Справа № 420/9766/25
Суддя: Караван Р.В.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9766/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каравана Р.В., розглянув в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 28.03.2025 засобами поштового зв`язку звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (зареєстроване канцелярією суду 03.04.2025), у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; , тел. +380 , Е-mail: ) про відмову у призначені пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 24.01.2025 №84;

зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місце знаходження: 65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, 83) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком від 17.01.2025 року №113 з урахуванням трудового (страхового) стажу згідно з архівної довідки від 15.01.2025 року №01-46-25, з 1976 року по 1997 рік, з 1998 по 1999 рік та з 2000 по 2005 рік та трудової книжки НОМЕР_2 від 25.12.1986 р. та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вказаного страхового стажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення йому пенсії за віком. Відповідачем протиправно відмовлено в призначенні позивачу пенсії за віком та не зараховано до страхового стажу період роботи позивача згідно з архівної довідки від 15.01.2025 року №01-46-25, з 1976 року по 1997 рік, з 1998 по 1999 рік та з 2000 по 2005 рік та трудової книжки НОМЕР_2 від 25.12.1986 р. Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з поданим позовом не погодився. У поданому до суду відзиві вказує, що згідно висновків Верховного Суду у постанові Верховного Суду у справі № 500/1216/23 від 08.02.2024 року дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі звернення Позивача від 17.01.2025 та наданих документів, винесено Рішення № 84 від 24.01.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком Позивачу, з посиланням на норми чинного законодавства та обґрунтуванням підстав відмови у призначенні пенсії, відсутність у Позивача необхідного страхового стажу. Позовна вимога Позивача, в частині зобов`язання Головного управління призначити пенсію за віком з 17.01.2025, відповідно до Закону № 1058-IV не підлягає задоволенню також з тих підстав, що судом не може прийматися відповідне рішення, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження Пенсійного фонду України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином та своєчасно повідомлявся про встановлений ухвалою суду від 08.04.2025 строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відзив на адміністративний позов у встановлений судом строк до суду не надходив.

Відповідно до частини 4 статті 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з частиною 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на час розгляду справи від відповідача не надходило жодних повідомлень щодо неможливості надання відзиву.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд, дослідивши матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази у справі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.01.2025 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

У зв`язку з тим, що призначення/перерахунок пенсії здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке своїм рішенням № 84 від 24.01.2025 відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком.

Вказане рішення мотивовано тим, що необхідний страховий стаж згідної стати: 26 Закону України Пенсійний «Про льнообов`язкове державне пенсійне страхування»: з 01 січня по 31 грудня 2025 року не менше 32 років.

Страховий стаж особи становить 27 років 2 місяці 10 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди: період роботи в колгоспі, оскільки згідно наданої архівної довідки від 15.01.2025 № 01-46-25 невірно вказано заявника по батькові та період перебування в центрі зайнятості (2007-2009рр.), оскільки заповнення титульної сторінки трудової книжки не відповідає вимогам п 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (відповідно до СТ 48 КЗпП дата заповнення ТК вноситься не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу). Для підтвердження вищевказаного періоду, необхідно надати довідку із Березівського районного центру зайнятості про періоди перебування на обліку та отримання виплат допомоги по безробіттю.

Згідно архівної довідки від 15.01.2025 № 01-46-25 остання видана ОСОБА_2 про те, що в книгах нарахування та обліку трудового стажу (форма 14 книги нарахування стажу) працівників КСП ім. Посмітного Березівського району Одеської області, значиться за період з 1976 року го 1997 рік - ОСОБА_2 , 1965 года рождения (так в документі), за період з 1998 року по 1999 рік - ОСОБА_2 (так в документі), за період з 2000 року по 2005 рік - ОСОБА_2 , НОМЕР_1 (так в документі).

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 25.12.1986 по-батькові позивача на російській мові вказано « ОСОБА_3 », але в подальшому здійснено виправлення та зазначено по-батькові на рос.мові « ОСОБА_4 ». На розвороті даної книжки вказано що, зміни зроблені згідно паспорту НОМЕР_3 Березівським РВ УМВС від 16.08.2000 року, запис було зроблено «кадри бухгалтер Підцерковна».

У трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 25.12.1986 здійснені наступні записи:

В розділі «Членство в колхозе» арк. 2-3

20.09.1982 «Ордена Ленина к-з им. М.А. Посмитного Березовского р-на Одесской обл. до поступлений в члены колхоза трудового стажа не имел.

20.09.1982 «Принят в члены колхоза в качестве слесаря консер. завода, прот. № 10 от 30-09-1982»

Розділ «Членство в колхозе» арк. 4-5

20.01.2000 «КСП агрофирма ім. М.О. Посмітного реорганізовано в приватне підриємство «Агрофірма ім. М.О. Посмітного»

01.04.2000 «Звільнений з членів КСП агрофірма ім. М.О. Посмітного за п. 1 ст. 40 КЗпП України.»

