Справа № 400/3578/25
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 р. № 400/3578/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у загальному розмірі 250 967 грн. 73 коп.

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у загальному розмірі 250 967 грн. 73 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 06.03.2022 по 11.12.2024. В березні 2024 року позивачем отримана травма під час захисту Батьківщини, в результаті якої позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні та реабілітації. Позивач, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, вважає, що він має право на додаткове грошове забезпечення у розмірі 100000 грн на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні. Позивач стверджує, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, здійснена відповідачем не в повному обсязі. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 15.04.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення за весь період пропуску, а також наданням доказів поважності причин пропуску.

У встановлений судом строк позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду.

Причини пропуску строку, викладені у заяві, суд розцінив як поважні.

Ухвалою суду від 05.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, встановлено строк для подання сторонами заяв по суті.

Ухвалою від 09.07.2025 суд витребував у військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відомості про нараховану та виплачену ОСОБА_1 додаткову винагороду в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я.

16.07.2025 до суду надійшли направлені відповідачем на виконання ухвали суду про витребування доказів відомості.

Також, 16.07.2025 суд отримав відзив відповідача разом з клопотанням про поновлення строку на його подання.

У відзиві відповідач проти позову заперечив. Відповідач підтвердив, що за періоди з 08.05.2024 року по 28.05.2024 року; 08.07.2024 року по 15.07.2024 року; з 19.09.2024 року по 09.10.2024 року; з 15.10.2024 року по 12.11.2024 року додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн позивачу не виплачено з таких підстав. Так, у період з 08.05.2024 по 28.05.2024 позивач перебував на медичній реабілітації, а не на лікування після отриманого поранення. Довідкою про стаціонарне лікування за період з 08.07.2024 по 15.07.2024 не підтверджено, що захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво) пов`язане з проходженням військової служби. Що стосується періоду з 19.09.2024 року по 09.10.2024 року, відповідач заперечив отримання ним від позивача медичних документів, які є підставою для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн. Відповідач зазначає, що ним визнається факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в КНП ОКЗПНД в період з 15.10.2024 по 12.11.2024. Довідкою ВЛК № 1733/C визнано, що перебував на стаціонарному лікуванні із захворюванням посттравматичний стресовий розлад, а не у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаною із захистом Батьківщини. Відтак, за твердженням відповідача, за зазначений період стаціонарного лікування додаткова винагорода не підлягає нарахуванню. З огляду на викладене у відзиві, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

У додаткових поясненнях, які надійшли до суду, позивач з відзивом не погодився з мотивів, аналогічним викладеним у позові. Також, позивач наполягає, що потреба в стаціонарному лікуванні в період з 08.07.2024 по 15.07.2024 була викликана отриманою травмою.

Згідно з Наказом Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 № 126-б суддя Дерев`янко Л.Л. з 21.07.2025 по 27.07.2025 перебувала у щорічній основній відпустці та з 28.07.2025 по 08.08.2025 відповідно до довідки від 11.08.2025 № 21К/2025 знаходилась на лікарняному.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії з 06.03.2022 по 11.12.2024, про що зазначено позивачем і не спростовано відповідачем. Отже, ці обставини є встановленими.

24.03.2024 під час виконання бойового завдання у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 , при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях по захисту Батьківщини, у заходах з національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії з боку російської федерації на території Запорізької області, ОСОБА_1 отримав поранення (вибухову травму відкрите проникаюче сліпе черепномозкове пошкодження).

Зазначене підтверджується Довідкою військової частини НОМЕР_2 про обставини травми від 09.04.2024 року №278/2024.

Згідно з довідки про обставини травми ОСОБА_1 в момент отримання поранення не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Відповідно до медичної характеристики, виданої медичною службою військової частини НОМЕР_1 30.06.2025,

24.03.2024 позивач евакуйований з поля бою в КНП був евакуйований в КНП "МЛЕ та ШМД" ЗМР 24.03.2024.

