Справа № 600/3053/25-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
21 серпня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/3053/25-а
Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Левицького В.К.
участю секретаря судового засідання Олейщук А.М.-С.
представника позивача Алексюка О.В.
представників відповідачів Волковської Н.В., Дроботун А.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області,
Національного агентства з питань запобігання корупції
про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказу.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:
визнати протиправними дії Національного агентства з питань запобігання корупції щодо внесення до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення відомостей про ОСОБА_1 як особи, яка вчинила корупційне або пов`язану з корупцією правопорушення;
зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, відомості про ОСОБА_1 як особи, яка вчинила корупційне або пов`язану з корупцією правопорушення;
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області № 167 від 10.03.2025 "Про застосування дисциплінарного стягнення", в частині невиконання вимог ст. 38 Закону України "Про запобігання корупції".
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.07.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
На виконання вимог вказаної ухвали суду представником позивача Алексюком О.В. подано до суду заяву про поновлення позивачу пропущеного строку звернення до суду та докази на усунення недоліків позовної заяви.
В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду представник позивача зазначав, що даним позовом не порушується питання щодо оскарження результатів службового розслідування, реалізації дисциплінарного стягнення чи звільнення з поліції, а виключно неправомірне та безпідставне внесення відомостей до Реєстру про вчинення позивачем правопорушення, пов`язаного із корупцією.
У заяві представник позивача стверджував, що позивач жодним чином не заперечував та не заперечує факту допущення ним прогулу, не заперечував щодо застосованого відносно нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
На думку представника позивача, оскільки позивач не оскаржує застосоване до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та не оскаржує наказ про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, тому спірні питання щодо проходження служби та пов`язані з цим обмеження не поширюються на нього. Відтак, у спірних правовідносинах мають застосовуватися строки звернення до суду, встановлені ч. 2 ст. 122 КАС України, а саме: шестимісячний строк.
Враховуючи наведене, представник позивача просив поновити строк звернення до суду.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.07.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Цією ж ухвалою суду, з урахуванням вимог п. 7 ч. 9 ст. 171 КАС України, постановлено заяву (клопотання) про поновлення пропущеного строку звернення до суду розглянути під час розгляду справи по суті, з урахуванням позиції відповідача.
Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області подало до суду клопотання про залишення позову без розгляду у даній справі.
В обґрунтування клопотання відповідач зазначав, що з оскаржуваним наказом позивач через свого представника ознайомився 14.03.2025. Натомість, адміністративний позов подано позивачем тільки 26.06.2025, з пропущенням 15-ти денного строку звернення, встановленого ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
На думку відповідача, позивачем фактично оскаржується застосування дисциплінарного стягнення, що має свою складову в частині порушення вимог ст. 38 Закону України Про Національну поліцію, а в позовних вимогах позивач просить визнати протиправним і скасувати наказ, який має назву Про застосування дисциплінарного стягнення. Отже, до даних правовідносин встановлюється 15-денний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідач також зазначав, що позивач не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним усіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення. Натомість, на переконання відповідача, пропуск строку на звернення до суду був здійснений через пасивну поведінку недобросовісного скаржника (позивача) щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі.
Враховуючи вищенаведене, відповідач вважає, що поданий позивачем позов підлягає залишенню без розгляду, а причини пропуску строку звернення до суду неповажними.
Позивач скористався правом на подання до суду письмових пояснень, в яких висловив свою позицію щодо наведених Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області аргументів в клопотанні про залишення позову без розгляду.
В судовому засіданні, яке відбулося 21.08.2025, позивач підтримав подану ним заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Просив суд поновити строк звернення до суду.
Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулося 21.08.2025, зазначав, що позивач не оскаржує застосоване до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та не оскаржує наказ № 167 від 10.03.2025 щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Однак представник позивача вважає, що позивач не допускав порушення ст. 38 Закону України Про запобігання корупції, як це зазначено в оскаржуваному наказі, тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування спірного наказу в частині невиконання вимог ст. 38 Закону України Про запобігання корупції.
Представник Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в судовому засіданні, яке відбулося 21.08.2025, заперечував проти задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Просив суд залишити без позов без розгляду, а причини пропуску строку звернення до суду неповажними.
В судовому засіданні, яке відбулося 21.08.2025, представник Національного агентства з питань запобігання корупції підтримав позицію представника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо пропущення позивачем 15-ти денного строку звернення до суду з позовною вимогою про оскарження спірного наказу від 10.03.2025 № 167. Водночас, вказував, що позовні вимоги пред`явлені до НАЗК подано позивачем з дотриманням шестимісячного строку встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.
