Справа № 520/15896/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 р. № 520/15896/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С.М.» (61036, місто Харків, вул. Енергетична, 18, ) до Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ), Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, будинок 21, поверх 8-9, м. Харків, 61165, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківської міської ради щодо невнесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0059 про зміну виду цільового призначення земельної ділянки, а саме зміну цільового призначення на код 16.00 - землі запасу, на підставі рішення про прийняття її до земель запасу міста згідно Акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 10.06.2015 № 125/15 та зобов`язати Харківську міську раду подати до державного реєстратора Державного земельного кадастру заяву про внесення змін виду цільового призначення земельної ділянки :04:001:0137, в якій вказати цільове призначення код 11.06. земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам);

- визнати протиправними дії Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області щодо незастосування у витязі від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки :02:002:0059 локальних коефіцієнтів за локальним (інженерно-інфраструктурним) фактором: "не забезпечена централізованим теплопостачанням - 0,90 - 0,95" та локальним (санітарно-гігієнічним) фактором: «місцезнаходження земельної ділянки у зоні обмеження забудови за ступенем забруднення атмосферного повітря-0,80-0,95»;

- визнати протиправним та скасувати виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області витяг від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки :02:002:0059.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що зміна правового статусу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059 внаслідок її прийняття Харківської міської ради до земель запасу міста згідно Акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 10.06.2015 № 125/15, мала бути відображена у відомостях Державного земельного кадастру шляхом внесення змін до виду використання земельної ділянки на підставі поданої власником земельної ділянки, тобто Харківською міською радою до Державного кадастрового реєстратора заяви про внесення змін до відомостей ДЗК з визначеним цільовим призначенням земельної ділянки відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель діючої на той час, а саме - код 16.00. - Землі запасу. Проте, Харківська міська рада, як власник земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059 не виконала обов`язку встановленого Законом України від 07.07.2011 № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» щодо відображення у відомостях Державного земельного кадастру зміни виду цільового призначення земельної ділянки на землі запасу, не подала відповідну заяву, що мала бути підставою для внесення відповідних змін, внаслідок такої бездіяльності в даних Державного земельного кадастру інформація про цільове призначення земельної ділянки розташованої м. Харків, вулиця Енергетична, 18-А не відповідає її зміненому правовому статусу. Позивач вважає, що протиправна бездіяльність Харківської міської ради щодо не внесення змін виду цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059 призвело до того, що у витязі від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку цієї ділянки не відображено зміну правового статусу земельної ділянки внаслідок її прийняття до земель запасу міста та при розрахунку її нормативно грошової оцінки неправомірно застосовано Кф, який характеризує функціональне використання земельних ділянок - 1,2 як для земель з цільовим призначенням код 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, який не мав застосовуватись для земель запасу, замість Кф, який характеризує функціональне використання земельних ділянок для земель запасу встановлено -0,1, внаслідок чого у оскаржуваному витязі вартість нормативно грошової оцінки вказаної земельної ділянки завищено у 12 разів.

Крім того, позивач посилається на те, що при формуванні оскаржуваного витягу від 15.04.2021 №1957 Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не було застосовано санітарно-гігієнічних факторів - місцезнаходження земельної ділянки у зоні обмеження забудови за ступенем забруднення атмосферного повітря - із застосуванням понижуючих коефіцієнтів -0,80-0,95 та інженерно-інфраструктурного фактору - не забезпечена централізованим теплопостачанням, із застосуванням понижуючих коефіцієнтів -0,90 - 0,95, що вплинуло на кінцевий результат нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Позивач вважає, що витяг від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059, який сформовано на відомостях Державного земельного кадастру, містить завищений коефіцієнт функціонального використання землі 1,2 замість необхідного для земель запасу - 0,1, та не містить знижуючи локальні коефіцієнти, що витягу сукупності збільшує розмір нормативно грошової оцінки.

Позивача зазначає, що визначена у оскаржуваному витязі від 15.04.2021 № 1957 нормативно грошова оцінка у розмірі 156 323 790, 00 грн. застосовується Харківською міською радою при розрахунку суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровим номером :02:002:0059 за період з 01 січня 2020р. по 28 лютого 2022р., яка стягується в межах справи № 922/1560/25, що знаходиться на розгляді у господарському суді Харківської області, у зв`язку із чим оскаржуваний витяг порушує права та інтереси позивача, а саме внаслідок неправильно визначеної останнім суми нормативно грошової оцінки земельної ділянки на позивача покладається додаткові грошові зобов`язання у вигляді збільшення суми орендної плати за використання земельної ділянки, що має безпосередній вплив на майновий стан останнього.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач, Харківська міська рада, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

