Справа № 500/2528/25
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

Справа № 500/2528/25

25 серпня 2025 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо ненадання інформації та документів, запитуваних адвокатом Покотилом Ю.В. в адвокатських запитах за вих. №55 та вих. №56 від 22.03.2025; ·

зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області надати адвокату Покотилу Ю.В. інформацію та документи, запитувані адвокатом Покотилом Ю.В. в адвокатських запитах за вих. №55 та вих. №56 від 22.03.2025.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.03.2025 позивачем, як адвокатом, який надає правову допомогу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до Головного управління ДПС у Тернопільській області було подано адвокатські запити за вих. №55 від 22.03.2025 та за вих.№56 від 22.03.2025. В цих адвокатських запитах позивач просив надати інформацію про результат розгляду запитів Дацківа І.В. та Дацків М.М. про надання інформації від 13.01.2025, отриманих Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 17.01.2025, а також надати копію відповідей, направлених ОСОБА_2 та Дацків М.М. за результатом розгляду їхніх запитів. Адвокатські запити 22.03.2025 були направлені засобами поштового зв`язку і вручені уповноваженій особі відповідача 25.03.2025. Разом з тим, відповіді на адвокатські запити за вих. №55 та вих. №56 від 22.03.2025 відповідачем не надано, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.05.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 19.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що Головним управлінням ДПС у Тернопільській області були надіслані листи ОСОБА_2 №24416/6/19-00-24-09 від 27.11.2024 та ОСОБА_3 №24417/6/19-00-24-09 від 27.11.2024 про надання інформації та документального підтвердження щодо надходження коштів. 27.12.2024 вх. №53545/6 та № 53295/6 надійшли відповіді на згадані вище листи. Водночас від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли запити вх. № 2268/6 від 17.01.2025 та вх. № 2266/6 від 17.01.2025 про надання інформації, а саме копію звернення ТОВ "Суфле Агро Україна". Головне управління ДПС у Тернопільській області розглянувши дані звернення надало відповідь № 62/19-00-24-09 від 27.01.2025 та № 63/19-00-24-09 від 27.01.2025. 22.03.2025 до Головного управління ДПС у Тернопільській області від ОСОБА_1 надійшли адвокатські запити №55 та № 56 від 22.03.2025 (вх.17228/6 та 17230/6 від 25.03.2025), в яких він просив надати інформацію про результати розгляду запиту ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 13.01.2025 отриманих Головним управлінням ДПС у Тернопільській області. Адвокатські запити було надіслано 22.03.2025 (вх. №17228/6 та №17230/6 від 25.03.2025), контролюючий орган листами від 31.03.2025 №7625/6/19-00-24-09 та №7627/6/19-00-24-09 надав відповіді на вказані адвокатські запити. Відтак як вбачається, з реєстраційних даних внутрішнього обліку листів відповідь була надана вчасно у встановлений законом термін, а саме 31.03.2025.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, суд розглядає справу за межами строків, передбачених ч.1 ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в перший робочий день 25.08.2025.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що провадження у цій справі слід закрити з таких підстав.

Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, п.7 ч.1 ст.19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Положеннями ч.1 ст.4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; де суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Тернопільській області були надіслані листи ОСОБА_2 №24416/6/19-00-24-09 від 27.11.2024 та ОСОБА_3 №24417/6/19-00-24-09 від 27.11.2024 про надання інформації та документального підтвердження щодо надходження коштів.

Водночас від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на адресу відповідача надійшли запити від 13.01.2025 (вх. № 2268/6 від 17.01.2025 та вх. № 2266/6 від 17.01.2025) про надання інформації, а саме копію звернення ТОВ "Суфле Агро Україна".

Головне управління ДПС у Тернопільській області розглянувши дані звернення надало відповідь № 62/19-00-24-09 від 27.01.2025 та № 63/19-00-24-09 від 27.01.2025.

В свою чергу, позивачем, як адвокатом, який надає правову допомогу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до Головного управління ДПС у Тернопільській області було подано адвокатські запити за вих. №55 від 22.03.2025 та за вих.№56 від 22.03.2025. В цих адвокатських запитах позивач просив надати інформацію про результат розгляду запитів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про надання інформації від 13.01.2025, отриманих Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 17.01.2025, а також надати копію відповідей, направлених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за результатом розгляду їхніх запитів. Адвокатські запити 22.03.2025 були направлені засобами поштового зв`язку і вручені уповноваженій особі відповідача 25.03.2025.

Головне управління ДПС у Тернопільській області листами від 31.03.2025 №7625/6/19-00-24-09 та №7627/6/19-00-24-09 сформувало відповіді на вказані адвокатські запити, докази направлення яких позивачу в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI) суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них (ч.1 ст.13 Закону № 2939-VI).

