Справа № 420/18154/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (вул. Шевченка, буд. 7-А, оф. 44, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631), про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000215/2 від 16.05.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.05.2025 року імпортером ПП «Геліос - Ван» (надалі Позивач) було подано до Одеської митниці (надалі Відповідач) митну декларацію №25UA22U0 для оформлення вантажу.

15.05.2025 Відповідачем було направлено Позивачу повідомлення про наявні розбіжності у поданих до митного оформлення документах. 16.05.2025 декларант листом № 123 надав додаткові документи, а саме прайс - лист, виписки по рахункам, оборотно-сальдову відомість, лист щодо виниклої переплати, рахунок-фактуру, додаткову угоду до контракту, а також повідомив Відповідача про надання вичерпного переліку документів та наполягав на закінченні митного оформлення.

16.05.2025 Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000215/2, яким митну вартість товару скориговано. 16.05.2025 року було складено Картку відмови № UA500500/2025/000391 в прийнятті митної декларації №25UA22U0 від 15.05.2025 в зв`язку з винесенням рішення про коригування митної вартості товарів.

Позивач вважає, що прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості є протиправним та ґрунтується не на законі, а на безпідставних висновках та власних переконаннях самого інспектора.

Щодо розбіжностей зазначених в оскаржуваному рішенні, позивач вказує, що при перелічені цих розбіжностей інспектором митниці жодним чином не зазначено як ці «розбіжності» впливають на митну вартість товарів, або унеможливлюють її визначення як таку.

Також позивач вказує, що застосування інспектором 6-го методу визначення митної вартості, є не правомірним, оскільки в оскаржуваному рішенні міститься посилання на МД від 19.07.2024 №UA110110/2024/004521, МД від 05.09.2023 №UA100100/2023/443366, МД від 12.09.2024 №UA500500/2023/031634. При цьому Інспектором не наведено жодного пояснення стосовно обрання вказаних декларації як того вимагає наказ Мінфіну від 24.05.2012 № 598.

Щодо витребування митним органом додаткових документів, як вказує позивач, ним були подані Відповідачу всі необхідні для митного оформлення товару документи, що підтверджують вартість товарів за першим методом (за ціною договору), які були визначені у ВМД та надалі у картці відмови, серед яких: зовнішньоекономічний контракт, інвойс, ВМД, прайс лист, банківські документи про сплату вартості товару, документи щодо доставки товару та інші.

Ухвалою судді від 16.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами а також витребувано з Одеської митниці належним чином засвідчені копії документів, які були підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості № UA500500/2025/000215/2 від 16.05.2025 року.

01.07.2025 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 25UA22U0 від 15.05.2025, відповідно до яких за умовами поставки FOB на митну територію України надійшли товари ПП «ГЕЛІОС-ВАН».

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) №25UA22U0 від 15.05.2025 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД.

Оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

16.05.2025 декларантом ПП "Геліос-ВАН" додатково надано документи: прайс-лист виробника товару б/н від 01.02.2025, виписку по рахунку б/н від 14.02.2025, виписку по рахунку б/н від 21.03.2025, оборотно-сальдову відомість по рахунку 632 за період від 01.01.2025 по 15.05.2025, лист ПП "Геліос-ВАН" від 15.05.2025 № 117, інвойс від 19.02.2025 № 29052042, документ під кодом 0380 з реквізитами № 29052042 від 19.02.2025, доповнення до зовнішньоекономічного договору від 18.06.2017 № 2, лист ПП "Геліос-ВАН" від 16.05.2025 № 123.

Як вказує відповідач, в наданому прайс-листі б/н від 01.02.2025 не зазначено термін його дії, тому не можливо визначити чи були актуальними ціни на товар на момент виставлення рахунку-фактури (інвойса) від 19.02.2025 № 29052042.

Загальна сума сплачених коштів за товар відповідно до виписок по рахунках б/н від 14.02.2025 та б/н від 21.03.2025 складає 20 321,46 дол. США, що не відповідає вартості товарів за інвойсом від 19.02.2025 № 29052042, яка складає 21 321,46 дол. США.

Листом ПП "Геліос-ВАН" 15.05.2025 № 117 проінформовано митницю, що на підставі акту звірки між ARC Middle East L.L.C. та ПП "Геліос-ВАН" станом на 14.02.2025 є переплата у сумі 1000 дол. США, проте такий акт митниці не наданий.

Додатково наданий інвойс від 19.02.2025 № 29052042 не мстить печаток митних органів, як це передбачено чинним законодавством.

