Справа № 520/22859/25
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

26 серпня 2025 року Справа № 520/22859/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мороко А.С., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (відсутність події та складу), у тому числі через пропуск строків накладення стягнення (ст. 38 КУпАП: виявлення від 17.03.2025 граничний день 17.06.2025 запис про штраф 17.08.2025);

- зобов`язати відповідача у межах своєї компетенції протягом 5 робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду звернутися до ГУНП в Харківській області (Національної поліції України) з письмовою заявою (поданням) про скасування розшуку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відкликати раніше подані доручення/орієнтування та забезпечити вилучення/оновлення відповідних записів в інформаційних системах МВС (зокрема ЄІАС МВС/ІП «Розшук»), а також у застосунку «Резерв+» та ЄДР призовників та військовозобов`язаних («Оберіг»); докази вчинення цих дій надати суду та позивачу.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- зупинити дію оскаржуваної постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

- заборонити відповідачеві та іншим органам/ суб`єктам, що взаємодіють із ним, вчиняти будь-які дії з примусовою виконання спірної постанови (нарахування/стягнення штрафу, формування платіжних вимог, застосування будь-яких обмежувальних заходів, ініційованих на її

підставі);

- зобов`язати відповідача тимчасово припинити застосування наслідків спірної постанови в інформаційних системах, а саме: тимчасово деактивувати у застосунку «Резерв+», ЄДР призовників та військовозобов`язаних («Оберіг») та пов`язаних ITC статуси/ позначки, що

обмежують права позивача ( зокрема позначку «в розшуку», якщо вона ґрунтується на спірній постанові), на період розгляду справи:

- повідомити про ухвалу суду компетентні органи (зокрема ГУНП в Харківській області) з вимогою не вчиняти дій з розшуку та примусового виконання, якщо вони ініційовані виключно на підставі спірної постанови, до остаточного вирішення спору.

Дослідивши подані позивачем матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суддя, в силу вимог пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В силу правового регулювання частини 2 статті 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт 3 частини 2 статті 19 КАС України).

Частиною 1 статті 286 КАС України встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Так, підставою звернення з цим позовом до суду, на переконання позивача, є протиправна постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме за неявку до територіального центру комплектування та соціальної підтримки по повістці та скасування звернення про необхідність розшуку позивача, як особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вказане слугувало підставою для звернення позивача із заявою про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити дію звернення ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 16 травня 2024 року за №560 (надалі по тексту також Порядок № 560).

Порядок № 560, серед іншого, визначає процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів.

Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації на виконання пункту 28 Порядку №560 здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Згідно частини 1 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Статтею 210 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами.

Приписами статті 210-1 КУпАП встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 за №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі по тексту також Порядок №1487).

Згідно приписів абзацу 5 пункту 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

За доводами позивача, ОСОБА_1 постійно проживає у Мексиці.

17.08.2025 у мобільному застосунку «Резерв+» у Позивача відобразилась інформація про штраф за нібито неявку за повісткою (кваліфікація ч. 3 ст. 210-1 КУпАП). Жодна повістка, жодний виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 ані рекомендованим листом, ані особисто під підпис не вручались, тому позивач не знав і не міг знати про дату, час, місце та мету явки.

Про розгляд справи у ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивача не повідомляли; у розгляді він не брав участі; згоди на розгляд без участі не надавав. У військово-обліковому документі в електронному вигляді (е-ВОД) зазначено: «Розшукує ТЦК та СП: порушення військового обліку», дата початку розшуку 17.03.2025, причина «Не прибули за повісткою до ТЦК та СП».

21.08.2025 Позивач направив до ІНФОРМАЦІЯ_3 письмовий запит про надання копії постанови та матеріалів провадження; підтвердження відправлення додається. Відповіді станом на подання позову не отримано.

Абзацом 16 пункту 79 Порядку №1487 передбачено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.

Положеннями статті 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 2101, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі статтею 259 КУпАП з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю або порушенні військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України, правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - до органів Служби безпеки України її співробітником. Доставлення порушника з числа кадрових співробітників розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов`язків здійснюється тільки у присутності офіційного представника цього органу.

Суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення визначено статтею 260 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до частини 1 статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок адміністративного затримання визначений статтею 261 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Адміністративне затримання на виконання пункту 1 частини другої статті 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадиться органами внутрішніх справ (Національною поліцією) при порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Позивачем, у спірному випадку, оскаржується постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме за неявку до територіального центру комплектування та соціальної підтримки по повістці та скасування звернення про необхідність розшуку позивача, як особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У позовній заяві, позивач обґрунтовує неправомірність такої постанови відповідача відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтями 210, 210-1 КУпАП.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Водночас, перевірка наявності підстав для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про порушення правил військового обліку, а також розшук позивача лежить у площині дослідження наявності у діях позивача складу адміністративних правопорушень відповідальність за які передбачено статтями 210, 210-1 КУпАП.

Оцінка наявності у поведінці особи ознак складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена, зокрема, статтями 210, 210-1 КУпАП, належить до повноважень місцевого суду, який здійснює розгляд справ у порядку адміністративного судочинства.

Сформовані позовні вимоги і визначений для них спосіб захисту порушеного права направлені на підтвердження чи спростування наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 210 КУпАП.

Як слідує із матеріалів справи і аргументів позивача, відповідач, у зв`язку із неявкою позивача на виклик за повісткою вважає позивача порушником правил військового обліку, в діях якого наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 210 КУпАП.

Відтак, рішення суб`єкта владних повноважень по направленню військовозобов`язаному повістки, дотримання чи не дотримання порядку направлення повістки, в тому числі включення відомостей про порушення правил військового обліку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також направлення відповідно до статей 259 та/або 260 КУпАП звернення до територіального органу національної поліції для здійснення адміністративного затримання та доставлення до М/РТЦК та СП для забезпечення складання протоколу чи без складання протоколу одразу ж постанови про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 210 КУпАП, формують собою предмет і підстави позовної заяви про ініціювання та розгляд адміністративної справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, що має розглядатись місцевим загальним судом за правилами КУпАП.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На підставі вищезазначеного, матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, у випадку, який досліджується судом, мають бути передані до належного суду.

Водночас суд звертає увагу, що визначення саме такої підсудності жодним чином не звужуватиме прав позивача чи відповідача, оскільки норми КАС України передбачають достатньо альтернативних механізмів для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, незважаючи на віддаленість їх місцезнаходження від суду, в якому розглядається справа.

Натомість, відповідно до статті 318 КАС України прийняття судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу, є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

В той же час, термін "суд, встановлений законом", за визначенням Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також - ЄСПЛ), включає в себе не тільки юридичне підґрунтя самого по собі існування "суду", але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Відтак, з метою дотримання вимог закону, що визначають правила підсудності адміністративних справ, а також для забезпечення прав учасників справи на розгляд справи "судом, встановленим законом", дану адміністративну справу належить передати на розгляд місцевого загального суду як адміністративного суду на підставі пункту 3 частини 2 статті 19 КАС України, пункту 3 частини 2 статті 19 КАС України та пункту 2 частини 1 статті 29 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про те, на розгляд якого саме місцевого загального суду як адміністративному суду належить передати матеріали даного позову, суд виходить з того, що згідно статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, стаття 25 КАС України пов`язує підсудність справи, зокрема, із зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача.

Як слідує з матеріалів позовної заяви, позивач проживає у Мексиці.

Водночас, відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відтак, справа за вказаним позовом, згідно ч. 1 ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України повинна вирішуватись за місцезнаходженням відповідача, що територіально відноситься до Новобаварського районного суду м. Харкова.

При цьому, відповідно до п.2 ч.1 ст.29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до підсудності іншого суду.

Відповідно до ч. 6. ст.29 КАС України питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

За правилами ч.8 ст. 29 КАС України, передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне передати адміністративну справу №520/22859/25 разом із заявою про забезпечення позову до Новобаварського районного суду м. Харкова.

Суд звертає увагу, що Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, який набрав чинності 25.04.2025. Зокрема, змінено найменування Жовтневого районного суду міста Харкова на Новобаварський районний суд міста Харкова.

Керуючись ст.ст. 20, 26, 29, 30, 294, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративну справу №520/22859/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії та заяву про забезпечення позову - передати на розгляд до Новобаварського районного суду м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С.Мороко