Справа № 930/940/25
Суддя: Алєксєєнко В. М.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 930/940/25
Провадження №2-а/930/28/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2025 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Загребельного О.С.

за участю представника позивача - адвоката: Нечепуренка Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 05.12.2024 року постановою ГБВ N?276520 працівником Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Рудницьким Дмитром Віталійовичем її, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Про наявність вказаного рішення позивачці стало відомо з моменту блокування її банківської картки на початку квітня 2025 року органами ДВС. 10 квітня 2025 року позивачка ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження в Гайсинському відділі ДВС та отримала фотокопію постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності, тому вважає що строк оскарження постанови нею пропущено з поважних причин.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення позивачці в Гайсинському РУП ГУНП не надали, повідомивши що постанова для виконання направлена до Гайсинського відділу ДВС.

Відповідно до змісту постанови, 05.12.2024 о 19 год. 04 хв. в с. Червоне по вул. Центральна, 52 ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції, повідомивши про факт домашнього насильства, хоча, насправді, такого не було.

Позивачка проживає у належному їй будинку в с.Червоне Гайсинського району разом із дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Чоловік позивачки, батько доньки, разом з ними не проживає. З дочкою в неї непрості стосунки, і зв`язку з чим між ними часто виникають сварки. Донька часто ображає позивачку, принижує. У зв`язку з цим позивачка неодноразово викликала поліцію для того щоб утихомирити свою доньку. Сама позивачка не спроможна захистити себе від насильства.

З приводу сімейних конфліктів з дочкою позивачка неодноразово зверталась до старости села Будко Н.О..

В постанові невірно зазначено та не підтверджено матеріалами справи, що позивачка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Наміру на те, щоб порушувати нормальну роботу працівників поліції у позивачки не було. Вважає, що в цьому і заключається робота поліції, крім інших завдань, прибувати за викликом на сімейні конфлікти.

Позивачка не погоджується з постановою ГБВ N?276520, а тому оскаржує її в повному обсязі. Вважає, що працівник Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 не маючи у своєму розпорядженні жодних доказів, не правильно оцінив обставини справи, прийняв незаконне рішення, оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону та не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, тому позивачка просить суд постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 02.05.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Та, приймаючи до уваги поважність причин пропуску позивачкою строку на оскарження постанови, про що зазначено в позовній заяві, ОСОБА_1 поновлено строк на подачу даної адміністративної позовної заяви.

21.05.2025 року начальником Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Курчиком В.В. до суду було надано відзив на позовну заяву, у якому просив залишити постанову, серії ГБВ N? 276520 від 05.12.2024, по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - без задоволення. Відзив обґрунтовано тим, що 05.12.2024 за телефонним номером екстреної служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 щодо вчинення відносно неї психологічного та фізичного насильства зі сторони доньки. Вказане повідомлення було передано для здійснення реагування наряду поліції. За результатами реагування на повідомлення ОСОБА_1 вищевказана інформація не знайшла свого підтвердження. Відносно останньої було складено адміністративну постанову за ст.183 КУпАП. На підставі наявних на момент розгляду справи, доказів та встановлених обставин поліцейський достовірно встановив наявність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Представник позивачки - адвокат Нечепуренко Г.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив визнати протиправною та скасувати постанову ГБВ N?276520 від 05 грудня 2025 року винесену працівником Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Рудницьким Д.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП відносно ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 3400 грн., вважає, що відповіднодо п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки позивачка мала право викликати наряд поліції, так як відносно неї було вчинено домашнє насильство психологічного характеру. Однак, поліція не перевірила обставини справи та незаконно склала на позивачку постанову за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП. Представник позивачки вважає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогост.183 КУпАП, є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, тому просить вищевказану постанову скасувати.

В судове засідання відповідач, явку належного представника не забезпечив. Про причини неявка суду не повідомлено.

Суд вважає докази, які є в матеріалах справи повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача, належним чином повідомленого про час та дату судового засідання.

Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.12.2024 року лейтенантом поліції Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Рудницьким Д.В. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ГБВ № 276520, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 3400 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 05.12.2024 року близько 19 год.04 хв. у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції, повідомивши про факт домашнього насильства, хоча насправді такого не було. Враховуючи, що громадянка ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП, тому була притягнута до адміністративної відповідальності за неправдивий виклик.

Постановою про відкриття виконавчого провадження №77612814 постановлено стягнути з ОСОБА_1 штраф в сумі 6800 грн. на підставі постанови №ГБВ №276520 виданої 05.12.2024 року.

Відповідно до ст.183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст.183 КУпАП, а саме - завідомо неправдивий виклик поліції. Перевіряючи обґрунтованість посилання відповідача на встановлення факту вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, слід зазначити, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Диспозиція ст.183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Суд зауважує, що неправдивий виклик спеціальних служб у кожному випадку особа здійснює з різних мотивів, або уникнути від адміністративної відповідальності, або з хуліганських намірів, або з метою помсти, або у зв`язку з неприємними стосунками у сім`ї або з сусідами, у випадку конфлікту щодо будівництва або проїзду транспортних засобів та багато інше.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 КУпАП встановлено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати:

1) уповноважені на те посадові особи:

органів Національної поліції (частини третя і четверта статті 42-4) (частина перша статті 44, стаття 44-1, частина перша статті 44-3, статті 46-1, 46-2, 51, 51-2, 51-4, 88-1, 89, 92, частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта, сьома - дев`ята статті 121, частина третя статті 121-3, частини п`ята і сьома статті 122, частина перша статті 122-2, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частини третя і п`ята статті 126, частина четверта статті 127, стаття 127-1, частина третя статті 127-4, стаття 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, частина восьма статті 152-1, статті 154, 155, 155-2-156, частини перша - четверта статті 156-1, статті 156-2, 156-4, 159, 160, частини перша і третя статті 161-1, статті 162, 162-3, частина перша статті 163-17, статті 164-164-8, 164-10, 164-15-164-18, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 166-27, 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), 172-9-1, 172-9-2, 172-10 і 172-19 (про правопорушення, вчинені поліцейськими поліції особливого призначення Національної поліції України під час дії воєнного стану), 173 - 173-2, 173-4, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 182 - 183-1, частини перша - третя, сьома статті 184, статті 184-1, 184-2, 184-3 (у частині незаконного використання найменування та ознак належності до Національної поліції України), 185-185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 195-6, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20, 212-22-212-24).

Тобто, законодавець передбачив можливість складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.

Статтею 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Проте, вищевказана стаття також передбачає, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Так, у справі, що розглядається, оскільки ОСОБА_1 оспорювала допущене порушення та заперечувала сам факт завідомо неправдивого виклику поліції, поліцейський на виконання вимог частини п`ятої статті 258 КУпАП мав скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Проте поліцейським не вчинено дій зі складання протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Також, відповідно до постанови ГБВ N?276520 по справі про адміністративне правопорушення від 05.12.2024 року позивачка обвинувачується у вчиненні правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, проте жодного доказу на підтвердження даної обставини суду не надано та чи здійснювався огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння теж невідомо.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою його об`єктивної сторони. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 по справі № 161/5372/17.

Принагідно слід зазначити, що у п. 30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст.286 ч.3 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи відсутність належних, допустимих та достатніх доказів вини у вигляді умислу чи необережності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП та відсутності протоколу про адміністративне правопорушення, суд визнає необґрунтованою постанову серії ГБВ N? 276520 від 05.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення та не доведеною правомірність накладення адміністративного стягнення на позивачку, таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення має бути скасована, справа про адміністративне правопорушення закрита, як передбачено пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 121, 132, 139, 241, 243-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Поновити строк на звернення до суду з позовною заявою.

Скасувати постанову ГБВ N?276520 від 05 грудня 2025 року винесену працівником Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Рудницьким Дмитром Віталійовичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП відносно ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 3400 грн., провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини четвертої статті 286 КАС України.

Суддя: В.М. Алєксєєнко