Додатково наданий документ під кодом 0380 з реквізитами № 29052042 від 19.02.2025 через погану якість зображення неможливо прочитати та ідентифікувати, що саме це за документ.

Таким чином, на думку мтниці, вказані вище розбіжності усунені не були. Декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ.

На думку митниці, у відношенні товарів можливо застосувати резервний метод.

На переконання відповідача, у рішенні про коригування митної вартості №UA500500/2025/000215/2 від 16.05.2025 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

01.07.2025 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

01.07.2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої позивач просить в повному обсязі задовольнити позовні вимоги. Щодо посилання митного органу на ВМД, що міститься у оскаржуваному рішенні, позивач звертає увагу, що Відповідачем не наведено, а ні в рішенні, а ні в позові порівняння характеристик товару імпортованого позивачем та товару ціна якого взята за основу.

08.07.2025 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого митниця не погоджується з аргументами, викладеними позивачем з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 08.07.2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справи за позовом Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

Інших заяв по суті під час розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

У ході здійснення господарської діяльності Позивача між ПП «ГЕЛІОС-ВАН» (Покупець) та «ARC INTERNATIONAL MEDDLLE EAST LLC.» (Продавець) 24.11.2015 року було укладено зовнішньоекономічний договір № АІМЕ/01-2016, відповідно до предмету якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець - купити та прийняти товар, виготовлений ARC INTERNATIONAL MIDDLE EAST LLC, за номенклатурою, у кількості та за цінами, вказаними в інвойсі та/або специфікації у вигляді додатку до контракту. Кожна поставка оформляється окремим інвойсом та/або специфікацією, які будуть невід`ємною частиною контракту. Специфікація повинна бути підписана обома сторонами.

Відповідно до п. 3.1 контракту №АІМЕ/01-2016 від 24.11.2015 року, відгрузка товару здійснюється на умовах FОВ. Умови поставки FОВ Дубаї.

Відповідно до п. 4.1. Контракту № АІМЕ/01-2016 від 24.11.2015 року, ціни на товар, які постачаються на виконання умов вказаного контракту, встановлюються у доларах США та включають вартість упаковки, маркування, тари та навантаження.

20.10.2018 року сторонами укладено Додаткову угоди № 5 від до Контракту №AIME/01-2016 від 24.11.2015 року, якою узгоджено зміну імені продавця з «ARC INTERNATIONAL MIDDLE EAST L.L.C.» на «ARC MIDDLE EAST L.L.C.» в Контракті №AIME/01-2016 від 24.11.2015.

На виконання умов Контракту виставлено Інвойс № 29022042 від 19.02.2025 року, яким сторони узгодили номенклатуру, кількість та ціну Товару. Так, загальна вартість товару становить 21321,46 дол. США.

З метою митного оформлення імпортованого товару 15.05.2025 року декларантом позивача до Одеської митниці подано митну декларацію № 25UA22U0 на:

товар № 1 посуд столовий скляний, механічного виготовлення: Графини, банки для зберігання продуктів, кухлі - 5850 шт. Торгівельна марка "Luminarc". Графини, набори графинів зі стаканами - 3450 шт. Торгівельна марка "Arcopal". Всього 9300 шт. Виробник "ARC Middle East L.L.C.". Країна виробництва AE;

товар № 2 посуд столовий із зміцненого скла: Ємності для зберігання продуктів, набори чашок - 1680 шт. Торгівельна марка "Luminarc". Кухлі - 12672 шт. Торгівельна марка відсутня. Всього 14352 шт. Виробник "ARC Middle East L.L.C.". Країна виробництва AE;

товар № 3 посуд столовий скляний: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, неограновані: Набори стаканів - 848 шт. Торгівельна марка "Luminarc". Виробник "ARC Middle East L.L.C.". Країна виробництва AE. Для підтвердж

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи:

Пакувальний лист (Packing list) Б/н від 19.02.2025 року;

Рахунок-проформа (Proforma invoice) №20052743 від 06.02.2025 року;

Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №29052042 від 19.02.2025 року;

Домашній коносамент (House bill of lading) №MEDUDV543712 від 13.03.2025 року;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) №2089 від 14.05.2025 року;

Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №MOE-СоО-CICO00225 від 26.02.2025 року;

Статус особи, яка подає митну декларацію №1;

Банківський платіжний документ, що стосується товару №12 від 14.02.2025 року;

Банківський платіжний документ, що стосується товару №17 від 21.03.2025 року;

Рахунок-фактура про надання транспортноекспедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №61238 від 15.05.2025 року;

Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №9652 від 15.05.2025 року;

Документ, що підтверджує надання знижок Б/н від 06.02.2025 року;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №15 від 15.11.2022 року;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 26.12.2017 року;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 від 20.10.2018 року;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №6 від 01.12.2018 року;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №7 від 01.09.2019 року;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №9 від 25.01.2020 року;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № AIME/01-2016 від 24.11.2015 року;

Доповнення до внутрішнього договору (контракту) Додаткова угода № 1 до Договору від 31.07.2024 року;

Договір (контракт) про перевезення №0905-Т/20 від 11.12.2020 року;

Копія митної декларації країни відправлення №201- від 19.02.2025 року.

Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме:

1) згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ, якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товару, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Відповідно до інвойса від 19.02.2025 № 29052042 передбачена передплата у розмірі 70% та 30% вартості товарів протягом 30 днів від дати інвойса. Відповідно до наданих до митного оформлення платіжних інструкцій в іноземній валюті від 14.02.2025 № 12 та від 21.03.2025 № 17 загальна сума сплачених коштів складає 20 321,46 дол. США, в той час як вартість товарів за інвойсом від 19.02.2025 № 29052042 складає 21 321,46 дол. США. Таким чином не надано в повному обсязі банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару

2) згідно п.3 ч.2 ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). Проте до митного оформлення подано інвойс від 19.02.2025 № 29052042 не в повному обсязі, оскільки містить лише два із трьох аркушів.

3) відповідно до умов п. 3.2 контракту від 24.11.2015 № AIME/01-2016 товар відвантажується протягом 30 календарних днів від дати погодження асортименту та підписання специфікації, проте до митного оформлення специфікація на товари не подавалась.

4) відповідно до п. 1 контракту від 24.11.2015 № AIME/01-2016 виробником товару є ARC INTERNATIONAL MIDDLE EAST LLC. Інші подані до митного оформлення документи не містять відомостей щодо виробника товарів. При цьому виробником товарів за ЕМД від 15.05.2025 № 25UA22U0 заявлено ARC Middle East L.L.C.

5) надана до митного оформлення митна декларація країни відправлення від 19.02.2025 № 201- не містить печаток митних органів країни відправлення, текст декларації виконаний різними шрифтами, в окремих випадках текст виходить за межі графи декларації та находить на інші графи декларації, що ставить під сумніви достовірність відомостей, зазначених у митній декларації країни відправлення. Також у вказаній декларації відсутні відомості щодо інвойса від 19.02.2025 № 29052042, що не дає можливість співставити зазначену декларацію із товарами, заявленими за ЕМД від 15.05.2025 № 25UA22U0.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.53 декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Повідомлено, що згідно п.6 ст. 53 Митного кодексу України, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Встановлено строк подання документів - 10 днів.

16.05.2025 декларантом ПП "Геліос-ВАН" додатково надано документи: прайс-лист виробника товару б/н від 01.02.2025, виписку по рахунку б/н від 14.02.2025, виписку по рахунку б/н від 21.03.2025, оборотно-сальдову відомість по рахунку 632 за період від 01.01.2025 по 15.05.2025, лист ПП "Геліос-ВАН" від 15.05.2025 № 117, інвойс від 19.02.2025 № 29052042, документ під кодом 0380 з реквізитами № 29052042 від 19.02.2025, доповнення до зовнішньоекономічного договору від 18.06.2017 № 2, лист ПП "Геліос-ВАН" від 16.05.2025 № 123.

Митний орган в оскаржуваному рішенні вказав, що в наданому прайс-листі б/н від 01.02.2025 не зазначено термін його дії, тому не можливо визначити чи були актуальними ціни на товар на момент виставлення рахунку-фактури (інвойса) від 19.02.2025 №29052042.

Загальна сума сплачених коштів за товар відповідно до виписок по рахунках б/н від 14.02.2025 та б/н від 21.03.2025 складає 20 321,46 дол. США, що не відповідає вартості товарів за інвойсом від 19.02.2025 № 29052042, яка складає 21 321,46 дол. США. Листом ПП "Геліос-ВАН" 15.05.2025 № 117 проінформовано митницю, що на підставі акту звірки між ARC Middle East L.L.C. та ПП "Геліос-ВАН" станом на 14.02.2025 є переплата у сумі 1000 дол. США, проте такий акт митниці не наданий.

Додатково наданий інвойс від 19.02.2025 № 29052042 не мстить печаток митних органів, як це передбачено чинним законодавством.

Додатково наданий документ під кодом 0380 з реквізитами № 29052042 від 19.02.2025 через погану якість зображення неможливо прочитати та ідентифікувати, що саме це за документ.

Отже, після опрацювання інформації, що була викладена у листі від 16.05.2025 № 123, стосовно митної декларації № 25UA22U0 щодо направлених документів і неможливості надання інших документів для підтвердження заявленої митної вартості, митним органом встановлено, що відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано.

16.05.2025 року Одеська митниця Держмитслужби прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000215/2, яким скориговано митну вартість товару.

Як вказано в оскаржуваному рішенні, згідно ч.6 ст.54 МКУ та ч.2 ст.58 МКУ заявлену декларантом митну вартість товару митним органом не може бути визнано за ціною угоди внаслідок: виявлених розбіжностей; не надання відповідно п.2 ч.2 ст.52 митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів. Митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена митним органом згідно з положеннями статей: 59 МКУ - у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами; 60 МКУ - у митного органу немає документально підтвердженої інформації щодо якості товару з відсутньою торговельною маркою, що унеможливлює його порівняння з раніше заявленими торгівельними марками та репутацією цих товарів на ринку; 62,63 МКУ - у митного органу відсутня інформація, необхідна для обчислення вартості на основі віднімання та додавання вартості.

Митний орган запропонував визначити митну вартість оцінюваних товарів шляхом застосування резервного методу визначення митної вартості з використанням способів, які є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, згідно з положеннями ст.64 МКУ, ґрунтуючись на раніше визнаних митними органами митних вартостях товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Оскільки імпортер надіслав електронне повідомлення в якому зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів, то, на підставі аналізу наявної у митного органу інформації згідно з положеннями ч.1 ст.55 МКУ,- митним органом буде здійснено коригування товара № 1 до рівня митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом 1,7305 дол. США/кг до 2,0351 дол. США/кг (ЕМД від 13.05.2025 № UA110110/2025/002819 товар «посуд столовий (крім посудин для пиття) або кухонний, крім виробленого із склокераміки:-інший: -інший:-механічного виготовлення:- арт. N1838 ємність Club для сипучих з кришкою 0,5л - 13914шт;- арт. N1839 ємність Club для сипучих з кришкою 0,75л - 11568шт;-- арт. N1840 ємність Club для сипучих з кришкою 1л - 10644шт; Країна походження/виробництва : AE Торгова марка : Luminarc Виробник : ARC MIDDLE EAST LLC, UAE» партія товару 14234 кг- 2,0351 дол. США/ кг), - з урахуванням опису товару; товара № 2 до рівня митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом 1,5922 дол. США/кг до 2,022 дол. США/кг (ЕМД від 24.02.2025 № UA110130/2025/003843 товар «.Посуд столовий, кухонний скляний: Посуд скляний, -інший: -із зміцненого скла:- арт. Q6007 набір чайний Lotusia 12 предметів (чашка 220мл -6шт, блюдце -6шт) - 3000набір;- арт. M0092 салатник Empilable 20см - 3000шт;-- арт. P3380 набір чайний Essence 12 предметів (чашка 220мл -6шт, блюдце -6шт) 600 набір;-- арт. K7240 кухоль Never Give Up 320мл - 1056шт; - арт. K7386 кухоль Smeell Coffee 320мл - 1056шт; - арт. K7211 кухоль Thank You 320мл - 1056шт; - арт. K7387 кухоль Im Watching You 320мл - 1056шт; Країна походження/виробництва : AE Торгова марка : Luminarc, Без ТМ Виробник : ARC MIDDLE EAST LLC, UAE» партія товару 10746 кг- 2,022 дол. США/ кг); товара № 3 до рівня митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом 1,4832 дол. США/кг до 2,3669 дол. США/кг (ЕМД від 23.07.2024 № UA100380/2024/329152 товар «Посуд скляний для пиття, механічного виготовлення, для закладів громадського харчування - Склянка висока 460 мл серія "Granity" арт. J2599 - 1152 шт. Країна виробництва AE. Виробник ARC FRANCE. Торгова марка Arcoroc. партія товару 581,76 кг- 2,3669 дол. США/ кг);

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця 16.05.2025 року видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000391.

Вважаючи протиправним та необґрунтованим Рішення про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи містять розбіжності.

Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача з огляду на наступне.

