Справа № 640/6998/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2025-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року ЛуцькСправа № 640/6998/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі відповідач, Уповноважений), в якому просить:

визнати протиправними дії щодо не надання відповіді на звернення від 14.09.2020, від 22.10.2020 за вх.№КО-17155.3/20;

зобов`язати надати відповіді на звернення від 14.09.2020, на звернення від 22.10.2020 вх.№КО-17155.3/20, керуючись Законом України «Про звернення громадян» та Указом Президента України №109/2008;

зобов`язати надати інформацію про стан всіх справ, по яким були відкриті провадження з приводу порушень його конституційних прав та свобод з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування (їх посадовими і службовими особами), іншими.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Уповноваженому ВРУ з прав людини ОСОБА_2 через скриньку громадської приймальні направлялись два звернення. Перше звернення від 14.09.2020, в якому зазначено, що упродовж 2018-2020 до Уповноваженого подавалася велика кількість звернень з приводу порушень конституційних прав та свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування. На жодне звернення не отримано відповідь: повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду; роз`яснення щодо заходів, що необхідно вжити на подане звернення Уповноваженому. Просив направити в письмовій формі повідомлення про прийняття всіх звернень упродовж 2018-2020 років до розгляду або вмотивовану відмову у прийнятті звернень до розгляду.

Позивач також зазначає, що друге звернення від 20.10.2020 було зареєстроване 22.10.2020 за вх. № КО-17155.3/20 про те, що 14.09.2020 було направлене відповідачу звернення, на яке не надана відповідь. В цьому зверненні позивач просив повідомити про прийняття звернення; роз`яснення щодо заходів, які необхідно було вжити для подання звернення до Уповноваженого; про відмову у прийнятті звернення до розгляду. Також просив направити в письмовій формі повідомлення про прийняття всіх звернень упродовж 2018-2020 років до розгляду або вмотивовану відмову у прийнятті звернень до розгляду та з направленням відповіді на звернення від 14.09.2020, надати інформацію про стан всіх справ, по яких відкриті провадження.

Проте на звернення від 14.09.2020 та від 20.10.2020 відповідь не була надана.

Позивач вважає, що Уповноваженим ВРУ протиправно не розглянуті його звернення.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.14).

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.17-21) позовні вимоги позивача не визнав та зазначив, що всі звернення позивача, які надходили до Уповноваженого, були розглянуті та відповідь на них була надана у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк, що підтверджуються наданими до цього відзиву документами. Незгода з відповідями, наданими за результатами розгляду звернень позивача, не може вважатися порушенням прав особи на направлення звернення та отримання на нього відповіді.

З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва дана справа передана на розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 14.09.2020 зверталися до Уповноваженого із зверненням, в якому просили направити в письмовій формі повідомлення про прийняття всіх звернень упродовж 2018-2020 років до розгляду або вмотивовану відмову у прийнятті звернень до розгляду (а.с.10).

20.10.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повторно звернулися до відповідача із зверненням, в якому просили направити в письмовій формі повідомлення про прийняття всіх звернень упродовж 2018-2020 років до розгляду або вмотивовану відмову у прийнятті звернень до розгляду. З направленням їм відповіді на звернення від 14.09.2020 надати інформацію про стан всіх їхніх справ, по яким були відкриті провадження. Вказана заява зареєстрована за вхідним номером №КО-17155.3/20 (а.с.11, 13).

У відповідь на звернення від 14.09.2020 представник Уповноваженого ВРУ листом від 02.10.2020 повідомив про відсутність підстав для застосування заходів реагування, оскільки звернення ідентичного змісту вже було предметом розгляду Уповноваженого, про результати якого була надана відповідь (а.с.26).

Також Секретаріат Уповноваженого ВРУ листом повідомив ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що на їхні заяви від 20.10.2020 та від 21.10.2020, зареєстровані за вхідними номерами, зокрема, №КО-17155.3/20 надано копії відповідей на їхні звернення, подані в період карантину, а також щодо незгоди з відповідями, наданими їм за результатами розгляду їхніх заяв від 03.03.2020, 12.08.2020, 14.09.2020, 18.09.2020 повідомлено, що звернення від 12.08.2020, 14.09.2020, 18.09.2020 розглянуто всебічно та об`єктивно, за результатами розгляду яких їм надано відповіді (а.с.23-25).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Дана стаття закріплює одну з основоположних засад взаємовідносин держави і людини право звернення з індивідуальними і колективними зверненнями. Конституція гарантує громадянам право направляти як індивідуальні, так і колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб. Це важлива ознака конституційного ладу України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР). Даний Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частинами першою-сьомою статті 5 Закону №393/96-ВР визначено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні гарячі лінії та записується (реєструється) посадовою особою. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Згідно із частинами першою - третьою статті 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Стаття 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» від 23.12.1997№776/97-ВР (далі Закон №776/97-ВР) регулює порядок розгляду звернень до Уповноваженого та передбачає, що Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років. При розгляді звернення Уповноважений: 1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; 2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому; 3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; 4) відмовляє в розгляді звернення. Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду. Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.

Як встановлено судом, у зверненнях від 14.09.2020 від 20.10.2020 позивач просив Уповноваженого направити в письмовій формі повідомлення про прийняття всіх звернень упродовж 2018-2020 років до розгляду або вмотивовану відмову у прийнятті звернень до розгляду.

На дані звернення відповідач надав відповіді від 02.10.2020 та від 23.11.2020 про те, що усі звернення позивача були розглянуті та на них були надані відповіді відповідно до чинного законодавства.

Так, частиною другою статті 8 Закону №393/96-ВР передбачено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Отже, Законом №393/96-ВР встановлено імперативне правило, що повторний розгляд звернень, які вже були предметом розгляду, не здійснюється.

Фактично у поданих заявах від 14.09.2020 від 20.10.2020 позивач вимагав від Уповноваженого повторно розглянути подані ним упродовж 2018-2020 років звернення та надати відповіді на них (щодо прийняття до розгляду чи відмову у розгляді).

Таким чином, надавши відповідь про те, що усі звернення позивача розглянуті з наданням відповіді на них, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин суд не вбачає протиправної бездіяльності Уповноваженого щодо не розгляду звернень ОСОБА_1 від 14.09.2020 та від 20.10.2020.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач Уповноважений ВРУ як суб`єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при розгляді звернень позивача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та про відмову в їх задоволенні.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій