Справа № 448/286/24
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/286/24
Провадження № 2-а/448/2/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.08.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.

при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,

за участі позивача ОСОБА_1

та його представника-адвоката Гук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська у режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області та Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - інспектор відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Бех Володимир Володимирович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад обставин справи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП у Львівській області та Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - інспектор ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Бех В.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №8140979 від 14.11.2023 року, якою його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Стверджує, що 14.11.2023 року прямував додому у с.Буців Яворівського району, коли із території тракторної бригади, що у с.Шегині виїхало авто із працівниками поліції, які і попрямували за ним (позивачем). Згодом, за залізничною колією в напрямку с.Буців такі зупинили керований ним транспортний засіб та попросили пред`явити документи на автомобіль, відчинити капот і двері автомобіля. Вказане прохання працівників поліції він виконав. Надалі, третя особа - поліцейський Бех В.В. запропонував підписати йому (позивачу) постанову, оскільки зі слів такого (поліцейського), він розмовляв по телефону, перебуваючи за кермом транспортного засобу.

Вказував, що на його (позивача) прохання пред`явити докази відеофіксацію порушення ним ПДР України, поліцейський Бех В.В. відмовився. Його ніхто не повідомляв, що відносно нього буде винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за користування засобами зв`язку під час керування транспортним засобом.

Зазначав, що після невдалої спроби працівників поліції підтвердити порушення ним (позивачем) ПДР України, третя особа - поліцейський Бех В.В. наказав їхати керованим ним транспортним засобом на штраф майданчик відділку поліції і залишити там автомобіль, оскільки є ознаки підробки номера кузова автомобіля. При цьому жодного акту вилучення транспортного засобу працівниками поліції складено не було.

Покликався на те, що 10.02.2024 року в приміщення магазину с.Буців Яворівського району продавець вказаного торгового закладу повідомила його (позивача), що на його установчі дані був залишений поштарем конверт із пошти. Із вмісту вказаного конверту йому стало відомо, що відносно нього (позивача) відкрито виконавче провадження у зв`язку із невиконанням постанови серії ЕАТ №8140979. При цьому, у вказаній постанові у графі підпис міститься нібито його (позивача) підпис, хоча ніякої постанови він в дійсності не підписував.

Вважає дану постанову безпідставною, необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки працівниками поліції не з`ясовано і не доведено обставини, які б свідчили, що в його (позивача) діях є ознаки адміністративного правопорушення та не зібрано/не надано жодного доказу на підтвердження його вини.

З огляду на наведене, просить суд поновити строк на звернення до суду із даним адміністративним позовом; скасувати постанову про накладення на нього (позивача) адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8140979 від 14.11.2023 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Крім того, просить стягнути з відповідача - ГУНП у Львівській області на його (позивача) користь судові витрати по справі.

ІІ. Позиція учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначивши при цьому, що оскаржувана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема показання свідків, показання технічних приладів і засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським Бех В.В. зроблено висновок про вчинення ним (позивачем) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Просить спірну постанову скасувати, а справу провадженням закрити. З приводу пропуску звернення до суду із даним позовом, то вказував, що про існування спірної постанови йому стало відомо лише, коли в приміщенні магазину у с.Буців отримав від продавця вказаного закладу харчування лист із виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього в користь держави штрафу за порушення правил дорожнього руху. Просив позов задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача - ГУНП у Львівській області понесений ним судовий збір і витрати на правничу допомогу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гук Н.В вимоги позову підтримала з підстав, викладених в позові та пояснила, що постанова про притягнення її довірителя до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП винесена працівником поліції з порушенням чинного законодавства. Зокрема такий не з`ясував усіх обставин справи, не врахував пояснення позивача, не допитав свідків, тощо. Вказала, що будь-яких доказів вчинення її довірителем вказаного адміністративного правопорушення матеріали адміністративної справи не містять. За таких обставин вважає, що постанова є неправомірною і просить її скасувати, а справу провадженням закрити. Окрім цього просить стягнути з відповідача - ГУНП у Львівській області понесений його довірителем судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Представники відповідачів - ГУНП у Львівській області та Яворівського РВП ГУНП у Львівській області в судові засідання неодноразово не з`являлися, хоча були повідомленими заздалегідь та належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки представники відповідачів суд не повідомили, на адресу суду не скерували будь-яких заяв/клопотань/письмових пояснень, в тому числі з приводу дотримання стороною позивача строків звернення до адміністративного суду.

Відповідачі - ГУНП у Львівській області та Яворівський РВП ГУНП у Львівській області відзиву та документів до суду не надіслали, письмових пояснень з приводу позовних вимог не надали.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - інспектор ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Бех В.В. в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Згідно ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

20.02.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області та Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - інспектор ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Бех В.В., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі залишено без руху, у зв`язку з наявними у такій недоліками.

12.03.2024 року, поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду із даним позовом, відкрито провадження по даній адміністративній справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного провадження, у порядку визначеному ст.286 КАС України. Роз`яснено відповідачам право на подання відзиву.

29.04.2024 року задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів.

28.08.2024 року задоволено клопотання сторони позивача про забезпечення позову.

19.09.2024 року визнано обов`язковою явку відповідачів - ГУНП у Львівській області та Яворівського РВП ГУНП у Львівській області.

19.12.2024 року, 11.06.2025 року, 21.07.2025 року та 25.08.2025 року задоволено клопотання представника позивача-адвоката Гук Н.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

21.07.2025 року визнано причини пропуску позивачем ОСОБА_1 строку звернення до суду із даним адміністративним позовом поважними, а поновлений під час відкриття провадження у справі процесуальний строк вважати таким, що поновлено підставно.

ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а так само і оцінка аргументів сторін.

Суд, заслухавши думку сторони позивача, дослідивши усі надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, прийшов до наступного висновку.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) та ст.286 КАС України.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Судом встановлено, що інспектором ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Бехом В.В. була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8140979 від 14.11.2023 року, в якій зазначено, що вказаного вище дня об 17:23 год. в с.Шегині, вул.Залізнична, 5, Яворівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Opel Ascona», реєстр.номер НОМЕР_1 , користувався засобами зв`язку, тримаючи в руці, чим порушив вимоги п.2.9 «д» ПДР України.

Згідно із постановою до позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

У п.7 оскаржуваної постанови ЕАТ №8140979 від 14.11.2023 року «до постанови додаються» - відсутні будь-які записи.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач ОСОБА_1 посилається на відсутність доказів, які підтверджують скоєння ним даного адміністративного правопорушення. При цьому наголошував, що у спірній постанові міститься підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при цьому позивач ОСОБА_1 категорично заперечує, що підпис в даній постанові належить саме йому.

На спростування або підтвердження вказаного факту ухвалою суду за клопотанням сторони позивача було витребувано із ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області відео з боді камери поліцейського під час винесення постанови серії ЕАТ №8140979 від 14.11.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та завірену копію витягу з журналу реєстрації вхідної документації щодо направлення спірної постанови, однак дана ухвала виконана не була та будь яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суду не надано.

Разом з тим, на адресу суду надійшов лист за підписом начальника ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Заболітного В. від 08.05.2024 року, в якому, окрім іншого зазначено, що надати відео-фіксацію обставин вчинення 14.11.2023 року позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не представляється можливим, оскільки закінчився строк зберігання відеозапису. А щодо направлення ОСОБА_1 постанови серії ЕАТ №8140979 від 14.11.2023 року, то така засобами поштового зв`язку не надсилалась, оскільки копію постанови позивач отримав наручно на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім цього, позивач ОСОБА_1 16.11.2023 року самостійно звертався із заявою на ім`я начальника ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Заболітного В. щодо отримання відеозаписів із боді-камери за 14.11.2023 року, про фіксацію нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Однак, 20.02.2024 року отримав відповідь, що надати запис за 14.11.2023 року, де зафіксовано факт вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не представляється можливим, оскільки закінчились строки зберігання вказаного відеозапису.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.2.9 «д») Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у справі № 686/16535/16-а від 17.10.2019 року.

Частини 1-3 ст.90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №8140979 від 14.11.2023 року, складена поліцейським Бехом В.В., не може оцінюватися судом як належний та допустимий доказ в розумінні ст.72 КАС України, з огляду на те, що будь-яких доказів вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, до суду не надано.

Для підтвердження порушення позивачем пункту 2.9 «д» Правил дорожнього руху України сторона відповідача, відповідно до статті 251 КУпАП, мала б надати, зокрема, відеозапис події на якому чітко вбачався б факт правопорушення, пояснення очевидців даного правопорушення, ін.

Проте, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що йому інкримінується, крім оскаржуваної постанови, стороною відповідача не надано.

Слід зазначити те, що інспектором поліції Бех В.В. у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи.

Єдиним доказом вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова серії ЕАТ №8140979 є предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Також судом було визнано явку представника сторони відповідача обов`язковою для спростування позиції сторони позивача, однак дана вимога відповідачами була проігнорована. На жодне судове засідання представники відповідачів - ГУНП у Львівській області і Яворівського РВП ГУНП у Львівській області так і не з`явились для спростування доводів позивача ОСОБА_1 .

Верховний Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Саме ж по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Підсумовуючи, суд приходить до переконання, що фактично відсутні будь-які докази, які б вказували на вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, зазначеного у постанові серії ЕАТ №8140979 від 14.11.2023 року.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №8140979 від 14.11.2023 року є такою, що винесена з порушенням зазначених вище вимог закону, оскільки відповідачами не доведено, що в діях позивача ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Саме до таких висновків дійшов Верховний суд (положення викладено у постанові Верховного суду від 30 травня 2018 року справа №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

Відповідно до правових позицій Верховного суду від 23.10.2019р. по справі №357/10134/17, від 11.12.2019р. по справі №761/41786/16-а, від 26.04.2018р. по справі №202/2862/17, від 26.04.2018р. по справі №200/5590/17 - відсутність доказів свідчить про недоведеність правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд наполягає на обов`язковій реалізації принципу невідворотності юридичної відповідальності, разом з тим правоохоронні органи повинні діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, встановлені законом, дотримуючись процедури притягнення винних осіб до відповідальності. Вимоги, які пред`являються до суб`єктів владних повноважень при здійсненні владних управлінських функцій спрямовані державою, перш-за все, на запобігання свавілля та неухильного дотримання прав фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а також вини ОСОБА_1 у його вчиненні. Постанова про накладення адміністративного стягнення не підтверджена належними доказами вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому суд, відповідно до вимог п.3 ст.293 КУпАП і п.3 ч.3 ст.286 КАС скасовує вказану постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі, з наведених вище мотивів і підстав.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам адміністративного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність.

V.Судові витрати.

Щодо понесених позивачем ОСОБА_1 судових витрат у вигляді судового збору.

Згідно ст.132 КАС України судові витрати складаються, в тому числі із судового збору.

Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 908,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, зважаючи на те, що судом задоволено як позовні вимоги позивача ОСОБА_1 так і заяву такого про забезпечення позову, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - ГУНП у Львівській області на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у зазначеному вище розмірі.

Щодо понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються, в тому числі із витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.132 КАС України).

Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Гук Н.В. 12 лютого 2024 року укладений договір про надання правничої допомоги.

З оглянутого Договору про надання правничої допомоги від 12.02.2024 року, Додатку №1 до вказаного Договору від 12.02.2024 року, а також Акту наданих послуг від 24.05.2024 року, вбачається, що вартість виконаних адвокатом Гук Н.В. робіт становить 4 000,00 гривень.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи у КАС, суд враховує таке.

Предметом спору у цій справі є оскарження постанови ЕАТ №8140979 від 14.11.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення ПДР України, яка є незначної складності, не потребує збирання доказів зі сторони позивача, окрім як надання оскаржуваної постанови та викладу своєї позиції у позові.

Ураховуючи викладене, а також фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - ГУНП у Львівській області у розмірі 4 000,00 грн.

На підставі викладено, керуючись статтями 1, 2, 6, 9, 77, 90, 132, 139, 241-246, 286, 295 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області та Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - інспектор відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Бех Володимир Володимирович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №8140979 від 14 листопада 2023 року, винесену інспектором відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Бехом Володимиром Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а справу провадженням - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211 (однієї тисячі двісті одинадцять) гривень 20 коп. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідачі:

- Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, , адреса електронної пошти: ; ;

- Яворівський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області; місцезнаходження: 81100, м.Яворів, вул. І.Франка, 28, Львівської області;

Третя особа: інспектор ВнП №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старший сержант поліції Бех Володимир Володимирович, місце служби за адресою: 81300, м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6, Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В.Кічак