З 24.03.2024 по 25.03.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "МЛЕ та ШМД" ЗМР з діагнозом: вибухова травма (24.03.24).

З 25.03.2024 по 31.03.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні в КП «ДОКЛ ім. І.І. Мечникова» з діагнозом: вибухова травма (24.03.24).

З 01.04.2024 по 22.04.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Вінницька МКЛ №1» з діагнозом: вибухова травма (24.03.24).

З 22.04.2024 по 07.05.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні в ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» з діагнозом: вибухова травма (24.03.24).

З 08.05.2024 по 29.05.2024 знаходився на реабілітації в МРЦ МВС «Пуща Водиця».

З 08.07.2024 по 15.07.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "ЗОКЛ" ЗОР з діагнозом: Септонопластика.

З 26.07.2024 по 05.08.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "МЛ №9" ЗМР з діагнозом: Гострий посттравматичний лівобічний середній отит.

З 19.09.2024 по 09.10.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні в ДУ «НІОХТТ ім. В.П. Філатова» НАМНУ з діагнозом: Стороннє тіло (металевий осколок) OS.

З 15.10.2024 по 12.11.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР з діагнозом: ПТСР.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 1904 від 09.05.2024 визначено виплатити додаткову винагороду у розмірі збільшеному до 100000 гривень військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), а саме ОСОБА_1 за 8 днів (з 24 по 31 березня 2024 року), за 22 дні (з 01 по 22 квітня 2024 року).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 2251 від 10.06.2024 визначено виплатити додаткову винагороду у розмірі збільшеному до 100000 гривень військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), а саме ОСОБА_1 за 8 днів (з 23 по 30 квітня 2024 року), за 7 днів (з 01 по 07 травня 2024 року).

Архівною відомістю про виплату грошового забезпечення за період з березня 2024 по грудень 2024 підтверджується, що передбачена наказами № 1904 від 09.05.2024 і № 2251 від 10.06.2024 додаткова винагорода позивачу виплачена.

Отже, спірні правовідносини виникли в зв`язку з невиплатою позивачу додаткової винагороди за наступні періоди перебування на стаціонарному лікуванні: з 08.05.2024 року по 28.05.2024 року; з 08.07.2024 року по 15.07.2024 року; з 19.09.2024 року по 09.10.2024 року; з 15.10.2024 року по 12.11.2024 року.

До спірних відносин підлягають застосуванню такі норми права.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII(далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пунктів 1-4 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 1 статті 9-2 Закону №2011-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ (у редакції на дату виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військове-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.

Законом України від 11.04.2024 №3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» абзац перший пункту 11 доповнено двома реченнями такого змісту: "Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку".

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався і діє на час ухвалення цього рішення.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022та№ 350 від 22.03.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 до постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що збільшена до 100 тисяч гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого); підставою для видання наказу щодо виплати такої винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Застосовуючи приписи зазначених вище норм права до спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Оцінюючи відмову відповідача у нарахуванні і виплаті позивачу додаткової винагороди за період перебування останнього на реабілітаційному лікуванні, суд враховує, що рішенням медичної комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання» № 2131 від 06.05.2025 позивач направлений на медичну реабілітацію. Діагноз: множинна вибухова травма (24.03.2024). Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 637/240667 підтверджується, що у період з 08.05.2024 по 28.05.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у медичному реабілітаційному центрі «Пуща-Водиця».

Суд зауважує, що Постанова № 168 не розрізняє види стаціонарного лікування і не ставить виплату додатковї винагороди в залежність від таких видів.