Розглянувши заяву про поновлення строків звернення, перевіривши матеріали справи, суд зазначає наступне.
За грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні Присяги працівника поліції, невиконанні вимог абз. 2, 3 п.1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, ст. 38 Закону України Про запобігання корупції, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, п. 1, 4, 6, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а також внаслідок допущеного неодноразового прогулу, що є самостійною підставою до розірвання трудового договору за ініціативи роботодавця, наказом ГУНП в Чернівецькій області № 167 від 10.03.2025 Про застосування дисциплінарного стягнення" застосовано до інспектора взводу № 3 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (п. 1 даного наказу).
З метою виконання вимог ч. 4 Розділу ІІ Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, затвердженим Рішенням НАЗК від 09.02.2018 № 166, підпунктом 6.3 п. 6 вказаного наказу, наказано начальнику УКЗ ГУНП в Чернівецькій області повідомити НАЗК про факт дисциплінарного проступку, допущеного ОСОБА_1 (а. с. 43-45, 136).
Наказом ГУНП в Чернівецькій області № 81 о/с По особовому складу від 13.03.2025 звільнено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 3 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області з 14.03.2025 зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про національну поліцію (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с. 11).
Судом встановлено, що 14.03.2025 позивач через свого представника адвоката Алексюка О.В. отримав в ГУНП в Чернівецькій області наступні документи: трудову книжку серії НОМЕР_1 ; тимчасове посвідчення № НОМЕР_2 ; копію наказу про звільнення ОСОБА_1 № 81 о/с від 13.03.2025; копію наказу ГУНП № 167 від 10.03.2025; довідку-рахунок № 13 від 28.002.2025; розрахункові повідомлення. Вказана обставина не заперечувалася сторонами справи під час розгляду справи та підтверджується розпискою представника позивача Алексюка О.В. від 14.03.2025 (а.с. 84).
У розумінні ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальними строками є встановлені законом або ж судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями та роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Так, інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює добросовісно ставитися до виконання учасниками процесу своїх обов`язків. Строки звернення до суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням певного спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За правилами ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.
Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі сплином установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII Про Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
Суд зауважує, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут.
При наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для цієї справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.
У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.
Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29.01.2019 у справі №807/257/14. Крім того, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (п. 69 рішення у справі "Ніколова проти Болгарії" № 7888/03 тощо).
У свою чергу, під темпоральними (часовими) колізіями слід розуміти такі колізії, що виникають внаслідок видання в різний час з того ж самого питання принаймні двох норм права.
Правила конкуренції, крім вищезазначеного, можуть випливати з часової послідовності прийняття норм. За загальним правилом, нова норма припиняє дію старої норми, якщо вони суперечать одна одній (lex posterior derogat legi priori). У співвідношенні між звичайними законами, які суперечать один одному, "молодша норма" припиняє суперечливу до неї "старшу": цей підхід виходить з того, що існуюче право при виданні нової норми може бути змінене без особливих проблем.
Тобто у контексті цьому судового спору застосуванню підлягає Дисциплінарний статут НП України, що затверджений Законом України і яким передбачені порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду № 120/7567/22 від 08.02.2023, котрий враховано в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України в ході розгляду даної справи.
Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Законодавцем внесено зміни до Дисциплінарного статуту в період дії воєнного стану, зокрема, абз. 1 ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту визначено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Тобто цим пунктом охоплено такі види дисциплінарних стягнень, як зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну службову відповідність.
Абзацом 2 ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
Суд зазначає, що такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби мають бути реалізовані шляхом видання наказу по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення, як це передбачено ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту.
При цьому, Дисциплінарним статутом врегульовано питання ознайомлення з відповідними наказами.
Так, згідно із ч. 1-3 ст. 30 Дисциплінарний статуту у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.
Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.
Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.
З аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи з приводу оскарження наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції встановлюється 15-ти денний строк.
Судом встановлено, що згідно наказу № 167 від 10.03.2025 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. В порядку реалізації вказаного дисциплінарного стягнення, згідно наказу № 81 о/с від 13.03.2025 позивача звільнено зі служби в поліції.
Матеріалами справи підтверджується, що з оскаржуваним наказом № 167 від 10.03.2025 та наказом № 81 о/с від 13.03.2025 позивач ознайомився через свого представника ОСОБА_2 та отримав їх копії 14.03.2025 (а.с. 84).
Наведена обставина не заперечувалася сторонами.
У зв`язку із звільнення зі служби в поліції, 14.03.2025 позивач через свого представника ОСОБА_2 отримав трудову книжку серії НОМЕР_1 , що підтверджується розпискою від 14.03.2025 (а.с. 84).
Як видно із матеріалів справи, позивач звернувся з даним позовом до суду 26.06.2025. Позовна заява підписана представником позивачем ОСОБА_2 26.06.2025 та отримана судом 26.06.2025, тобто з пропуском 15-ти денного строку звернення до суду (а.с. 2 9, 49).
Судом встановлено, що позивачем не оскаржувався наказ ГУНП в Чернівецькій області № 81 о/с від 13.03.2025 про звільнення його зі служби в поліції.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, що повинно бути підтверджено належними доказами.
Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява подана позивачем з порушенням 15-ти денного строку звернення до суду.
У заяві про поновлення строків звернення до суду, позивач жодним чином не підтвердив поважності причин, за яких ним не реалізовано своє право на захист у 15-ти денний строк з дня, коли він через свого представника ОСОБА_2 (14.03.2025) ознайомився та отримав оскаржуваний наказ № 167 від 10.03.2025, оскільки підставами для поновлення строку звернення до суду є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Таким чином, позивач звернувся до суду після спливу 15-ти денного строку для звернення до суду, встановленого Дисциплінарним статутом, при цьому, жодних причин поважності пропуску такого строку, у заяві про поновлення строків звернення до суду не зазначив, доказів на їх підтвердження не надав.
Посилання представника позивача у заяві про поновлення строків на те, що позивач не оскаржує застосоване до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та не оскаржує наказ про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, тому спірні питання щодо проходження служби та пов`язані з цим обмеження не поширюються на нього, суд відхиляє, оскільки позовна вимога позивача полягає у визнанні протиправним та скасування наказу ГУНП в Чернівецькій області № 167 від 10.03.2025 Про застосування дисциплінарного стягнення в частині вимог ст. 38 Закону України Про запобігання корупції.
Таким чином, на думку суду, вимога позивача про скасування інкримінованого порушення Закону України Про запобігання корупції це вимога про вирішення спору щодо одного з елементів об`єктивної сторони пред`явленого роботодавцем звинувачення, адже, як видно з розпорядчої частини оскаржуваного наказу № 167 від 10.03.2025 до позивача застосовано складовий елемент стягнення - невиконання вимог ст. 38 Закону України Про запобігання корупції.
Отже, позивач фактично оскаржує дисциплінарне стягнення, яке застосовано до нього оскаржуваним наказом № 1767 від 10.03.2025.
Як наслідок, суд відхиляє доводи представника позивача щодо поширення на спірні правовідносини в частині оскарження наказу № 167 від 10.03.2025 загальні строки звернення до суду, встановлені ч. 2 ст. 122 КАС України (шестимісячний строк)
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, що повинно бути підтверджено належними доказами.
Позивач жодним чином не підтвердив поважності причин, за яких ним не реалізовано своє право на захист у 15-ти денний строк з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, оскільки підставами для поновлення строку звернення до суду є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Відтак, наведені обставини не є об`єктивно непереборними та залежали від волевиявлення позивача. Доказів непереборності обставин до суду не надано.
Інші твердження представника позивача не спростовують пропущення позивачем 15-ти денного строку звернення до суду в частині оскарження наказу № 167 від 10.03.2025.
Таким чином, проаналізувавши заяву про поновлення строків звернення до суду, суд прийшов до переконання, що представником позивача не наведено обставин, що вказують на поважність підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, та не наведено обставин, які є об`єктивно непереборними, які не залежали від волевиявлення позивача, що пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, з огляду на наведені у заяві підстави про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами, жодних доказів на підтвердження неможливості звернення до суду з даним позовом в частині оскарження наказу № 167 від 10.03.2025 у встановлений законом строк позивач не надав.
Будь-яких інших доказів, які б вказували про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, представником позивача до суду не надано.
Отже, представником позивача не наведено доводів поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, а також обставин, які унеможливили звернення позивача до суду з цим позовом в частині оскарження наказу № 167 від 10.03.2025 протягом строку, встановленого ст. 31 Дисциплінарний статуту, з наданням відповідних доказів.
На підставі вищезазначених положень КАС України та з огляду на встановлені обставини у справі, вказані представником позивача у заяві підстави для поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду, суд визнає неповажними.
Частиною 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Беручи до уваги вищенаведене, суд залишає позовну заяву без руху та встановлює позивачу десятиденний строк для зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 121, 122, 123, 171, 248, 256 КАС України, суд, -
1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду.
2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказу, - залишити без руху.
3. Встановити позивачу десятиденний строк для зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду, з дати отримання копії ухвали.
4. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде залишена без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26.08.2025.

Суддя В.К. Левицький