Справа № 420/9258/25
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/9258/25

Категорія:106000000 Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:14.07.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (далі 25 ПЗДПС України) про:

- визнання протиправною бездіяльності 25 ПЗДПС України щодо відмови у виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрат частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати належної грошової компенсації за піднайом житла за період з 01 січня 2018 року по 25 березня 2025 року (день її фактичної виплати), - відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі Закон №2050-ІІІ) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі Порядок №159), із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі Порядок №44).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі №420/6926/24 відповідачем були виплачені кошти в сумі 41 588,10 грн., та компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації за піднайом житла за період з 01 січня 2018 року по день фактичної виплати не виплачена. Та на його звернення до відповідача він отримав письмову відмову, вважає бездіяльність військової частини нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати компенсації протиправною.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивачу було здійснено виплату грошового забезпечення. Вказані дії були вчинені на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі №420/6926/24 (набрало законної сили 21 лютого 2025 року). В результативній частині рішення прямо зобов`язано в/ч НОМЕР_2 "нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення за період з 26 січня 2018 року по 03 лютого 2024 року включно", тобто дохід у вигляді перерахованого грошового забезпечення виник лише після розгляду справи № 420/6926/24, і прямо пов`язаний із результатом розгляду цієї справи. Таким чином, сума перерахунку індексації грошового забезпечення позивачу, виплачена йому за рішенням суду в порядку його виконання, не є об`єктом для компенсації в розумінні вище наведених норм, та не може нараховуватися компенсація згідно з Законом №2050-ХІІ у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки норми цього Закону на цю виплату не поширюються. Визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, які нараховуються за рішенням суду. Виплата доходу повинна була відбутись не пізніше 23 березня 2025 року, так як після цієї дати вже виникає обов`язок нарахувати компенсацію, тобто на протязі місяця з моменту набрання рішенням законної сили. Грошові доходи виплачені позивачеві 25 березня 2025 року які надійшли на рахунок позивача у сумі 41 588,10 грн., на виконання рішення суду від 02 вересня 2024 року у справі №420/6926/24, яке набрало законної сили 21 лютого 2025 року. Тобто, рішення суду, що 21 лютого 2025 року набрало законної сили, про стягнення грошових коштів є виконане 25 березня 2025 року, з дня зарахування коштів на рахунок позивача. Оскільки доходи були нараховані відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили 21 лютого 2025 року, то саме з цього часу необхідно обраховувати строк затримки виплати доходу, на який повинна нараховуватися сума компенсації, а не з 01 січня 2018 року, як вважає позивач. Дата 01 січня 2018 року знаходиться поза межами предмету спору в даній справі, як і весь період з 01 січня 2018 року по дату фактичної виплати, так як право на отримання компенсації виникло у позивача протягом місяця з моменту набрання законної сили рішенням суду, а саме 23 березня 2025 року. З урахуванням того, що виплата грошового забезпечення за рішенням суду повинна була відбутись не пізніше 23 березня 2025 року, а відбулась 25 березня 2025 року, позивач набув право на виплату компенсації за період з 23 березня 2025 року по 25 березня 2025 року, так як відповідно до ст. 4 Закону № 2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до 25 ПЗДПС України задоволений частково.

Визнано протиправною відмову 25 ПЗДПС України щодо виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати належної грошової компенсації за піднайом житла за період з 01 січня 2018 року по 24 березня 2025 року відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі 25 ПЗДПС України ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач в будь-якому разі не має права на компенсацію в заявлений період з 01 січня 2018 року по 24 березня 2025 року, оскільки відповідач не порушували строк виплати доходу, який був нарахований позивачу на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі №420/6926/24. Таким чином, у відповідача виник обов`язок виконати рішення і виплатити перераховану підйомну допомогу не пізніше 21 березня 2025 року, так як після цієї дати вже виникає обов`язок нарахувати компенсацію. Як вказує позивач, присуджені кошти були зараховані на картковий рахунок 25 березня 2025 року, тобто обов`язок виплатити компенсацію втрати частини доходів виник у в/ч НОМЕР_2 саме 25 березня 2025 року, а не 01 січня 2018 року. Визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів. Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року, підставою для виплати компенсації в даній справі була б затримка на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів згідно рішення суду. Оскільки доходи були нараховані відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили 21 лютого 2025 року, а дохід був виплачений 25 березня 2025 року, то саме з цього часу необхідно обраховувати строк затримки виплати доходу, на який повинна нараховуватися сума компенсації, а не з 01 січня 2018 року, як неправильно встановив суд першої інстанції.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги 25 ПЗДПС України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

В період з 14 травня 2015 року по 21 вересня 2021 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02 січня 2024 року №2-ОС позивача було звільнено з військової служби. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03 лютого 2024 року №75-ос позивача було виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 у справі №420/6926/24, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року зобов`язано 25 ПЗДПС України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення за період з 26 січня 2018 року по 03 лютого 2024 року включно .

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі №420/6926/24 25 березня 2025 року позивачу на картковий рахунок було виплачено 41 588,10 грн., що визнається відповідачем.

21 лютого 2025 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 з проханням нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення.

06 березня 2025 року військова частина НОМЕР_2 надала письмову відповідь №09/К-1447/1712, в якій зазначила про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі №420/6926/24 відповідачем 25 березня 2025 року було нараховано та виплачена позивачу грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщенні яка належала до виплати щомісячно в період з січня 2018 року по лютий 2024 року.

Враховуючи характер цих виплат, які є доходом в розумінні ст. 2 Закону №2050-ІІІ, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати вказаних сум. При цьому, розрахунок суми компенсації покладається на відповідача.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону №2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: - пенсії; - соціальні виплати; - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Під доходами у Законі №2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Відповідно до норм ст.ст. 3, 4 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно ст. 6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Відповідно ст. 7 Закону №2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Системний аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Згідно п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.ст. 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17, від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19, від 29 квітня 2021 року у справі №240/6583/20.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-III, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Колегія суддів зазначає, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді суб`єкта владних повноважень про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09 червня 2021 року по справі №240/186/20 та від 04 травня 2022 року у справі №200/14472/19-а, від 29 червня 2022 року у справі №320/704/19, від 27 липня 2022 року у справі №460/783/20.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 21 лютого 2025 року позивач звернувся з запитом до відповідача з вимогою нарахувати та виплатити компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення позивачу, однак відповідачем надано відповідь від 06 березня 2025 року про відсутність підстав для виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідачем 25 березня 2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 у справі №420/6926/24 здійснено виплату позивачеві за період за період з 26 січня 2018 року по 03 лютого 2024 року грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З урахуванням того, що несвоєчасне нарахування належних сум місячного грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року та остаточний розрахунок з позивачем відбулись у зв`язку з неправомірним нарахуванням такого розрахунку відповідачем, тобто з його вини, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, адже на відповідача покладений обов`язок проведення повного розрахунку при звільненні з військової служби.

Колегія суддів вважає за необхідне застосовати правову позицію, викладену Верховним Судом у своїх постановах, зокрема, від 19 травня 2022 року у справі №200/3859/21, від 24 січня 2023 року по справі №200/10176/19-а. Так, Верховний Суд дійшов висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що вищевказане грошове забезпечення було виплачено позивачу 25 березня 2025 року, відтак, у зв`язку із несвоєчасністю такої виплати позивач має право на компенсацію відповідно до діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому колегія суддів зазначає, що в спірних правовідносинах відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, в даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин, а тому повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними, а суд вправі зобов`язати відповідача вчинити певні дії.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу скаргою НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.