В обґрунтування відзиву зазначено, що земельна ділянка відноситься до земель запасу, посилаючись на ч.2 ст.20 Земельного кодексу України, згідно якої віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо земельних ділянок, якими розпоряджається органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування - за рішенням відповідного органу. Відповідач посилається на те, Харківською міською радою не приймалося відповідне рішення щодо зміни види цільового призначення спірної земельної ділянки; земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0059 перебувала у користуванні позивача на підставі договору оренди землі від 29.02.2008 року, зареєстрованого 21.03.2008 року за №24 та була повернута 10.06.2015 року, а посилання на те, що Харківська міська рада змінила правовий статус вказаної земельної ділянки шляхом приймання її до земель запасу міста згідно акту від 10.06.2015 року №125/15 є безпідставним. Також, вважає, що оскаржуваний витяг з технічної документації про грошову оцінку землі не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише носить інформаційний характер.

Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

В обґрунтування відзиву зазначено, що жодним нормативнимправовим актом не передбачено оновлення та/або обов`язок власників (користувачів) земельних ділянок замінювати коди цільового використання землі, внесених до Державного земельного кадастру, а навпаки, встановлено правила перенесення даних в автоматизованому порядку, без подання заяви про це власниками, користувачами, з визначенням відомостей про об`єкти відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів, зміна яких не є підставою для уточнення таких відомостей. Також, вважає, що витяг з технічної документації про грошову оцінку землі не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише носить інформаційний характер.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «С.К.С.М.» зареєстровано як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.01.2002 (дата запису: 29.09.2005, номер запису: 0015445).

Позивач є власником нежитлових будівель по вул. Енергетичній, 18-A у м. Харкові, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №428513111 від 26.05.2025р., №428508141 від 26.05.2025р., №428520380 від 26.05.2025р., №428527078 від 26.05.2025р., №428524040 від 26.05.2025р., №429392641 від 30.05.2025р.

Вказані об`єкти нерухомого майна знаходяться на земельній ділянці по вул. Енергетичній, 18-А у м. Харкові з кадастровим номером :04:001:0137, що зареєстрована 08.08.2024 внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-025 від 23.04.2025р.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0059 по вул. Енергетичній, 18-А у м. Харкові загальною площею 5,2408 га була сформована з 21.03.2008 (визначено її площу і межі), їй присвоєно кадастровий номер, відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру.

29 лютого 2008 р. між позивачем та Харківською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059, який зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах" у Державному реєстрі земель за № 4 від 21.03.2008 року.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0059 перебувала у користуванні позивача на підставі договору оренди землі від 29.02.2008 року до 01.11.2011 року. Після припинення строку дії вказаного договору оренди та на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 25.04.2013 у справі № 922/1560/13, яке набрало законної сили, вказана земельна ділянка була повернута Харківській міській раді.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.04.2013 у справі №922/1560/13, яке набрало законної сили, було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С.М.». до Харківської міської ради, м. Харків про зобов`язання вчинити певні.

У зв`язку із припиненням дії договору оренди від 29.02.2008 року, було зобов`язано Харківську міську раду (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7; код 04059243) прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." (61036, м. Харків, вул. Енергетична, буд. 18; код 31797878) земельну ділянку площею 5,2408 га, кадастровий номер :02:002:0059, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Енергетична, 18-а.

Зобов`язано Харківську міську раду (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7; код 04059243) підписати акт приймання від Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." (61036, м. Харків, вул. Енергетична, буд. 18; код 31797878) земельної ділянки площею 5,2408 га, кадастровий номер :02:002:0059, яка знаходиться за адресою: М.Харків, вул. Енергетична, 18-а.

07.05.2025р. Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М.", в якому просило стягнути з відповідача 12959242,20 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельної ділянки по вул. Енергетичній, 18-А у м. Харкові з кадастровим номером :02:002:0059 за період з 01 січня 2020 року по 28 лютого 2022 року. Також просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.05.2025 було відкрито провадження у справі №922/1560/25 за вищевказаним позовом.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.07.2025 було зупинено провадження по справі №922/1560/25 до набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/15896/25.

В адміністративному позові позивач посилається на те, що розрахунок розміру безпідставно збережених ТОВ «С.К.С.М.» коштів у розмірі орендної плати здійснювалося Харківською міською радою на підставі витягу від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059 виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області.

Згідно із витягом з Державного земельного кадастру номер HB-021 від 14.06.2021 щодо відомостей про земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0059, для цієї земельної ділянки визначено: категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення земельної ділянки -11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; нормативно грошова оцінка вказаної земельної ділянки складає 156 323 970, 00 грн.

