Справа № 380/6043/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/6043/24 пров. № А/857/27500/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Носа С.П.,

суддів Кухтея Р.В., Шинкар Т. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі №380/6043/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

суддя у І інстанції Кисильова О.Й.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася через підсистему «Електронний суд» системи ЄСІТС у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області (далі відповідач, ГУПФУ у Львівський області), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФУ у Львівський області від 31.10.2023 №59 про переведення позивача на пенсію по втраті годувальника в частині визначення розміру пенсійної виплати у сумі 4034,69 грн, визначеної у розмірі 50 % пенсії по віку померлого годувальника ОСОБА_2 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 );

- зобов`язати ГУПФУ у Львівський області перевести позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50% пенсії ОСОБА_2 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яку він отримував на день смерті з 15.12.2022, та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до рішення від 31.10.2023 №59 ОСОБА_1 переведена на пенсію по втраті годувальника, пенсія визначена у розмірі 4034,59 грн. Позивач не погоджується із законністю та обґрунтованістю вказаного рішення в частині визначення розміру пенсійної виплати з розрахунку пенсії по віку померлого годувальника, оскільки на день смерті ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугою років. Вказує, що станом на дату смерті годувальника - ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсія за вислугу років померлого ОСОБА_2 складала 20 930,00 грн, а тому, розмір 4034,59 грн розрахованої пенсії по віку не відповідає 50% пенсії за вислугу років померлого годувальника ОСОБА_2 . Зважаючи на те, що покійний чоловік позивача отримував пенсію саме за вислугу років, а не за віком, ОСОБА_1 вважає, що пенсія по втраті годувальника їй має бути обчислена у розмірі 50 відсотків пенсії за вислугу років, яку отримував ОСОБА_2 на день його смерті. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 03.01.2024 № 59 про переведення ОСОБА_3 на пенсію по втраті годувальника в частині визначення розміру пенсійної виплати у сумі 4334,69 грн.

Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити з 31.10.2023 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника, обчисливши розмір пенсії, виходячи із 50% пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», яку отримував годувальник на день смерті.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що пенсія обчислена при загальному страховому стажі годувальника 34 роки 03 місяці 05 днів (зараховано по 30.11.2006). Коефіцієнт страхового стажу - 0,34250 (411/100*12)*1). Середньомісячний заробіток, обчислений із заробітної плати годувальника з 01.05.1987 по 30.04.1992 та за весь період страхового стажу з 01.07.2000 по 30.11.2006, із застосуванням показника середньої заробітної плати - 7405,03 грн. (середній заробіток за 2014-2016 роки - 3764,40 грн., збільшений на коефіцієнти 1,17, 1,11, 1,11, 1,14 та 1,197), становить 23560,21 грн. (7405,03 грн. х 3,18165 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати годувальника). Розмір пенсії годувальника з 31.10.2023 складає 8069,37 грн. (23560,21 грн. х 0,34250). Зазначає, що пенсійна виплата ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника з 31.10.2023 складає 4334,69 грн, а саме: 4034,69 грн. - розмір пенсії по втраті годувальника (50% від 8069,37 грн - розмір пенсії годувальника); 300 грн - компенсаційна виплата 70-ти річним. Відтак, відповідач вважає, що розмір пенсії призначений і обчислений на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі, відповідно до норм чинного законодавства і нормативно-правових актів України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , 13.04.1985 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений шлюб, актовий запис № 104.

ОСОБА_2 з 01.12.2022 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, що підтверджується наявним у матеріалах справи рішенням про перерахунок пенсії від 01.12.2022 № 26. Розмір пенсії з надбавками 35085,58 грн, максимальний розмір пенсії 20930,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 72 роки, актовий запис № 7702.

30.01.2023 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Рішенням від 06.02.2023 № 9 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відмовило у перерахунку пенсії, вказавши про необхідність надання довідки про сумісне проживання.

17.02.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Рішенням від 24.02.2023 № 59 ГУ ПФУ у Хмельницькій області відмовило у перерахунку пенсії у зв`язку із встановленою розбіжністю у написанні прізвища годувальника у свідоцтві про укладення шлюбу та свідоцтві про смерть ( ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ).

13.03.2023 позивач повторно звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Рішенням від 17.03.2023 № 59 ГУ ПФУ у Київській області відмовило в перерахунку пенсії, вказавши, що експертний висновок не може бути підтвердженням ідентичності прізвища, рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності документа.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09.05.2023 у справі №466/3418/23 встановлений факт ідентичності прізвищ ОСОБА_4 / ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був однією і тією ж особою.

26.06.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Рішенням від 05.07.2023 ГУ ПФУ у Миколаївській області відмовило в переведенні на пенсію в разі втрати годувальника оскільки у свідоцтві про одруження зазначено ім`я утриманця ОСОБА_5 , а згідно із паспортом - ОСОБА_5 .

21.07.2023 відповідач прийняв рішення № 225189 щодо перегляду рішення від 05.07.2023 про відмову у призначенні пенсії у разі втрати годувальника.

31.07.2023 ГУ ПФУ у Миколаївській області прийняло рішення № 1400/03-6-9/51881 щодо перегляду рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , визначивши, що рішення про відмову від 05.07.2023 прийнято вірно, з огляду на непідтвердження факту перебування на утриманні. При цьому внесені зміни щодо підстав відмови, оскільки розбіжність в написанні імені ОСОБА_6 можна врахувати позитивно при прийнятті рішення про проведення перерахунку.

31.10.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника, надавши необхідні документи.

За результатами поданої заяви від 31.10.2023 ГУ ПФУ у Львівській області прийняло рішення від 03.01.2024 № 59 про переведення позивача з 31.10.2023 на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 , обчисливши розмір пенсії годувальника по віку 8069,37 грн.

Зі змісту рішення від 03.01.2024 № 59 слідує, що розмір пенсії визначений ОСОБА_1 складає 4334,69 грн, а саме: 4034,69 грн - розмір пенсії по втраті годувальника (50 % від 8069,37 грн.) та 300 грн - компенсаційна виплата 70-ти річним.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Судом встановлено, що у цій справі право позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника не заперечується. Оспорюється розмір пенсії, який обчислено позивачу відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відрізняється від порядку обчислення пенсії за вислугу років працівникам авіації та льотно-випробного складу, передбаченого ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

За вказаними законодавчими нормами, члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.

Суд зазначає, що при переведенні позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідач керувався тим, що померлий чоловік позивача отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а пенсія у зв`язку з втратою годувальника розраховується у процентному відношенні до пенсії за віком. Тому, як вказує відповідач, пенсія позивача у зв`язку з втратою годувальника склала 4334,69 грн.

У відповідності до термінів викладених у статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Разом з тим, в силу частини першої статті 37 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї призначається в розмірі 50 % пенсії за віком померлого годувальника.

Матеріалами справи підтверджується, що померлий чоловік позивача отримував пенсію за вислугу років, призначену йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, суд бере до уваги, що померлому чоловіку позивача пенсія за віком ніколи не призначалася.

Зокрема, померлий чоловік позивача на час смерті отримував пенсію за вислугу років, призначену йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», при цьому, пенсія за віком за його життя не обчислювалася і не виплачувалася, відповідно такої пенсії за віком померлий чоловік позивача ніколи не отримував.

Таким чином, виходячи з системного аналізу чинного пенсійного законодавства (Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), можна дійти висновку, що пенсія за віком та пенсійне забезпечення за вислугу років мають однакову правову природу і є конституційним правом на соціальний захист.

За загальновизнаним правилом «пенсією» вважається регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певної обставини: досягнення пенсійного віку, за вислугу років, інвалідності, смерті годувальника.

Виходячи з правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку, що у пенсійного органу відсутні правові підстави для відмови позивачу у виплаті їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи з 50% розміру пенсії за вислугу років померлого годувальника.

Зокрема, пенсійне законодавство, в тому числі Закон №1058-IV, не містять в собі норм, які б надавали підстави відповідачу здійснювати обчислення чи перерахунок пенсії після смерті будь-якої особи, або право на розрахунок розміру пенсії за віком померлому, яку останній за життя не отримував.

Тому, суд вважає необґрунтованою позицію відповідача стосовно отримання позивачем пенсії у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника.

В даному випадку, з урахуванням приписів абзацу 1 пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, який прийнятий пізніше Закону №1788-XII та яким чітко встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначаються із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу (пенсії), який мав годувальник на час настання смерті.

Така правова позиція була висловлена Верховним Судом у справі №636/2100/16-а (адміністративне провадження №К/9901/21612/18), зокрема, пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату чи пенсію).

У чинному законодавстві передбачено призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника за документами пенсійної справи померлого годувальника, тому беззаперечним є факт того, що позивач може скористатись своїм правом на обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника за матеріалами пенсійної справи померлого чоловіка.

При цьому, пенсійний орган в свою чергу, при обчисленні позивачці пенсії у зв`язку з втратою годувальника зобов`язаний брати до уваги пільговий стаж по Закону України №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», та визначати пенсію у зв`язку з втратою годувальника позивачу виходячи з розміру пенсії померлого годувальника, яку він отримував на день смерті з огляду на положення частини першої статті 74 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою чітко визначено, що сім`ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника, що узгоджується з приписами абзацу 1 пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

В даному випадку, право позивача на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника було порушено у зв`язку з тим, що годувальнику було призначено пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення», яку відповідач не врахував при розрахунку пенсії позивача.

Разом з тим, оскільки пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті, тому розрахунок відповідачем пенсії позивачу у зв`язку з втратою годувальника, виходячи з 50% розміру пенсії за віком померлого годувальника, не може бути визнаний правомірним.

Відтак, з огляду на вищевикладені фактичні обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку щодо протиправності дій відповідача при призначенні позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника, виходячи з 50% розміру пенсії за віком померлого годувальника.

Висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог відповідачем під сумнів не ставляться, а позивачем відповідної апеляційної скарги не подано. Отже у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі №380/6043/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Т. І. Шинкар