Крім того, суд зазначає , що за ч. 1 статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-ХII (далі - Закон № 2801-ХII):

- послуга з медичного обслуговування населення (медична послуга) - послуга, у тому числі реабілітаційна, що надається пацієнту закладом охорони здоров`я, реабілітаційним закладом або фізичною особою - підприємцем, яка зареєстрована та одержала в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та оплачується її замовником. Замовником послуги з медичного обслуговування населення можуть бути держава, відповідні органи місцевого самоврядування, юридичні та фізичні особи, у тому числі пацієнт;

- реабілітаційна допомога у сфері охорони здоров`я (далі - реабілітаційна допомога) - діяльність фахівців з реабілітації у сфері охорони здоров`я, що передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на оптимізацію функціонування осіб, які зазнають або можуть зазнати обмеження повсякденного функціонування у їхньому середовищі;

- реабілітаційна послуга - послуга, що надається пацієнту реабілітаційним закладом, реабілітаційною установою, закладом охорони здоров`я, соціального захисту або іншим суб`єктом господарювання, які мають право надавати реабілітаційну допомогу згідно із законодавством, та оплачується її замовником. Замовником реабілітаційної послуги можуть бути держава, орган місцевого самоврядування, юридична або фізична особа, у тому числі пацієнт;

- реабілітація - комплекс заходів, яких потребує особа, яка зазнає або може зазнавати обмеження повсякденного функціонування внаслідок стану здоров`я у взаємодії з її середовищем;

- загальний заклад охорони здоров`я - багатопрофільний лікарняний заклад, що надає медичну та реабілітаційну допомогу населенню територіальної громади або декількох громад та забезпечує базові напрями стаціонарної медичної допомоги відповідно до переліку, визначеного Кабінетом Міністрів України, стабілізацію стану пацієнта та його маршрутизацію до кластерних та надкластерних закладів охорони здоров`я.

Отже, заклади охорони здоров`я надають реабілітаційну допомогу.

Держава визнає право кожного громадянина на отримання реабілітаційної допомоги під час надання медичної допомоги. Порядок надання реабілітаційної допомоги під час надання медичної допомоги встановлюється законодавством (стаття 8 Закону № 2801-ХII).

Згідно ч. 8 статті 33 Закону № 2801-ХII за медичними показаннями одночасно з наданням медичної допомоги пацієнту надається реабілітаційна допомога у встановленому законодавством порядку.

Правові, організаційні та економічні засади проведення реабілітації особи з обмеженнями повсякденного функціонування у сфері охорони здоров`я з метою досягнення та підтримання оптимального рівня функціонування у її середовищі передбачені Законом України «Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я» від 03.12.2020 № 1053-IX.

Згідно ч. 1 статті 20 Закону № 1053-IX реабілітація у сфері охорони здоров`я - це комплекс заходів, що здійснюють фахівці з реабілітації, які працюють в реабілітаційних закладах, відділеннях, підрозділах, а також у територіальних громадах, у складі мультидисциплінарної реабілітаційної команди або самостійно, надають реабілітаційну допомогу особі з обмеженнями повсякденного функціонування (або такій, у якої можуть виникнути обмеження повсякденного функціонування) з метою досягнення та підтримання оптимального рівня функціонування та якості життя у її середовищі.

Отже, реабілітація є одним із процесів під час лікування хворого у досягненні ним, в тому числі, фізичної повноцінності.

Відтак, позивач, який отримав травму під час захисту Батьківщини і в зв`язку з цим перебував на стаціонарному лікуванні, має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі з розрахунку 100000 грн на місяць за час перебування на лікуванні у медично-реабілітаційному центрі «Пуща -Водиця» з 08.05.2024 по 28.05.2024.

Матеріалами справи підтверджується, що в період з 08.07.2024 по 15.07.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» , що підтверджується випискою з медичної карти № 15231 відділення мікрохірургії ЛОР-органів з основним діагнозом: зміщена носова перегородка, ускладнення основного: вазомоторний риніт, супутній діагноз: травматичний розрив барабанної перетинки, баротравма вуха, змішана кондуктивна та нейросенсорна приглуховатість, двобічна, ушкодження внаслідок військових дій , спричинені іншими видами вибухів та уламків.

Додаткова винагорода за цей період позивачу не нарахована.

Довідкою № 1733/С медичної (військово-лікарської комісії) ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» від 20.11.2024 на підставі довідки командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 09.04.2024 № 278/2024 встановлено причинний зв`язок між пораненням (травмою) і їх наслідками. При цьому визначено, що захворювання: зміщена носова перегородка, вазомоторний риніт (СПО 12.07.2024), Ні, не пов`язане з проходженням військової служби.