Відповідно до наявного в матеріалах справи, складеного Харківською міською радою акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 10.06.2015 № 125/15 земельна ділянка кадастровий номер :02:002:0059 прийнята до земель запасу міста.

Згідно даних Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0059 щодо виду цільового призначення не були змінені після зміни правового статусу земельної ділянки внаслідок її прийняття Харківською міською радою до земель запасу, про що свідчать наявні в матеріалах справи витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер HB-021 від 14.06.2021, а також витягу від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Судом при дослідженні в матеріалах справи оскаржуваного позивачем витягу від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059 встановлено, що визначена в ньому категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення земельної ділянки -11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; значення коефіцієнту Кф, який характеризує функціональне використання земельних ділянок - 1,2; значення локальних коефіцієнтів за локальним (інженерно-інфраструктурним) фактором: "не забезпечена централізованим теплопостачанням, зі значеннями максимальних і мінімальних коефіцієнтів 0,90 0,95 " та локальним (санітарно-гігієнічним) фактором: «місцезнаходження земельної ділянки у зоні обмеження забудови за ступенем забруднення атмосферного повітря» зі значеннями максимальних і мінімальних коефіцієнтів - 0,80-0,95» - не застосовано.

Не погодившись із бездіяльністю Харківської міської ради щодо невнесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0059 про зміну виду цільового призначення земельної ділянки, а також із діями Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області щодо незастосування у витязі від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки :02:002:0059 локальних коефіцієнтів за локальним (інженерно-інфраструктурним) фактором: "не забезпечена централізованим теплопостачанням - 0,90 - 0,95" та локальним (санітарно-гігієнічним) фактором: «місцезнаходження земельної ділянки у зоні обмеження забудови за ступенем забруднення атмосферного повітря-0,80-0,95»; а також, вважаючи протиправним витяг від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки :02:002:0059, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 21 цього Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України встановлено принцип платності користування землею, який реалізується у двох формах: земельний податок, який сплачується власниками земельних ділянок, а також постійними користувачами земельних ділянок державної або комунальної власності; орендна плата, яка справляється на умовах договору оренди за надані у строкове користування земельні ділянки державної або комунальної власності (підпункт 14.1.147 статті 14 ПК України).

Стаття 206 Земельного кодексу України визначає, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За визначенням пункту 271.1 статті 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Частиною першою пункту 286.1 статті 286 ПК України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно із п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно п.п. 288.5.1, 288.5.2. п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Згідно із п.289.1 ст. 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій пункту 287.1 статті 287 ПК України, датою виникнення податкового обов`язку із справляння плати за землю власниками землі та землекористувачами є день виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 статті 287 ПК).

У частинах першій та другій статті 120, 125 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.6 статті 287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 8 червня 2016 року (справа №21-804а16) та постанові від 12 вересня 2017 року (справа №21-3078а16), а також Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року (справа №825/308/17), від 19 червня 2018 року (справа №822/2696/17), від 17 грудня 2019 року (справа № 804/4739/16)

Така позиція відповідає висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 7 липня 2015 року у справі 826/12388/13-а: «Незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, обов`язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно».

Таким чином, на усіх власників чи користувачів земельними ділянками покладається обов`язок із плати за землю, зокрема у вигляді земельного податку. При цьому у разі набуття права власності чи оренди на нерухоме майно обов`язок із сплати земельного податку або орендної плати покладається на власника/орендаря нерухомого майна, незалежно від факту оформлення права власності чи користування відповідною земельною ділянкою. При цьому за основу для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Судом встановлено, що на праві власності у позивача перебуває нерухоме майно за адресою по АДРЕСА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказані об`єкти нерухомого майна знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :04:001:0137, що зареєстрована 08.08.2024 внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059.

З матеріалів справи убачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0059, яка перебувала у користуванні ТОВ «С.К.С.М.» на підставі договору оренди землі від 29.02.2008 року, зареєстрованого 21.03.2008 року за №24, до 01.11.2011 року, прийнята до земель запасу міста згідно Акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 10.06.2015 № 125/15.

Сторонам у спорі не заперечується, що із прийняттям вказаної земельної ділянки до земель запасу міста між відповідачем та позивачем відсутні належним чином оформлені правовідносини щодо постійного користування (оренди) земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0059.

Позивач підтверджує факт користування вказаною земельною ділянкою, оскільки на ній розташовані нежитлові будівлі, що належать на йому на праві власності, а також для визначення розміру орендної плати за основу використовується нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки.

Фактично спір між сторонами виник саме з приводу неправильно визначеної у спірному витязі від 15.04.2021 №1957 суми нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка має бути застосована при обрахуванні орендної плати за землю, на якій розміщені належні позивачу на права власності нерухоме майно.

Згідно з частиною другою статті 20 Закону України «Про оцінку земель» №1378-IV від 11.12.2003, дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Отже, рішення та дії (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень під час формування даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, оформлення таких даних у вигляді витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель породжують для осіб юридичні наслідки, а саме визначення суми земельного податку (орендної плати) безпосередньо залежить від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. (Вищенаведений висновок відповідає правовій позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 05.09.2023 року № 520/9277/2020).

Механізм визначення нормативної грошової оцінки земель врегульований Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, що затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року №489 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.06.2016 за №1647/29777.

Пунктом 3 розділу ІІ зазначеного Порядку встановлено, що нормативна грошова оцінка (далі НГО) всіх категорій земель та земельних ділянок населених пунктів (за винятком земель сільськогосподарського призначення та земельних ділянок водного фонду, що використовуються для риборозведення) визначається згідно з формулою: Цн = (В х Нп/Нк) х Кф х Км, де Цн - НГО квадратного метра земельної ділянки (у гривнях); В - витрати на освоєння та облаштування території з розрахунку на квадратний метр (у гривнях); Нп - норма прибутку (6 %); Нк - норма капіталізації (3 %); Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки; Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки.

Положенням пункту 6 розділу II Порядку передбачено, що коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки (Км), обумовлюється трьома групами рентоутворювальних факторів регіонального, зонального та локального характеру і обчислюється за формулою: Км = Км1 х Км2 х Км3, де Км1 - регіональний коефіцієнт, який характеризує залежність рентного доходу від місцеположення населеного пункту у загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва і розселення; Км2 - зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території у межах населеного пункту (економіко-планувальної зони); Км3 - локальний коефіцієнт, який враховує місце розташування земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони.

Відповідно до розділу III Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 №213, Км3 - це коефіцієнт, який характеризує локальні фактори місцеположення земельної ділянки за територіально-планувальними, інженерно-геологічними, історико-культурними. природно-ландшафтними, санітарно-гігієнічними умовами та рівнем облаштування території.

Пунктом 10 розділу II Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів передбачено, що значення коефіцієнта Км3 визначається щодо кожного населеного пункту, виходячи з його особливостей. Значення локального коефіцієнта для окремої земельної ділянки можливо встановлювати на основі визначення частки площі, яку займає цей фактор на земельній ділянці. Встановлення частки площі здійснюється переважно шляхом використання ГІС-технологій та електронних цифрових карт масштабу не менше ніж 1:10000 - для міст з чисельністю населення понад 100 тис. осіб, та 1:5000 - для інших населених пунктів. Для обчислення Км3 враховуються локальні фактори, наведені у додатку 7, при цьому добуток пофакторних оцінок не має бути нижче 0,50 і вище 1,50.

Отже, сукупний коефіцієнт Км3 повинен визначатися як добуток пофакторних оцінок (локальних факторів, локальних коефіцієнтів), які є на відповідній земельній ділянці.

Суд надаючи правову оцінку доводам та аргументам Позивача стосовно того, що оскаржуваний витяг від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059, який сформовано на відомостях Державного земельного кадастру, містить завищений коефіцієнт функціонального використання землі 1,2 замість необхідного для земель запасу - 0,1, та не містить понижаючі коефіцієнти за локальним (інженерно-інфраструктурним) фактором: "не забезпечена централізованим теплопостачанням -0,90 - 0,95" та локальним (санітарно-гігієнічним) фактором: «місцезнаходження земельної ділянки у зоні обмеження забудови за ступенем забруднення атмосферного повітря» - 0,80-0,95» виходить з наступного.

Щодо визнання протиправною бездіяльність Харківської міської ради щодо не внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0059 про зміну виду цільового призначення земельної ділянки, а саме зміну цільового призначення на код 16.00-землі запасу, на підставі рішення про прийняття її до земель запасу міста згідно Акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 10.06.2015 № 125/15, яка призвело до того, що у витязі від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку цієї ділянки помилкового застосовано коефіцієнту Кф в розмірі 1,2, замість правильного застосування коефіцієнту Кф в розмірі 0,1.

Відповідно до частини 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно із частинами 1-4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0059 була сформована з 21.03.2008 (визначено її площу і межі), їй присвоєно кадастровий номер, відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид цільового призначення: 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості;

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Таким чином, земельне законодавство поділяє усі землі за основним цільовим призначенням на відповідні категорії, перелічені у частині першій статті 19 ЗК України.

Водночас, у межах кожної категорії земель передбачені окремі види цільового призначення земельних ділянок.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗК України, земельні ділянки кожної категорії земель, які не надано у власність або користування громадянам чи юридичним особам, можуть перебувати у запасі.

Таким чином, землі запасу не віднесено Земельним Кодексом до окремої категорії, а встановлено, що земельні ділянки кожної категорії земель, які не надано у власність або користування громадянам чи юридичним особам, можуть перебувати у запасі.

Класифікація видів цільового призначення земель затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі за текстом «Наказ №548»).

Згідно Наказу №548 за основним цільовим призначенням землі поділяються на категорії аналогічні тим, що вказані в ст.19 Земельного кодексу Секції А-Секція J, однак додана категорія - землі запасу, резервного фонду та загального користування (Секція К).

Згідно Наказу №548 визначено Коди класифікації видів цільового призначення (КВЦПЗ) секції К- землі запасу, резервного фонду та загального користування : 16.00- Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам).

Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (пункт "ж" частини першої статті 19 ЗК України) згідно із секцією "J" можуть використовуватись за такими призначеннями: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами (код 11.01); для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код 11.02); для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств (код 11.03); для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води) (код 11.04); для цілей підрозділів 11.01-11.04 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду (код 11.05).

Процедура проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів визначена Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року N 489(,чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Порядок N 489 аналогічно до норм Наказу №548 встановлює, що за основним цільовим призначенням землі поділяються на категорії аналогічні тим, що вказані в ст.19 Земельного кодексу Секції А-Секція J, однак додана категорія - землі запасу, резервного фонду та загального користування (Секція К).

За функцією використання землі поділяються на: землі сільськогосподарського призначення (01); землі житлової забудови (02); землі громадської забудови (03); землі природно-заповідного фонду (04); землі іншого природоохоронного призначення (05); землі оздоровчого призначення (06); землі рекреаційного призначення (07); землі історико-культурного призначення (08); землі лісогосподарського призначення (09); землі водного фонду (10); землі промисловості (11); землі транспорту (12); землі зв`язку (13); землі енергетики (14); землі оборони (15); землі запасу (16); землі резервного фонду (17); землі загального користування (18); для цілей підрозділів 16.00-18.00 та для збереження і використання земель природно-заповідного фонду (19).

Додатком 1 до Порядку № 489 «Коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки (Кф)» визначено, шо коефіцієнт для земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення за кодом 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості становить 1,2, а для земель запасу за кодом 16.00 становить 0, 1.

Таким чином, поділ земель передбачено за цільовим призначенням і функцією використання, які не є тотожними.

Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 826/13259/18.

Таким чином, Наказ №548 та Порядок №489 не виділяли окремої функції використання землі - землі запасу в кожній категорії земель, як слідує з ст.19 Земельного кодексу, а встановлювали окремий вид цільового призначення (КВЦПЗ) секцію K - Землі запасу, резервного фонду та загального користування, а в межах неї землі з функцією використання землі код 16.00. - Землі запасу.

З вищенаведених положень ст.19 ЗК України, Наказу № 548 та Порядку №489, слідує, що правовий статус земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:0059 після її приймання до земель запасу згідно акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 10.06.2015 № 125/15 змінився, при цьому категорія земель залишилась не змінною, однак вид функціонального використання земельної ділянки змінився на 16.00 - Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам).

Проте, у випадку зарахування земельної ділянки до земель запасу відбувається зміна правового статусу такої ділянки, про що зазначається Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі N 800/283/17 (провадження № 11-693заі18).

Суд зазначає, що Харківської міською радою не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження спростування зазначених обставин, з огляду на що суд вважає, що акт приймання земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:0059 до земель запасу міста від 10.06.2015 № 125/15 підтверджує, що з 2015 року вказана вище земельна ділянка знаходиться у землях запасу міста, а отже, її вид функціонально використання змінився, як наслідок, змінився і коефіцієнт функціонального використання землі для земель запасу (Кф) на 0,1.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначає Закон України від 07.07.2011 № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі - «Закон № 3613-VI»).

Відповідно до ст. 1 Закону N 3613-VI, Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що державний земельний кадастр базується на таких основних принципах як об`єктивність, достовірність та повнота відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно вимог Закону.

За приписами ст. 9 Закону № 3613-VI, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр.

Згідно із ст. 15 Закону №3613-VI визначено перелік відомостей про земельну ділянку, які включаються до Державного земельного кадастру, зокрема, цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель).

Статтею 20 Закону №3613-VI встановлено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Зі змісту зазначених положень законодавства вбачається, що цільове призначення земельної ділянки складається з таких елементів як категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель. Ці відомості відображаються у Державному земельному кадастрі та є офіційними, підлягають обов`язковому внесенню у ДЗК.

Згідно з п.2 ст. 21 Закону N3613-VI,в редакції яка діяла з 2015 року по 24.07.2021року визначено, що відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру: а) щодо категорії земель: - на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; - на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення; - на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель; б) щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: - на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; - на підставі письмової заяви власника (користувача) земельної ділянки державної чи комунальної власності, - у разі зміни виду використання земельної ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони); на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення.

Отже, за змістом статей 15, 21, 22 Закону N3613-VI відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру щодо категорій земель та щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель.

Верховний Суд у постанові від 24 березня 2020 року у справі № 640/13670/19 дійшов висновку, що зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення, а отже, не потребує проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства України застосовуються при зміні цільового призначення (розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, його затвердження тощо).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду від 11 серпня 2021 року у справі № 816/3302/18.

Таким чином, у викладених вище обставинах йдеться не про зміну цільового призначення (категорії) земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:0059, а про необхідність зміни виду її використання в межах цільового призначення, що відбувається за заявою власника або користувача, без розроблення документації із землеустрою. Ці зміни обов`язково відображаються у Державному земельному кадастрі.

Підпунктом 10 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі по тексту - «Порядок №1051»), визначено, що до Державного земельного кадастру вносяться відомості про земельні ділянки, зокрема про цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель), що включає такі складові: категорія земель згідно з підпунктом 6 пункту 22 цього Порядку; цільове призначення згідно з документацією із землеустрою; вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель згідно з частиною п`ятою статті 20 ЗК України.

У пункті 121 Порядку № 1051 визначено порядок зміни цільового призначення земельної ділянки. Так, для внесення до відомостей про земельну ділянку змін щодо цільового призначення земельної ділянки, складу угідь, нормативної грошової оцінки, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) Державному кадастровому реєстраторові подаються: 1) заява за формою згідно з додатком 12; 2) оригінал документації із землеустрою або оцінки земель, яка є підставою для внесення таких змін (крім випадків зміни виду використання земельної ділянки в межах земель певної категорії); 3) електронний документ (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).

Таким чином, суд приходить до висновку, що зміна правового статусу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059 внаслідок її прийняття до земель запасу міста згідно Акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 10.06.2015 № 125/15, мала бути відображена у відомостях Державного земельного кадастру шляхом внесення змін до виду використання земельної ділянки на підставі поданої власником земельної ділянки шляхом подання Харківською міською радою до Державного кадастрового реєстратора заяви про внесення змін до відомостей ДЗК з визначеним цільовим призначенням земельної ділянки відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель діючої на той час, а саме - код 16.00. - Землі запасу.

Як убачається з матеріалів справи, з відомостей Державного земельного кадастру дані про земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0059 щодо її цільового призначення не були змінені після зміни правового статусу земельної ділянки внаслідок її прийняття Харківською міською радою до земель запасу, про що свідчать дані витягу з ДЗК номер HB-021 від 14.06.2021, витягу від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Таким чином, Харківська міська рада, як власник земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059 не виконала обов`язку встановленого Законом №3613-VI щодо відображена у відомостях Державного земельного кадастру зміни виду цільового призначення земельної ділянки на землі запасу, не подала відповідну заяву, що мала бути підставою для внесення відповідних змін, внаслідок такої бездіяльності в даних Державного земельного кадастру інформація про цільове призначення земельної ділянки розташованої м. Харків, вулиця Енергетична, 18-А не відповідає її зміненому правовому статусу.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що протиправна бездіяльність Харківської міської ради щодо не внесення змін виду цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059 призвела до того, що у витязі від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку цієї ділянки не відображено зміну правового статусу земельної ділянки внаслідок її прийняття до земель запасу міста та при розрахунку її нормативно грошової оцінки неправомірно застосовано Кф, який характеризує функціональне використання земельних ділянок - 1,2 як для земель з цільовим призначенням код 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, який не мав застосовуватись для земель запасу, замість правильного коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельних ділянок для земель запасу за кодом 16.00 у розмірі 0,1.

Таким чином, суд погоджується із доводами позивача, що наявні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності Харківської міської ради щодо невнесення до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0059, про зміну виду цільового призначення земельної ділянки, а саме зміну цільового призначення на код 16.00-землі запасу, на підставі рішення про прийняття її до земель запасу міста згідно Акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 10.06.2015 № 125/15.