01.04.00 «Принят на работу по контракту в мех. бригаду трактористом»

Розділ «Сведения о работе» арк. 6-7

1983 «Учеба в Петровском с/х техникуме агрономом»

01.03.1986 «Принят в колхоз на работу в качестве агронома 1 отделения»

01.01.1988 «Переведен на работу по состоянию здоровья слесарем»

1990 «Переведен на работу в мех. отряд трактористом»

Розділ «Сведения о работе» арк. 8-9

31.08.05 «Уволен с работы по ст. 38 КЗоТ Украины (по собственному желанию)»

01.09.05 «Принят на работу в мех. мастерсткую мотористом»

04.12.2007 «Уволен с работы по ст. 36 п. 1 КЗоТ Украины (по соглашению сторон).

Розділ «Трудовое участие в общественном хозяйстве» арк. 18-19 та 20-21 містяться записи щодо відпрацьованих трудоднів за період з 1982 по 2005 рік, які співпадають з відомостями з архівної довідки від 15.01.2025 № 01-46-25.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає та враховує наступне.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Згідно з частиною 3 статті 26 Закону №1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою та другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі по тексту Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частинами 1-3 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Необхідно зазначити, що до 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок №637).

Відповідно до ч. 3 Постанови №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, відомості якої підлягають врахуванню при визначенні стажу роботи особи.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи трудової книжки серії НОМЕР_2 від 25.12.1986 та архівної довідки від 15.01.2025 № 01-46-25 позивач дійсно в період з 1982 по 2005 рік працював в колгоспі ім. М.О. Посмітного Березівського району Одеської області, який було перейменовано в Колективне Сільськогосподарське Підприємство ім. М.О. Посмітного, а в подальшому змінено організаційно-правову форму на Приватне підприємство Агрофірма ім. М.О. Посмітного.

Суд наголошує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Так, Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд вказує, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Висновки аналогічного характеру викладені в постанові Верховного Суду від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а, від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність необхідного страхового стажу, а не дотримання формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд наголошує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

З урахуванням викладеного та того, що недоліки оформлення трудової книжки не можуть вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачеві у зарахуванні спірних періодів роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня, тому твердження відповідача про наявність вказаних вище недоліків заповнення трудової книжки позивача за спірні періоди як єдиної підстави для не зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначені пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.01.2025 №84, оскільки під час його прийняття відповідачем необґрунтовано не було враховано трудовий стаж згідно архівної довідки від 15.01.2025 року №01-46-25 з 1982 року по 1997 рік, з 1998 по 1999 рік та з 2000 по 2005 рік та трудової книжки НОМЕР_2 від 25.12.1986 р. за вказані періоди.

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо врахування трудового стажу за період з 1976 по 1981 рік, оскільки відповідний стаж не підтверджений даними трудової книжки НОМЕР_2 від 25.12.1986 р. Окрім того, у вказаній трудовій книжці було прямо зазначено, що до прийняття позивача до членів колгоспу 20.09.1982 останній трудового стажу не мав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку 22-1 визначає, що саме «орган, що призначає пенсію» (за спірних правовідносин ГУ ПФУ в Одеській області з огляду на те, що саме цей орган здійснював розгляд заяви позивача) повинен всебічно, повно і об`єктивно розглянути всі подані документи, після чого установити наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону №1058 передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, враховуючи, що відповідач як уповноважений орган не надав оцінку всім періодам роботи позивача та не перевірив дотримання інших умов для призначення пенсії, зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду є достатнім способом захисту з метою відновлення прав позивача.

Отже з метою належного та ефективного захисту прав позивача суд вбачає за можливе зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком від 17.01.2025 року №113 із зарахуванням до трудового (страхового) стажу періоду роботи згідно архівної довідки від 15.01.2025 року №01-46-25, з 1982 року по 1997 рік, з 1998 по 1999 рік та з 2000 по 2005 рік та трудової книжки НОМЕР_2 від 25.12.1986 р. за вказані періоди, з урахування висновків суду.

За таких умов, заявлені позивачем позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволенню не підлягають, оскільки останнє жодних рішень стосовно позивача за наслідками подання останнім заяви про призначення пенсії за віком від 17.01.2025 року №113 не приймало.

Пунктом 23 частини першої статті 4 КАС України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд зазначає, що вимога про визнання протиправним акта, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо), які є наслідком протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

У даному разі, судом задоволено основну вимогу позивача про визнання протиправним та скасувати рішення, а тому часткове задоволення похідної вимоги щодо обраного позивачем порядку і способу захисту його порушених прав не впливає на розподіл судових витрат у цій справі.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про задоволення основної позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, то з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн.20 коп.

Керуючись статтями 2, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; , тел. +380 , Е-mail: ) про відмову у призначені пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 24.01.2025 №84.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком від 17.01.2025 року №113 із зарахуванням до трудового (страхового) стажу періоду роботи згідно з архівної довідки від 15.01.2025 року №01-46-25, з 1982 року по 1997 рік, з 1998 по 1999 рік та з 2000 по 2005 рік та трудової книжки НОМЕР_2 від 25.12.1986 р. за вказані періоди, з урахування висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду, відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_1 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, місцезнаходження: 65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд.83; ідентифікаційний код в .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ідентифікаційний код в .

Суддя Роман КАРАВАН