Згідно з ч.3 ст.23 Закону № 2939-VI оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

У той же час, ч.1 ст.20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI) передбачено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Правове регулювання відносин щодо внесення і розгляду адвокатського запиту визначено ст.24 Закону № 5076-VI, зокрема, детально регламентовано перелік адресатів, до яких може бути направлено адвокатський запит, вимоги до такого запиту, питання строків розгляду адвокатських запитів та порядку відшкодування витрат.

За приписами ч.1 ст.24 Закону № 5076-VI адвокатським запитом є письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.

Надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону № 5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Отже, питання права на отримання запитуваної інформації перебуває у площині двох законів - Закону №2939-VI і Закону №5076-VI.

Аналіз вищенаведених норм цих Законів дає підстави дійти наступних висновків:

- якщо говорити про запит на отримання публічної інформації у сенсі Закону №2939-VI, то запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. При цьому, розпорядниками такої інформації є суб`єкти, названі у статті 13 цього Закону;

- якщо ж йдеться про адвокатський запит у розумінні Закону № 5076-VI, то на відміну, від запиту на отримання публічної інформації, такий може бути адресований як суб`єктам владних повноважень та юридичним особам, так і приватним особам.

- основною відмінністю запиту на отримання публічної інформації (1) і адвокатським запитом (2) є те, що перший - може стосуватися будь-якої публічної інформації, незалежно від того, стосується вона запитувача чи ні, а другий - інформації, необхідної адвокату для надання правової допомоги клієнту. Тобто метою звернення адвоката з адвокатським запитом є виключно належне виконання договору про надання правової допомоги. Це узгоджується з приписами статті 24 Закону № 5076-VI, якою передбачено обов`язок адвоката додавати до адвокатського запиту посвідчені ним копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Отже, як неодноразово у своїх постановах вказувала Велика Палата Верховного Суду, сам собою адвокатський запит не є запитом про надання публічної інформації, оскільки може бути адресований не лише розпорядникам публічної інформації, визначеним Законом № 2939-VI, а більш широкому колу суб`єктів.

Закон № 5076-VI не містить заборони запитувати в адвокатському запиті публічну інформацію, якщо це необхідно для захисту інтересів клієнта. Тобто, адвокатський запит може стосуватися й надання публічної інформації. Але, у такому разі адвокат у запиті, крім посилання на відповідні статті Закону № 5076-VI, зобов`язаний послатися й на відповідні статті Закону № 2939-VI, як на підставу для отримання інформації, яка підпадає під визначення публічної, а також дотриматися вимог останнього й звернути увагу суб`єкта, якому адресовано адвокатський запит, на його статус розпорядника публічної інформації.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.08.2022 у справі № 520/13981/21.

Як слідує зі змісту адвокатських запитів ОСОБА_1 за вих. №55 від 22.03.2025 та за вих.№56 від 22.03.2025, такі направлені до Головного управління ДПС у Тернопільській області з метою отримання копій документів, необхідних для надання правової допомоги клієнту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Тобто, запитувана в адвокатських запитах інформація стосується приватноправових відносин між адвокатом (позивачем) і клієнтами ( ОСОБА_2 та Дацків М.М.).

В адвокатських запитах Покотило Ю.В. посилався виключно на норми Закону №5076-VI та не вказував, що запитувана інформація є публічною у розумінні Закону № 2939-VI.

Отже, фактично у даному випадку має місце бездіяльність відповідача у розгляді адвокатських запитів, поданих на підставі Закону № 5076-VI, а не про відмову у наданні позивачу доступу до публічної інформації.

Відповідно до заявлених вимог позивач просить зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області надати інформацію та документи, запитувані адвокатом Покотилом Ю.В. в адвокатських запитах за вих. №55 та вих. №56 від 22.03.2025, у порядку та на умовах, визначених статтею 24 Закону № 5076-VI, обґрунтування щодо порушень відповідачем вимог Законом № 2939-VI позовна заява не містить.

Зазначене у сукупності не дає можливості вважати такі адвокатські запити одночасно й запитами на отримання публічної інформації.

Відтак, у даному випадку не йдеться про спір фізичної особи із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Такий ж правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений у постанові від 29.05.2025 у справі № 580/4827/24.

За вказаних обставин, враховуючи зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин та суб`єктний склад учасників справи, суд дійшов переконання, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а відтак згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України провадження у справі слід закрити.

Разом з тим, за змістом ч.1 ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на зазначене, суд роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, суд відзначає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.19, 238, 248, 250 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 25 серпня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул.Білецька, 1, м.Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.