704, внаслідок яких пункт 4 постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.

Отже, станом на 01.01.2018 та 01.01.2019 пункт 4 постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704.

Вказаною постановою скасовані зміни, у тому числі до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно з якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 - діє редакція пункту 4 постанови №704, яка існувала до зазначених змін.

Враховуючи викладене, оскільки зміни внесені постановою №103, зокрема, до пункту 4 постанови №704, визнані у судовому порядку нечинними, з 29.01.2020 діє редакція пункту 4 постанови №704, яка існувала до зазначених змін, в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується не прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, але з гарантією того, що такий показник прожиткового мінімуму повинен становити не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

При вирішенні питання щодо можливості застосування мінімальної заробітної плати, в даному випадку не менше її 50 відсотків, як розрахункової величини при обрахунку посадового окладу, суд враховує, що пунктом 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Норми пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII були чинними як на дату прийняття постанови №704, так і станом після 29.01.2020, та неконституційними не визнавалися.

Враховуючи юридичну силу законів та підзаконних нормативно-правих актів, яким є постанова №704, місце таких в системі нормативно-правових актів, оскільки всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм, перевагу слід надати положенням Закону, як акту вищої юридичної сили з урахуванням принципу верховенства права, закріпленого у статті 8 Конституції України.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 року у справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають, суд доходить висновку, що п.4 постанови №704 з 29.01.2020 має застосовуватись в такій редакції: «Розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.».

Водночас, 20.05.2023 року набрали чинності внесені Постановою Кабінету Міністрів №481 від 12.05.2023 року зміни до пункту 4 Постанови №704 та абзац 1 вказаного пункту викладено у редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Отже, на підставі викладеного, суд доходить висновку, що саме з 29.01.2020, тобто з дня набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі №826/6453/18, та до 20.05.2023 - дня набрання чинності Постанови КМУ №481 від 12.05.2023 року, наявні правові підстави для перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Проте, оскільки з 20.05.2023 розмір посадового окладу, окладу за військовими (спеціальними) званнями розраховувався виходячи з розміру 1762 гривні, відтак права на перерахунок грошового забезпечення (щомісячних та одноразових видів) за період з 20.05.2023 виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відсутнє.

Отже, позовні вимоги за 20.05.2023 задоволенню не підлягають, оскільки 20.05.2023 (дати набрання чинності постанови №481), грошове забезпечення військовослужбовців розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018), що і було зроблено відповідачем.

Відповідно до п.2 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260), грошове забезпечення військовослужбовців включає щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення, які обчислюються з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання.

Пунктом 3 Розділу І Порядку №260 передбачено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження.

Згідно з п.14 Розділу 1 Порядку №260, грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частина НОМЕР_1 з 24.07.2021 (день призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини) до 07.04.2022 (день виключення зі списків особового складу) та з 08.04.2022 у Військовій частині НОМЕР_2 (підтверджується довідкою Форми « 5»).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць працездатних осіб з 1 січня 2018 року - 1762 гривні.

Статтею 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2270 гривень.

Статтею 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2481 гривня.

Статтею 7 Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2684 гривні.

Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, виникли підстави для підвищення посадового окладу та окладу за військовим звання позивача, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, а тому визначення розміру грошового забезпечення позивача під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 24.07.2021 до 07.04.2022 та у Військовій частині НОМЕР_2 з 08.04.2022 до 19.05.2023 мало здійснюватись з урахуванням відповідного прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Натомість, матеріалами справи підтверджено, що грошове забезпечення позивача розраховано з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, що не відповідає вимогам законодавства, висновки про що також сформував Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, зазначивши, що з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Зазначена правова позиція також узгоджується із постановами Верховного Суду від 12.09.2022 у справі №500/1813/21, від 06.02.2023 у справі №160/2775/22, від 24.05.2023 у справі №380/19539/21.

Суд також встановив, що Військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 .

Механізм фінансового забезпечення військових частин, кораблів, військових навчальних закладів, військових комісаріатів, установ та організацій Збройних Сил України, визначено Правилами організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затвердженими наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280, в редакції Наказу Міністерства оборони України №104 від 22.04.2021 (далі - Правила).

Так, відповідно до пункту 1.5 Правил, військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень).

У разі зарахування військової частини на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника бюджетних коштів не за підпорядкованістю, рішення про таке зарахування приймається фінансовим органом головного розпорядника бюджетних коштів на підставі клопотання керівника органу військового управління (структурного підрозділу органу військового управління).

Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.

Начальник фінансового органу військової частини - розпорядника коштів третього рівня, до якої на фінансове забезпечення зараховані інші військові частини, розробляє положення про спільне фінансове господарство, в якому зазначаються права, обов`язки, порядок взаємодії, розмежування повноважень та відповідальності посадових осіб військової частини - розпорядника коштів третього рівня та військових частин, які зараховані до неї на фінансове забезпечення, щодо здійснення фінансового забезпечення таких військових частин, у тому числі щодо своєчасного оформлення та подання до фінансового органу військової частини - розпорядника коштів необхідних документів (розпорядчих, розрахункових, фінансово-планових тощо). Зазначене положення затверджується командиром військової частини - розпорядником коштів третього рівня, погоджується забезпечувальним фінансовим органом та доводиться до військових частин, які зараховані на фінансове забезпечення.

Первинні документи, розрахунки фондів оплати праці, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів та посадові особи (командир та інша, визначена командиром, відповідальна посадова особа) військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні.

Отже, враховуючи вимоги Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280, виплата грошового забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , де проходив військову службу позивач у період з 24.07.2021 до 07.04.2022, здійснювалось на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 , а розпорядником бюджетних коштів, тобто військовою частиною НОМЕР_2 , забезпечувалось фінансування військової частини НОМЕР_1 для виплати грошового забезпечення.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України, шляхом:

визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо встановлення (обчислення) ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 24.07.2021 до 07.04.2022, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн;

визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_2 щодо встановлення (обчислення) ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 08.04.2022 до 19.05.2023, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн;

зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 (як розпорядника бюджетних коштів третього рівня) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 24.07.2021 до 19.05.2023 (основних, додаткових його видів та премії), виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року - 2270,00 грн, на 01 січня 2022 року - 2481,00 грн та на 01 січня 2023 року - 2684,00 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінет Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, з урахуванням фактично виплачених сум.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач згідно з п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то розподіл судових витрат у справі не здійснюється.

Інші доводи відповідачів по суті спірних правовідносин суд вважає спростованими вищенаведеними висновками.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо встановлення (обчислення) ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 24.07.2021 до 07.04.2022, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо встановлення (обчислення) ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 08.04.2022 до 19.05.2023, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (як розпорядника бюджетних коштів третього рівня) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 24.07.2021 до 19.05.2023 (основних, додаткових його видів та премії), виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року 2270,00 грн, на 01 січня 2022 року 2481,00 грн та на 01 січня 2023 року 2684,00 грн на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до Постанови Кабінет Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Дмитро БАБЕНКО