Водночас, на момент розгляду справи, реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059 скасована, внаслідок її поділу, то відповідні зміни до ДЗК щодо цієї ділянки не можуть бути внесені.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 23.04.2025 року №НВ-99600249 земельна ділянка кадастровий номер :04:001:0137, місце розташування якої - Харківська область, м. Харків, Слобідський район, вулиця Енергетична, 18-А, площею 5.2356га, яка сформована в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0059, також має категорію земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення земельної ділянки -11.02. «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що зміни мають бути внесені щодо земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0137, яка була сформована 08.08.2024р. внаслідок поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0059, на якій на цей час розміщені об`єкти позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2021 р. N 821, були внесені зміни до Порядку №1051.

Цією Постановою Порядок ведення ДЗК було доповнено Додатком 58 Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок.

В додатку №58 Порядку ведення ДЗК до кожного виду цільового призначення додано підрозділ - Земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), зокрема по коду виду цільового призначення розділ 11 (категорія: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення) є підрозділ 11.06. - земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), що згідно графи «Код згідно з КВЦПЗ» відповідає коду - 16.00.

Отже, Порядок №1051 після внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2021 р. № 821, має Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, який відповідає умовам ст.19 Земельного кодексу України, а саме в межах кожної категорії земель визначено окремий вид цільового використання - землі запасу.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що з метою повного та ефективного відновлення порушених прав та інтересів позивача слід зобов?язати Харківську міську раду подати до державного реєстратора Державного земельного кадастру заяву про внесення змін виду цільового призначення земельної ділянки :04:001:0137 у порядку, визначеному статтями 20, 21, 23 Закону N3613-VI, в якій встановити цільове призначення код 11.06. - земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам).

Щодо позовних вимог в частині визнати протиправними дії Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області щодо незастосування у витязі від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки :02:002:0059 локальних коефіцієнтів за локальним (інженерно-інфраструктурним) фактором: "не забезпечена централізованим теплопостачанням -0,90 - 0,95" та локальним (санітарно-гігієнічним) фактором: «місцезнаходження земельної ділянки у зоні обмеження забудови за ступенем забруднення атмосферного повітря-0,80-0,95», суд зазначає наступне.

Додаток 7 до Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, що затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року №489 у формі таблиці відображає перелік локальних факторів по групам та коефіцієнти локальних факторів із вказівкою граничних (максимальних і мінімальних) значень коефіцієнтів.

Вказаним додатком передбачено такі групи факторів: 1) функціонально-планувальні фактори, 2) інженерно-інфраструктурні фактори; 3) інженерно-геологічні фактори; 4) історико-культурні фактори; 5) природно-ландшафтні фактори; 6) санітарно-гігієнічні фактори.

Так, до інженерно-інфраструктурних факторів віднесено такі фактори з такими значеннями максимальних і мінімальних коефіцієнтів, як: - земельна ділянка, що примикає до вулиці без твердого покриття - 0,90-0,95; - земельна ділянка, що примикає до вулиці із твердим покриттям - 1,00; - не забезпечена централізованим водопостачанням - 0,90-0,95;- забезпечена централізованим водопостачанням - 1,00; - не забезпечена централізованим водовідведенням 0,90-0,95; - забезпечена централізованим водовідведенням 1,00; - не забезпечена централізованим теплопостачанням 0,90-0,95; - забезпечена централізованим теплопостачанням 1,00; - не забезпечена централізованим газопостачанням 0,90-0,95; - забезпечена централізованим газопостачанням 1,00.

Суд зазначає, що до санітарно-гігієнічних факторів віднесено такі фактори з такими значеннями максимальних і мінімальних коефіцієнтів, як: місцезнаходження земельної ділянки у санітарно-захисній зоні 0,80-0,96; місцезнаходження земельної ділянки у водоохоронній зоні 1,02-1,05; Місцезнаходження земельної ділянки у зоні обмеження забудови за ступенем забруднення атмосферного повітря 0,80-0,95; місцезнаходження земельної ділянки у зоні обмеження забудови за рівнем напруження електромагнітного поля 0,90-0,95; місцезнаходження земельної ділянки у зоні перевищення припустимого рівня шуму від залізниці, автодоріг, електропідстанцій та аеродромів 0,90-0,97; місцезнаходження земельної ділянки в ареалі забруднення ґрунтів (важкі метали), на територіях, зайнятих породними відвалами і териконами 0,90-0,95.

Згідно відповіді на адвокатський запит від 22.07.2025 року №11-34/5606 Харківські теплові мережі повідомили, що об`єкти ТОВ «С.К.С.М», що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0137, яка була утворена 08.08.2024р. внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059 за адресою по вул. Енергетичній, 18-А у м. Харкові не приєднані до теплових мереж, діюча точка приєднання на них відсутня.

Судом встановлено, що позивач не є замовником технічних умов на приєднання до теплових мереж, що підтверджується листом КТ «Харківські теплові мережі» від 19.06.2025 року №07-46/4642, в якому, зокрема, зазначено, що договір на постачання теплової енергії на Об`єкти ТОВ «С.К.С.М.» не укладався з позивачем, а за таких обставин, за відсутності підключення Об`єктів ТОВ «С.К.С.М.» до централізованого теплопостачання, не має і діючих точок приєднання до теплових мереж КТ «Харківські теплові мережі», що в контексті цієї справи підтверджує наявність підстав для застосування понижуючого локального коефіцієнту за інженерно-інфраструктурним фактором земельної ділянки «Не забезпечена централізованим теплопостачанням».

Вищенаведена позиція підтверджується правовим висновком Верховного суду, викладеного у постанові від 07.12.2022 року №460/139/19, де касаційний суд, переглядаючи рішення попередніх інстанцій надав правову оцінку аналогічним за змістом правовідносинам.

Таким чином, судом встановлено, що при визначенні розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки (кадастрові номери: :02:002:0059) при формуванні спірного витягу від 15.04.2021 № 1957 Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області не були враховані понижуючі коефіцієнти з урахуванням наявних локальних інженерно-інфраструктурних факторів, зокрема таких як незабезпечення централізованим теплопостачанням (від 0,90 до 0,95), що вплинуло на кінцевий результат нормативної оцінки земельних ділянок. Такі локальні коефіцієнти зменшують нормативну грошову оцінку відповідних земельних ділянок, що має безпосередній вплив на розмір орендної плати для позивача.

Стосовно застосування понижуючого коефіцієнту за локальним (санітарно-гігієнічним) фактором: «місцезнаходження земельної ділянки у зоні обмеження забудови за ступенем забруднення атмосферного повітря-0,80-0,95», суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів для його застосування.

З наведеного, суд дійшов висновку, що дії Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області щодо незастосування у витязі від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки :02:002:0059 локальних коефіцієнтів за локальним (інженерно-інфраструктурним) фактором: "не забезпечена централізованим теплопостачанням -0,90 - 0,95" вчинені не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, при визначенні розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок без застосування коефіцієнта Км3 "не забезпечена централізованим теплопостачанням -0,90 - 0,95" при формуванні спірного витягу від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки :02:002:0059 є неправомірним.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний витяг від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0059, який сформовано на відомостях Державного земельного кадастру, містить завищений коефіцієнт функціонального використання землі 1,2 замість необхідного для земель запасу - 0,1, та не містить знижуючи локальні коефіцієнти за локальним (інженерно-інфраструктурним) фактором: "не забезпечена централізованим теплопостачанням -0,90 - 0,95", що у сукупності суттєво впливає на розмір нормативно грошової оцінки.

Верховний Суд у постанові від 03.06.2021 у справі №2040/7089/18 зазначив, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість.

Невиконання Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування витягу від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0059.

Надаючи оцінку всім доводам сторін, суд також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі Ґарсія Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що …хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід….

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С.М.» (61036, місто Харків, вул. Енергетична, 18; ) до Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ), Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, будинок 21, поверх 8-9, м.Харків, 61165, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Харківської міської ради щодо невнесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0059 про зміну виду цільового призначення земельної ділянки, а саме зміну цільового призначення на код 16.00-землі запасу, на підставі рішення про прийняття її до земель запасу міста згідно Акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 10.06.2015 № 125/15.

Зобов`язати Харківську міську раду подати до державного реєстратора Державного земельного кадастру заяву про внесення змін виду цільового призначення земельної ділянки :04:001:0137, в якій вказати цільове призначення код 11.06. - земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам).

Визнати протиправними дії Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області щодо незастосування у витязі від 15.04.2021 № 1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки :02:002:0059 локальних коефіцієнтів за локальним (інженерно-інфраструктурним) фактором: "не забезпечена централізованим теплопостачанням -0,90 - 0,95".

Визнати протиправним та скасувати витяг від 15.04.2021 №1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки :02:002:0059, виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С.М.» (61036, місто Харків, вул. Енергетична, 18; ) суму судового збору у розмірі 4542 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок дві гривні).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, будинок 21, поверх 8-9, м. Харків, 61165, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С.М.» (61036, місто Харків, вул. Енергетична, 18; ) суму судового збору у розмірі 4542 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок дві гривні).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 серпня 2025 року.

Суддя Н.А. Полях