Так, митниця в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів вказує, що відповідно до інвойса від 19.02.2025 № 29052042 передбачена передплата у розмірі 70% та 30% вартості товарів протягом 30 днів від дати інвойса. Відповідно до наданих до митного оформлення платіжних інструкцій в іноземній валюті від 14.02.2025 № 12 та від 21.03.2025 № 17 загальна сума сплачених коштів складає 20 321,46 дол. США, в той час як вартість товарів за інвойсом від 19.02.2025 № 29052042 складає 21 321,46 дол. США. Таким чином не надано в повному обсязі банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Суд не погоджується з вказаним твердженням митниці, оскільки Позивачем було надано митниці лист від 15.05.2025 року № 117, яким повідомлено, що за контрактом виникла переплата в розмірі 1000 доларів США яка була зарахована в частину платежу за цією поставкою. На підтвердження вказаного митному органу було надано Оборотно сальдову відомість по рахунку 632 за період від 01.01.2025 року по 15.05.2025 року, отже зазначений митницею недолік спростовано.

Також Одеська митниця зазначає, що до митного оформлення подано інвойс від 19.02.2025 № 29052042 не в повному обсязі, оскільки містить лише два із трьох аркушів. Однак суд зважає, що вказаний документ в повному обсязі дає інформацію щодо найменування/переліку всіх товарів, їх кількість та вартість. Окрім зазначеного, Інвойс від 19.02.2025 № 29052042 в повному обсязі було надано митному органу разом з Повідомленням № 123 від 16.05.2025 року.

Щодо того, що відповідно до умов п. 3.2 контракту від 24.11.2015 № AIME/01-2016 товар відвантажується протягом 30 календарних днів від дати погодження асортименту та підписання специфікації, проте до митного оформлення специфікація на товари не подавалась, суд зазначає, що специфікація не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів. Також митним органом не обґрунтовано Також, митним органом не обґрунтовано, яким чином даний недолік може вплинути на визначення митної вартості товару, відсутність специфікації не є обставиною, що впливає на числові значення складових митної вартості товарів, а тому не може слугувати підставою для коригування митної вартості товарів.

Посилання митного органу на відмінність назв виробника товару в контракті від 24.11.2015 № AIME/01-2016 та в ЕМД від 15.05.2025 № 25UA22U0 суд також не приймає до уваги, оскільки, як вже було встановлено, Додатковою угодою № 5 від до Контракту №AIME/01-2016 від 24.11.2015 року узгоджено зміну імені продавця з «ARC INTERNATIONAL MIDDLE EAST L.L.C.» на «ARC MIDDLE EAST L.L.C.» в Контракті №AIME/01-2016 від 24.11.2015. Саме найменування «ARC MIDDLE EAST L.L.C.» зазначено в документах, поданих декларантом до митного оформлення разом з митною декларацією №25UA22U0.

Щодо зауважень Одеської митниці до наданої до митного оформлення митної декларації країни відправлення суд зазначає, що декларація країни відправлення не є первинним документом підтвердження митної вартості товару в розумінні МК України, а також заповнюється контрагентом, а тому позивач не може нести відповідальність за правильність та точність заповнення експортної декларації його контрагентом. Суд також погоджується з позивачем, що всі відомості зазначені у експортній декларації корелюють з іншими відомостями у поданих позивачем документах, що в повній мірі дозволяє використовувати цей документ в якості додатково поданого.

Отже, суд вважає, що митному органу було надано достатній пакет документів для підтвердження витрат на транспортування.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ПП «ГЕЛІОС-ВАН» митної вартості товару судом не встановлено.

Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Суд звертає увагу, що лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів для встановлення дійсної митної вартості товару.

При цьому, окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів для підтвердження митної вартості товарів.

Суд зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

У даному випадку Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Застосування відповідачем резервного методу було обумовлено неможливістю застосування митним органом попередніх методів, в тому числі і методу за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань. Між тим, відповідачем вказано лише номер, дату та ціну по митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті 55 МК України.

На підставі викладеного, суд вважає що у відповідача були відсутні достатні та обґрунтовані докази для коригування митної вартості за митним оформленням позивача.

Суд зазначає, що дії Одеської митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ПП «ГЕЛІОС-ВАН», за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються знайшли своє вираження у прийнятті рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000215/2 від 16.05.2025 року.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000215/2 від 16.05.2025 року, у зв`язку з чим воно належить до скасування.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача в даному випадку є належним та достатнім.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належать до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за звернення до суду з даним адміністративним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Радчука А.А. у період з 21.07.2025 року по 22.08.2025 року включно у відпустці в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 25 серпня 2025 року (перший робочий день).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (вул. Шевченка, буд. 7-А, оф. 44, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631), про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000215/2 від 16.05.2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (вул. Шевченка, буд. 7-А, оф. 44, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук