Справа № 240/19504/25
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

26 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/19504/25

категорія 105000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Чернова Ганна Валеріївна, розглянувши позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання дій незаконними та скасування постанови,

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить:

- визнати дії старшого державного виконавця Коростишівського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ластовецької О.А незаконними та скасувати постанову про накладення штрафу;

- зобов`язати відповідні органи вчинити дії, спрямовані на розблокування рахунку КЕКВ 2800, Інші поточні видатки, які спрямовані на покриття необхідної потреби в коштах на виконання судових рішень на вимогу Міністерства фінансів України.

Ухвалою суду від 08 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом подання до суду:

- нової позовної заяви з уточненням позовних вимог, зокрема конкретизувати, яку саме постанову про накладення штрафу оскаржує позивач та до кого слід зобов`язати вчинити дії згідно позовної вимоги, викладеної в п. 3 позовної заяви;

- клопотання про поновлення пропущеного строку з посиланнями на докази, які свідчать про його поважність;

- докази сплати судового збору у розмірі 3028 грн. або підстави для його звільнення (розстрочення, відстрочення)

- окремої заяви про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, у разі необхідності.

Від позивача до суду 20.08.2025 надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду, у якому наполягає на тому, що строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки відповідно до п. 3 ч.4 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк.

Зазначає, що початком досудового вирішення спору (а саме подання скарги на оскарження рішень дій або бездіяльності виконавців або посадових осіб органів державної виконавчої служби) є 13.12.2024 року, лист за вих. № 648/3011 копія якого додавалася до позовної заяви. Для досудового вирішення спору подано скаргу до Центрального міжрегіонального управління юстиції в м. Києві на начальника Коростишівського відділу ДВС 11.03.2025 за вих. №648/706. За результатом розглядом скарги щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №76398251 про стягнення виконавчого збору постанова не скасована.

19.06.2025 вих. №648/1699 військова частина НОМЕР_1 звернулася до Коростишівської окружної прокуратури зі скаргою щодо внесення неправдивих відомостей в постанову про відкриття виконавчого провадження №76398251 про стягнення виконавчого збору. За результатами розгляду заяви вищевказана прокуратура листом за вихідним №53/1-2843вих.-25 від 26.06.2025 рекомендувала звернутися до сулу з позовною заявою про скасування постанови державного виконавця.

Також додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 3028 грн.

Надаючи оцінку зазначеному клопотанню, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

В силу положень ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За приписами п.1 ч.2. ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Із наведеного слідує, що при оскарженні рішення державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби визначений порядок дій учасника виконавчого провадження в частині оскарження постанови, яким є судовий вид оскарження, на який законодавцем встановлено 10-денний строк.

Таким чином, у справах з приводу оскарження постанови державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Предметом оскарження у поданій позовній заяві визначені дії щодо винесення постанови про накладення штрафу №76398251 від 29.10.2024.

Факт обізнаності позивача про існування вказаної постанови ще 10.12.2024 визнається позивачем у позовній заяві, проте позивач не звертався до суду в десятиденний строк з позовом про скасування цієї постанови, а оскаржував її до Центрального міжрегіонального управління юстиції в м. Києві на начальника Коростишівського відділу ДВС 11.03.2025 за вих. №648/706 та звертався 19.06.2025 до Коростишівської окружної прокуратури зі скаргою щодо внесення неправдивих відомостей в постанову про відкриття виконавчого провадження №76398251 про стягнення виконавчого збору.

Тобто, вже станом на 10.12.2024 позивача було повідомлено про вчинені дії в межах вказаних виконавчих проваджень щодо накладення штрафу, проте до суду з даним позовом за захистом свого права позивач звернувся лише 05.08.2025, тобто з порушенням строку, визначеного статтею 287 КАС України.

Суд зазначає, що оскарження спірної постанови 11.03.2025 до Центрального міжрегіонального управління юстиції в м. Києві на начальника Коростишівського відділу ДВС та звернення 19.06.2025 до Коростишівської окружної прокуратури не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про протиправні, на його думку, дії виконавця .

Незважаючи на залишення позовної заяви без руху та надання позивачу можливості подати клопотання про поновлення строку звернення до суду з доказами на його підтвердження, позивач у поданому клопотанні не навів поважних причин, які б унеможливили звернення до суду в межах встановленого законом строку, а обставини, на які він посилається, не свідчать про існування об`єктивних перешкод у реалізації свого права на судовий захист в межах такого строку.

Позивач не навів жодних обставин, що могли свідчити про виникнення у нього перешкод своєчасному зверненню до суду та не надав відповідних доказів.

Суд зауважує, що критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Із матеріалів позовної заяви слідує, що позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавив себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, при цьому не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Ураховуючи викладене, суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до суду поважними.

Суд наголошує на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення у справах Стаббігс на інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії).

У пункті 41 рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні проміжки часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що у процесі прийняття рішень про поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Суд виходить таких міркувань: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, унаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

У цій справі позивач звернувся до суду із пропуском установленого процесуальним законом строку, при цьому звернення до суду з позовом напряму залежало від його волевиявлення, а тому наведені ним обставини не можна визнати поважними причинами пропуску цього строку, що унеможливлює його поновлення.

Відтак, установлені судом обставини свідчать про те, що позивач знав про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, у тому числі мав можливість вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах установлених строків звернення до суду, але не скористався такою за відсутності поважних причин.

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, окрім іншого встановлено, що якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відтак, зважаючи на неповідомлення позивачем суду необхідних для вирішення питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду обставин, що могли б перешкоджати йому звернутись до суду та ненадання будь-яких відповідних доказів, станом на теперішній час підстави для поновлення строку звернення до суду відсутні.

Крім того, позивачем не надано на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 08.08.2025 нової позовної заяви з уточненням позовних вимог, зокрема конкретизувати, яку саме постанову про накладення штрафу оскаржує позивач та до кого слід зобов`язати вчинити дії згідно позовної вимоги, викладеної в п. 3 позовної заяви та окремої заяви про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, у разі необхідності.

Зважаючи на викладене, суд приходить висновку, що підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, слід визнати неповажними, а недоліки, вказані в ухвалі від 08.08.2025 не усунутими, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання дій незаконними та скасування постанови повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Г.В. Чернова