Справа № 300/5414/25
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" серпня 2025 р. справа № 300/5414/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивує тим, що з 15.02.2010 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, позивачем встановлено, що при призначенні пенсії за віком відповідачем не враховано до його страхового стажу періоди роботи згідно записів у трудовій книжці з 02.10.1979 по 27.08.1980, з 10.05.1992 по 10.12.1998 з 31.07.2006 по 31.12.2006. Крім того, відповідачем не враховано періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 15.04.1978 по 25.10.1978, з 15.05.1981 по 14.07.1981, з 26.09.1981 по 13.02.1982, з 25.02.1982 по 01.01.1991 в пільговому обчисленні з розрахунку за 1 рік роботи 1 рік і 6 місяців (з коефіцієнтом 1,5). Також, відповідачем не враховано до страхового стажу позивача періоди отримання допомоги по безробіттю згідно записів в дублікаті трудової книжки з 24.04.1996 по 23.10.1996, з 24.03.1997 по 01.04.1997. На звернення позивача від 23.12.2024 та від 13.03.2025 щодо врахування зазначених періодів до страхового стажу, відповідач, листами від 15.01.2025 та від 07.04.2025 повідомив позивача про розмір пенсійних виплат, а також те, що при призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 02.10.1979 по 27.08.1980 та з 10.05.1992 по 10.12.1998 з підстав наявності на зворотній стороні заяви про призначення пенсії, запису зробленого позивачем власноруч "періоди роботи з 02.10.1979 по 27.08.1980 та з 10.05.1992 по 10.12.1998 до уваги не брати", а також у зв`язку з неякісною ксерокопією сторінки трудової книжки неможливо встановити від якого числа наказ про звільнення з роботи; з 31.07.2006 по 31.12.2006 з підстав відсутності інформації про сплату страхових внесків у реєстрі застрахованих осіб; період роботи в районах Крайньої Півночі з 15.04.1978 по 25.10.1978, з 15.05.1981 по 14.07.1981, з 26.09.1981 по 13.02.1982, з 25.02.1982 по 01.01.1991 з коефіцієнтом 1,5 не враховано з підстав, не надання позивачем передбачених підтверджуючих документів; періоди отримання допомоги по безробіттю згідно записів в дублікаті трудової книжки з 24.04.1996 по 23.10.1996, з 24.03.1997 по 01.04.1997 з підстав ненадання позивачем будь-яких документів про період перебування на обліку в центрі зайнятості. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, просить суд зобов`язати відповідача зарахувати зазначені періоди та провести перерахунок його пенсії з 01.02.2025.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
21.08.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача вказує на відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що зазначені періоди не підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача. Просив суд відмовити в задоволенні позову.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив таке.
ОСОБА_1 з 15.02.2010 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
На звернення позивача від 23.12.2024 та від 13.03.2025 щодо врахування зазначених періодів до страхового стажу, відповідач, листами від 15.01.2025 та від 07.04.2025 повідомив позивача про розмір пенсійних виплат, а також те, що при призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 02.10.1979 по 27.08.1980 та з 10.05.1992 по 10.12.1998 з підстав наявності на зворотній стороні заяви про призначення пенсії, запису зробленого позивачем власноруч "періоди роботи з 02.10.1979 по 27.08.1980 та з 10.05.1992 по 10.12.1998 до уваги не брати", а також у зв`язку з неякісною ксерокопією сторінки трудової книжки неможливо встановити від якого числа наказ про звільнення з роботи; з 31.07.2006 по 31.12.2006 з підстав відсутності інформації про сплату страхових внесків у реєстрі застрахованих осіб; період роботи в районах Крайньої Півночі з 15.04.1978 по 25.10.1978, з 15.05.1981 по 14.07.1981, з 26.09.1981 по 13.02.1982, з 25.02.1982 по 01.01.1991 з коефіцієнтом 1,5 не враховано з підстав, не надання позивачем передбачених підтверджуючих документів; періоди отримання допомоги по безробіттю згідно записів в дублікаті трудової книжки з 24.04.1996 по 23.10.1996, з 24.03.1997 по 01.04.1997 з підстав ненадання позивачем будь-яких документів про період перебування на обліку в центрі зайнятості (а.с.22-26).
Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058).
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
У відповідності до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 із змінами (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При призначенні пенсії позивачу, відповідачем не враховано до страхового стажу періоди роботи з 02.10.1979 по 27.08.1980 та з 10.05.1992 по 10.12.1998 з підстав наявності на зворотній стороні заяви про призначення пенсії, запису зробленого позивачем власноруч "періоди роботи з 02.10.1979 по 27.08.1980 та з 10.05.1992 по 10.12.1998 до уваги не брати", а також у зв`язку з неякісною ксерокопією сторінки трудової книжки неможливо встановити від якого числа наказ про звільнення з роботи; з 31.07.2006 по 31.12.2006 з підстав відсутності інформації про сплату страхових внесків у реєстрі застрахованих осіб; періоди отримання допомоги по безробіттю згідно записів в дублікаті трудової книжки з 24.04.1996 по 23.10.1996, з 24.03.1997 по 01.04.1997 з підстав ненадання позивачем будь-яких документів про період перебування на обліку в центрі зайнятості.
В той же час, згідно трудової книжки позивача та дубліката трудової книжки, ОСОБА_1 у періоди: з 02.10.1979 по 27.08.1980 працював слюсарем в Калуському заводі ЗБКіК, з 10.05.1992 по 10.12.1998 працював електрозварником в КП "Фавор"; з 31.07.2006 по 31.12.2006 працював монтажником в ТОВ "Деревообробний завод"; з 24.04.1996 по 23.10.1996, з 24.03.1997 по 01.04.1997 перебував на обліку в Калуському районному центрі зайнятості, призначено допомогу по безробіттю (а.с.13-21).
Положеннями Закону 1058-ІУ підставою для призначення пенсії визначено виключно наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд враховує також те, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є, на переконання суду, виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.
Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В даному випадку, на думку суду, відповідач беззаперечно міг встановити факт зайнятості позивача в спірні періоди, виходячи з даних відображених у трудовій книжці та дублікаті трудової книжки.
Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відтак неналежне чи недотримання правил ведення трудової книжки не може спричиняти жодних негативних наслідків для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Отже, недотримання роботодавцем правил заповнення/ведення трудової книжки (чи дублікату), не може спричиняти негативних наслідків для позивача, в тому числі й щодо реалізації гарантованого права на пенсію.
Враховуючи те, що у трудовій книжці позивача наявні записи щодо періодів його роботи, при цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності відмови у зарахуванні до страхового стажу вказаних періодів роботи, а також того, що позивач у спірному періоді не працював в зазначених підприємствах та не отримував допомогу по безробіттю, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача вказаних періодів роботи, є протиправною.
В той же час, суд зазначає, що періоди з 24.04.1996 по 23.10.1996, з 24.03.1997 по 01.04.1997 у які позивач отримував допомогу по безробіттю, не можуть бути зарахованими до страхового стажу позивача, позаяк охоплюються періодом роботи позивача з 10.05.1992 по 10.12.1998 на посаді електрозварника в КП "Фавор".
Слід також зазначити, що недотримання роботодавцем свого обов`язку щодо сплати платежів до Пенсійного фонду, не може спричиняти негативних наслідків для позивача, в тому числі й щодо реалізації гарантованого права на пенсію.
Щодо неврахування відповідачем періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 15.04.1978 по 25.10.1978, з 15.05.1981 по 14.07.1981, з 26.09.1981 по 13.02.1982, з 25.02.1982 по 01.01.1991 з коефіцієнтом 1,5, то суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (далі Закон №1058-IV), період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 за №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).
Статтею 5 названого Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки.
Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960, з п`яти до трьох років.
Також, пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 за №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Таким чином, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи поширюються на позивача, який працював в період з 15.04.1978 по 25.10.1978, з 15.05.1981 по 14.07.1981, з 26.09.1981 по 13.02.1982, з 25.02.1982 по 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі, про що зроблено запис у трудовій книжці.
Як зазначалось судом вище, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Суд також звертає увагу, що пенсійний орган зобов`язаний призначати, здійснювати нарахування та перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який має вищу юридичну силу, ніж положення постанов Пенсійного Фонду України. Зазначений Закон не передбачає надання первинних документів у разі наявності відомостей про роботу в трудовій книжці.
Спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами немає.
Доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, при цьому, відповідач не оскаржує сам факт роботи позивача у спірний період на підприємствах розміщених в районах Крайньої Півночі.
Згідно з абзацом 3 пункту 5 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
В силу дії вищевказаної норми, відомості про період роботи позивача в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі є підтвердженими записами трудової книжки, а відсутність письмового трудового договору не є перешкодою для пільгового обчислення страхового стажу позивача.
Отже, страховий стаж позивача за період з 15.04.1978 по 25.10.1978, з 15.05.1981 по 14.07.1981, з 26.09.1981 по 13.02.1982, з 25.02.1982 по 01.01.1991 підлягає обчисленню в 1.5-кратному розмірі.
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку щодо протиправності дій відповідача, які полягають у незарахуванні при призначенні пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 02.10.1979 по 27.08.1980, з 10.05.1992 по 10.12.1998, з 31.07.2006 по 31.12.2006, та незарахуванні до страхового стажу позивача період роботи з 15.04.1978 по 25.10.1978, з 15.05.1981 по 14.07.1981, з 26.09.1981 по 13.02.1982, з 25.02.1982 по 01.01.1991 в 1.5-кратному розмірі.
Як наслідок, слід зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди з 02.10.1979 по 27.08.1980, з 10.05.1992 по 10.12.1998, з 31.07.2006 по 31.12.2006 та страховий стаж за період з 15.04.1978 по 25.10.1978, з 15.05.1981 по 14.07.1981, з 26.09.1981 по 13.02.1982, з 25.02.1982 по 01.01.1991 в 1.5-кратному розмірі, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. згідно квитанції від 02.06.2025 (а.с.12).
Частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача частину сплаченого судового збору в розмірі 908,04 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, які полягають у незарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком періодів роботи з 02.10.1979 по 27.08.1980, з 10.05.1992 по 10.12.1998, з 31.07.2006 по 31.12.2006, та періоди роботи з 15.04.1978 по 25.10.1978, з 15.05.1981 по 14.07.1981, з 26.09.1981 по 13.02.1982, з 25.02.1982 по 01.01.1991 в 1.5-кратному розмірі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.