За таких обставин, у відповідача були відсутні підстави для виплати додаткової допомоги за цей період.

Водночас, перебування позивача на стаціонарному лікуванні в Державній установі «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова» Національної академії медичних наук України» в період з 19.09.2024 по 09.10.2024 пов`язане з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини. Так, захворювання «Оптична ішемічна нейропатія», міопія слабкого ступеню обох очей, стороннє тіло орбіти зліва, яке зазначено у виписному епікризі, довідкою № 1733/С медичної (військово-лікарської комісії) ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» визнано таким, що ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Власне, відповідач не заперечує право позивача на отримання додаткової допомоги за цей період.

При цьому, суд критично ставиться до посилання відповідача в обґрунтування правомірності своєї бездіяльності на те, що невиплата додаткової винагороди за цей період відбулась в зв`язку з ненаданням позивачем медичних документів, оскільки медична характеристика, надана відповідачем, містить посилання на факт перебування позивача стаціонарному лікуванню в цей період. Крім того, виписний епікриз № 719605 доданий позивачем до позову. Водночас, матеріали справи не підтверджують , що виплати додаткової винагороди за цей період відбулась під час розгляду справи судом.

Оцінюючи заперечення відповідача проти наявності у позивача права на додаткову винагороду за період стаціонарного лікування в КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР з діагнозом: посткомоційний синдром, ПТСР, суд зазначає таке.

Відповідач мотивує свою відмову у нарахуванні додаткової винагороди за цей період тим, що посттравматичний стресовий розгляд , хоч і пов`язаний із захистом Батьківщини, але не є пов`язаним з пораненням (контузію, каліцтво, травму).

Суд зауважує, що військово-лікарської комісії за результатами медичного обстеження позивача, викладеними в довідці від № 1733/С, включила відомості про посттравматичний стресовий розлад позивача до тієї частини довідки, в якій перелічено поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. З аналізу цієї частини довідки не вбачається, що посттравматичний стресовий розлад не є наслідком вибухової травми.

Також, в матеріалах справи є епікриз від 12.11.2024 року №16367/10, у відповідності до змісту якого встановлений позивачу діагноз: цефалгічний , астено-вегетативний синдром є наслідком вибухової травми 24.03.2024 року.

Отже, суд вважає заперечення відповідача в цій частині позову помилковими.

З огляду на викладене, суд констатує, що в ході розгляду справи встановлено, що отримана позивачем 24.03.2024 травма є такою, що пов`язана з захистом Батьківщини.

Наданими позивачем доказами підтверджуються обставини перебування його на стаціонарному лікуванні в період з 08.05.2024 року по 28.05.2024 року; з 19.09.2024 року по 09.10.2024 року; з 15.10.2024 року по 12.11.2024 року в зв`язку з отриманим пораненням. Отже, в наявності є обидві умови, які, відповідно до Постанови № 168, надають військовослужбовцю право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000.00 грн, а саме: отримання поранення під час захисту Батьківщини і знаходження на стаціонарному лікуванні.

За таких обставин, ненарахування позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн за цей період є протиправним.

Водночас, суд не знаходить підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування грошового забезпечення за період з 08.07.2024 по 15.07.2024.

Вирішуючи питання про спосіб захисту порушеного права, суд вважає належним способом покладання на відповідача зобов`язання здійснити донарахування і виплату додаткової винагороди за періоди, в яких допущена протиправна бездіяльність.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Позивача звільнено від сплати судового збору, а тому питання розподілу судових витрат в частині сплати судового збору судом не вирішується.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 08.05.2024 року по 28.05.2024 року; з 19.09.2024 року по 09.10.2024 року; з 15.10.2024 року по 12.11.2024.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 08.05.2024 року по 28.05.2024 року; з 19.09.2024 року по 09.10.2024 року; з 15.10.2024 року по 12.11.2024

4. В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко