Справа № 640/12275/22
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року Справа№640/12275/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказу від 08.03.2022 №55, визнання протиправним та скасування наказу від 09.03.2022 №45 о/с в частині, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

- визнати незаконним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №55 від 08.03.2022 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

- визнати незаконним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №45 о/с від 09.03.2022 року в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 ;

- поновити на службі ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення судового рашення по справі;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що за результатами службового розслідування позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення Присяги поліцейського внаслідок не прибуття на службу 24.02.2022 року по 08.03.2022 року, що в свою чергу не відповідає дійсним обставинам, оскільки, як ним зазначається у позові, до 26.02.2022 року включно прибував до місця дислокації за місцем роботи до Бучанського районного управління поліції відділення поліції №5 для несення служби. Ввечері 26.02.2022 року позивачем здійснено евакуацію сім`ї за межі Бучанського району. Позивач також вказує, що при перетинанні блокпосту на межі Бучанського району ним повідомлено військовослужбовців, які несли службу на цьому блокпосту, про подальше повернення, а останніми зроблено фотографування посвідчення поліцейського позивача. Про ці обставини також був обізнаний куратор по лінії внутрішньої безпеки ОСОБА_2 , якому про них позивач повідомив в телефонному режимі. Крім того, 26.02.2022 він не повинен нести службу згідно із графіком. Весь час, він знаходився у межах Київської області, на зв`язку, родину вивіз до м. Боярка. Після повернення 27.02.2022 року до міста, прийшовши до керівника управління безпосередньо Бучанського районного управління поліції відділення поліції №1 для отримання подальших вказівок, заступник керівника управління ОСОБА_3 позивача до роботи не допустив, про причину недопуску до роботи не повідомив. Звернув увагу, що жодних офіційних вказівок за період 26.02.2022 по 27.02.2022 від керівництва управління безпосередньо Бучанського районного управління поліції відділення поліції №1 не було. 27.02.2022 також не було повідомлено про причини не допуску на роботу, витребувано посвідчення, житон та зброю. Від колег дізнався про наявність наказу № 45 від 09.03.2022 року про звільнення его з посади. Отже, вважає, що відповідачем не дотримано порядку проведення службового розслідування, а саме: не повідомлено позивачу про його початок, не запропоновано позивачу надати пояснення, не повідомлено позивачу, які саме обставини стали причиною початку службового розслідування, яке порушення допущено позивачем, зокрема, не ознайомлено позивача із наказами про накладення дисциплінарного стягнення та наказу про звільнення зі служби в поліції. Враховуючи викладене, позивач вважає, що службове розслідування проведено відповідачем без здійснення належної оцінки всіх фактичних обставин відсутності позивача на роботі, з огляду на що, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Аргументував свої заперечення тим, що до керівництва ГУ надійшла доповідна записка начальника Бучанського РУП ГУ Національної поліції в Київській обласі про можливі неправомірні дії окремих працівників, які виразились у порушенні ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» та безпідставному не прибутті на службу. У ході проведення службового розслідування встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан. Відповідно до наказу Національної поліції України від 23.02.2022 року №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайних (позаплановий) режим діяльності» особовий склад ГУ НП у Київській області переведено на посилений варіант службової діяльності. Разом з тим, позивач для несення служби на робоче місце за адресою місця дислокації підрозділу або іншого визначеного місця для виконання завдань захисту територіальної цілісності України не прибув. Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05. Год. 30 хв. 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан. Зокрема, позивач не з`являвся на роботі до 08.03.2022 року, про що складено відповідний Акт про не вихід на службу з 24.02.22 по 08.03.2022. Працівниками управління під час службового розслідування повідомлено, що позивача неодноразово в телефонному режимі повідомляли та попереджали про необхідність прибуття на місце несення служби, проте такий прибути відмовився, що є порушенням статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» (присяга працівника поліції). У діях ст.оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності ВКП Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанат поліції ОСОБА_4 вбачаються порушення службової дисципліни ст.3,8,18,64 Закону України «Про Національну поліцію», п.1,2 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, які виразились у недотриманні положень Конституції та законів україни та присяги працівника поліції , безпідставному невиході на службу з 24.02 по 08.03.2022 для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, враховуючи, що позивач мав спеціальний статус працівника поліції, що додатково покладало на нього певні обмеження та обов`язки пов`язані із проходженням служби в поліції. Вказаного працівника неодноразово повідомлено та попереджено керівництвом районного управління поліції про необхідність зявитись за за місцем роботи, однак в телефонному режимі повідомив, що прибувати до місця несення служби не буде. Враховуючи викладене, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Окружного адміністративного суд м.Києва від 10.08.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суд м.Києва від 21.09.2022 року відмовлено у задоволенні клопотань Головного управління Національної поліції в Київській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2025 року прийнято до провадження справу №640/12275/22 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

18.02.2025 року представником відповідача подано додаткові пояснення у справі.

28.02.2025 представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких просив: стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області середній заробіток за час вимушеного прогулу по день ухвалення судового рішення по справі.

04.03.2025 представником позивача подано додаткові пояснення у справі

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.04.2025 року №640/12275/22 постановлено подальший розгляд справи здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

01.05.2025 представником позивача подано клопотання про долучення доказів.

01.05.2025 року судом відкладено підготовче засідання.

28.05.2025 року судом відкладено підготовче засідання.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 року, продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання на 10.07.2025.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.06.2025 року частково задоволено заяву позивача і задоволено клопотання представника відповідача про виклик у судове засідання свідків, яке відбудеться 10.07.2025 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2025 року №640/12275/22 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. Постановлено подальший розгляд справи здійснювати в письмовому провадженні.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши в підготовчому засіданні позивача, представника позивача, представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в органах внутрішніх справ України з 10.10.2014 року по 07.11.2015, в Національній поліції з 07.11.2015, з 26.03.2021 року обіймав посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності ВКП Бучанського РУП ГУНП в Київській області.

30.08.2021 позивачем подано рапорт на ім`я начальника ГУ НП в Київській області про згоду на виконання обовязків за посадою начальника відділення поліції №5 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області з 01.09.2021 року.

13.01.2022 позивач ознайомлений з посадовою інструкцією т.в.о начальника відділення поліції №5 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області.

23.02.2022 наказом Національної поліції України № 171 «Про переведення особового складу на посиленний варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності» особовий склад Головного управління Національної поліції в Київській області переведено на посилений варіант службової діяльності.

24.02.2022 заступником начальника управління поліціїї Бучанського РУП ГУНП в Київській області подано начальнику Бучанського РУП ГУНП в Київській області рапорт про те, що з невідомих причин на місце дислокації не прибув лейтенант поліції ОСОБА_1 . В телефонній розмові останній повідомив, що прибувати до відділення № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області та виконувати свої службові обв`язки, на той час т.в.о. начальника поліції №5 цього ж районного управління поліції відмовляється. Обєктивних причин відсутності не повідомив.

08.03.2022 року комісією у складі начальника Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, заступника начальника Бучанського РУП ГУ НП в Київській області та т.в.о. заступника начальника відділу підтримки управління головної інспекції РУП ГУ НП в Київській області складено Акт про «не вихід на службу без поважних причин», згідно з пунктом 11 якого, старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності ВКП Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 без поважних причин не прибув з 24.02. по 08.03.2022 року для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам.

Начальником Бучанського РУП ГУ НП в Київській області направлено начальнику ГУ НП в Київській області Доповідну записку про можливі неправомірні дії окремих працівників ГУ НП в Київській області, зокрема, старшим оперуповноваженим ВКП ВП Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Ялагузян Аскар Вартанович (пункт 11 Доповідної записки).

08.03.2022 року відповідно до наказу начальника ГУ НП в Київській області №288 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за інформацією, викладеною в доповідних записках начальників структурних та відокремлених підрозділів ГУ про можливі неправомірні дії окремих працівників ГУ НП в Київській області, які виразилися у порушенні вимог статті 64 Закону України «Про Національну поліцію».

Для проведення службового розслідування створено дисциплінарну комісію у складі: голови: т.в.о. заступника начальника управління начальника відділу службових розслідувань управління головної інспекції ГУ НП в Київській області майора поліції Кальченка О.В. та 6 членів комісії: т.в.о. заступника начальника управління начальника відділу підтримки управління головної інспекції ГУ НП в Київській області капітана поліції Коломійця В.В., т.в.о. заступника начальника відділу підтримки управління головної інспекції ГУ НП в Київській області майора поліції Бойка С.С., старшого інспектора відділу службових розслідувань управління головної інспекції ГУ НП в Київській області капітана поліції Семенют О.М., старшого інспектора ситуаційного відділу управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції Субботін Я.О., заступника начальника відділу комплектування управління кадрового забезпечення ГУ НП в Київській області капітана майора поліції ОСОБА_5 , заступника начальника відділу моніторингу та зонального контролю Київського обласного управління ДВБ Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_6 (далі - Дисциплінарна комісія).

Головою дисциплінарної комісії на імя начальника ГУ НП в Київській області подано Доповідну записку про те, що 08.03.2022 у телефоному режимі було повідомлено та запропоновано прибути до Бучанського РУП ГУ працівникам поліції, в тому числі і ст. оперуповноваженому сектору розкриття злочинів проти власності ВКП Бучанського РУП ГУНП лейтенанту поліції ОСОБА_1 , однак останній у телефонному режимі відмовився.

08.03.2022 року комісією у складі заступника начальника Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, т.в.о. заступника начальника відділу підтримки управління головної інспекції РУП ГУ НП в Київській області та т.в.о. заступника начальника з превентивної діяльності відділу Бучанського РУП ГУ НП в Київській області складено Акт за вих. 140/109/15/-2022 відмови від надання письмових пояснень, відповідно до яких ОСОБА_1 повідомив в телефоному режимі, що прибувати для написання письмових пояснень не буде.

Відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інші…зазначено, що працівники були неоднаразово повідомлені та попереджені керівництвом та колегами про необхідність зявитись за місцем роботи для несення служби, однак останні у телефоному режимі повідомили, що прибувати до місця несення служби не будуть.

8.03.2022 року Дисциплінарною комісією складено Висновок за результатами проведеного службового розслідування за інформацією, наведеною у доповідних записках начальників структурних та відокремлених підрозділів Головного управління про можливі неправомірні дії окремих працівників ГУ НП в Київській області, які виразилися у порушенні вимог статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», затверджений 08.03.2022 року начальником ГУ НП в Київській області (далі - Висновок).

Згідно з пунктом 34 резолютивної частини Висновку, Дисциплінарною комісією запропоновано за порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1, статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції Україна (Закон України від 15.03.2018 за № 2337), Правил етичної поведінки поліцейський (наказ МВС України від 09.11.2016 № 1179), наказу Національної поліції України від 23.02.2022 року №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», які виразилися у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставному не виході на службу з 24.02.2022 по 08.03.2022 року для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, поддані неналежного прикладу підлеглим, старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Матеріали службового розслідування не містять пояснень позивача стосовно причин та обставин, за яких він був відсутній на службі з 24.02.2022 по 08.03.2022 та доказів ознайомлення його з проведенням службового розслідування.

Матеріали службового розслідування направлені позивачу засобами телефонного зв`язку в мєссенджер «Telegram».

08.03.2022 року за результатами службового розслідування ГУ НП в Київській області видано наказ №55 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області», пунктом 32 якого за порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції Україна, Правил етичної поведінки поліцейський, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 року №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», які виразилися у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставному не виході на службу з 24.02. по 08.03.2022 року для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 наказано звільнити зі служби в поліції.

09.03.2022 року згідно з наказом ГУ НП в Київській області №45 о/с «По особовому складу», відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) звільнено зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0017604), старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського районного управління поліції, без виплати грошового забезпечення.

Не погоджуючись з прийнятим наказом та прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в підготовчому засіданні позивача, представника позивача, представника відповідача, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 та ч.4 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовані Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIІI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580) .

Законом №580 визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною 1 ст.1 Закону №580 встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Приписами ч.1 ст.2 Закону №580 визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.3 вказаного Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст.6 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.17 та ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580, зобов`язує поліцейського, зокрема: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Особа, яка вступає на службу до поліції, складає Присягу на вірність Українському народові, текст якої наведено у ч.1 ст.64 Закону України "Про Національну поліцію" такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки", та скріплює її власноручним підписом. Присяга покладає на працівника поліції всю повноту відповідальності за виконання ним службових обов`язків.

Пунктами 1, 3-5 ст. 59 Закону №580 встановлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 Закону №580 однією з підстав для переміщення поліцейських в органах, закладах та установах поліції здійснюється на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський, як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно ч.1 ст. 60 Закону №580 проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Положеннями ст.19 Закону України №580 встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Для визначення сутності службової дисципліни, обов`язків поліцейських стосовно її дотримання, види дисциплінарних стягнень, порядок їх накладення застосуванню підлягає Закон України від 15.03.2018 року №2337-VIII, яким затверджено Дисциплінарний статус Національної поліції України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі також - Дисциплінарний статут).

Згідно із частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до статті 11 цього Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з статтею 12 Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборони, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Положеннями частин першої та другої статті 13 Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну). Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

Відповідно до частини третьої статті 13 Статуту визначено види дисциплінарних стягнень, а саме: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Згідно з частиною першою статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Пунктом 7 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень як звільнення зі служби в поліції.

Пунктом 6 ч.1 ст. 77 Закону №580 встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Отже, аналіз наведених положень свідчить про те, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед у перевірці, чи прийняте таке рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 06 квітня 2023 року у справі № 620/4545/22 та у постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а.

Відповідно до частини першої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893, затверджено Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (далі-Положення №893 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 2, 3 розділу І Положення №893 встановлено, що дисциплінарна комісія створюється за письмовим наказом Міністра внутрішніх справ України, службової особи поліції або ректора закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, наділених повноваженнями із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (далі - уповноважений керівник), одночасно з прийняттям рішення про призначення службового розслідування.

Дисциплінарна комісія утворюється у складі не менше трьох осіб, з яких визначається голова дисциплінарної комісії. У разі призначення службового розслідування за відомостями про скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, що потребує значного обсягу дій, зокрема опитування великої кількості поліцейських та інших осіб, витребування та аналізу значного обсягу матеріалів, уповноважений керівник може призначати заступника голови дисциплінарної комісії. Головою дисциплінарної комісії, утвореної в поліції, може бути лише поліцейський.

Згідно з пунктами 13, 14, 15 розділу І Положення №893 дисциплінарна комісія створюється на строк проведення службового розслідування.

Дисциплінарна комісія розпочинає свою діяльність із моменту видання уповноваженим керівником письмового наказу про призначення службового розслідування, в якому зазначається інформація про створення дисциплінарної комісії, призначення її голови та затвердження персонального складу.

Повноваження дисциплінарної комісії припиняються в день затвердження уповноваженим керівником висновку службового розслідування.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначена Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 (далі по тексту - Порядок №893, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин),

Згідно з пунктом 2 розділу V Порядку службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Пунктами 1, 2 розділу IV Порядку передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «;Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Відповідно до пункту 7 розділу V Порядку розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

З вищенаведених вимог законодавства суд робить висновок, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, є активним його учасником, наділений правом подавати письмові пояснення, скарги, документи, що стосуються службового розслідування.

Разом з тим, реалізації цих прав передує належне повідомлення такого поліцейського про призначення службового розслідування стосовно нього.

Вказана позиція суду узгоджуються з позицією апеляційного адміністративного суду у подібних правовідносинах

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що службове розслідування стосовно, зокрема, позивача, призначено наказом ГУ НП в Київській області від 08.03.2022 року №288.

Разом з тим, яким чином відповідачем доведено до відома позивача про факт призначення стосовно нього службового розслідування, відповідачем суду не повідомлено.

В свою чергу, копії матеріалів службового розслідування, подані суду відповідачем, доказів вручення наказу від 08.03.2022 року №288 позивачу під власноручний підпис не містять, як і відсутній відповідний акт про відмову позивача від ознайомлення з цим наказом, в той час, як позивач про належне його повідомлення про призначення службового розслідування стосовно нього у позовній заяві заперечує.

Як зазначав представник відповідача та надав докази до матеріалів справи, що позивача про результати проведення службого розслідування було повідомлено засобами телефонного зв`язку за допомогою мобільного додатку Telegram.

З копій матеріалів службового розслідування висновується, що службове розслідування стосовно, зокрема, позивача, призначено у формі письмового провадження.

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 7 розділу V Порядку збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб.

Абзацами 1, 2, 3, 6 пункту 14 розділу V Порядку встановлено, що під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.

Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку.

Письмове пояснення підписують особа, яка отримувала пояснення, та особа, яка надала пояснення, із зазначенням дати його надання.

Пунктом 17 розділу V Порядку врегульовано, що факт відмови поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб від надання пояснень фіксується шляхом складення акта про відмову надати пояснення.

В акті обов`язково зазначаються відомості про дату, час і місце його складення, посади, звання, прізвища, імена, по батькові осіб, які його склали, прізвище, ім`я, по батькові особи, якій було запропоновано надати пояснення та яка відмовилася це зробити, а також (у разі повідомлення) - причини такої відмови. Акт про відмову надати пояснення підписують член дисциплінарної комісії, присутній під час відмови, та інші особи, присутні під час відмови.

Акт про відмову надати пояснення реєструється в службі діловодства (канцелярії) органу (підрозділу, закладу, установи) поліції, ЗВО, в якому утворена дисциплінарна комісія, та долучається до матеріалів службового розслідування.

Згідно з частини третьої статті 18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Вказані обставини свідчать, що в межах службового розслідування дисциплінарна комісія мала вчинити дії щодо відібрання письмових пояснень у позивача, або скласти акт про відмову надання ним пояснень.

Разом з тим, суд звертає увагу, що пунктом 16 розділу V Порядку встановлено, що виклик поліцейського для надання пояснень у разі його відсутності на службі дисциплінарна комісія здійснює в порядку, визначеному частинами шостою-десятою статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Так, згідно з частинами шостою десятою статті 18 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Дослідивши копії матеріалів службового розслідування, надані відповідачем, судом встановлено, що в період проведення службового розслідування, яке тривало 1 день. А саме 08.03.2022 року, головою дисциплінарної комісії подано доповідну записку про те, що 08.03.2022 у телефоному режимі було повідомлено та запропоновано прибути до Бучанського РУП ГУ ст.оперуповноваженому сектору розкриття здлчинів проти власності ВКП Бучанського РУП ГУНП лейтенанту поліції ОСОБА_1 , однак останній у телефонному режимі від прибуття відмовився. Крім того, встановлено, що комісією у складі: заступника начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_18 , т.в.о. заступника начальника відділу підтримки управління головної інспекції ГУ НП в Київській області майора поліції Бойка С.С. та т.в.о. заступника начальника з превентивної діяльності Бучанського РУП ГУ НП в Київській області майора поліції Бондаря І.О. 08.03.2022 року складено «Акт відмови від надання письмових пояснень» , а саме про те, що, зокрема, ст.оперуповноваженому сектору розкриття здлчинів проти власності ВКП Бучанського РУП ГУНП лейтенанту поліції ОСОБА_1 у телефонному режимі було неодноразово повідомлено та запропоновано прибути до Бучанського РУП ГУ для написання письмових пояснень по факту невиходу на службу. Однак, останній у телефонному режимі повідомив, що прибувати для написання письмових пояснень не буде.

В свою чергу, суду не надано і в матеріалах справи відсутні докази направлення поштовим зв`язком на адресу позивача (адреса місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі) відповідачем виклику про надання пояснень, отримання чи неотримання позивачем за адресою його місця проживання вказаного виклику, в той час, як повідомлення та запрошення поліцейського в телефонному режимі або у інший, ніж направлення поштою виклику про надання пояснень, про необхідність прибуття та надання пояснень спосіб, ні Дисциплінарним статутом ні Порядком не передбачено та суперечить вказаним законодавцем нормам.

Таким чином, копії матеріалів службового розслідування не містять належних, допустимих та достатніх доказів реалізації Дисциплінарною комісією права позивача на подання письмових пояснень щодо обставин встановлених порушень та прийнятті участі при проведенні такого розслідування.

В розрізі зазначеного, суд також вважає за необхідне звернути увагу, що частинами першою, другою статті 16 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідач не скористався правом ні на дотримання строку проведення службого розслідування, ні на продовження терміну службового розслідування.

Як вже було зазначено судом, службове розслідування призначено 08.03.2022 року відповідно до наказу начальника ГУ НП в Київській області №288 «Про призначення службового розслідування».

Отже, на переконання суду, складання дисциплінарною комісією 08.03.2022 року Висновку службового розслідування є передчасним, без дотримання та забезпечення права поліцейського на захист, передбаченого статтею 18 Дисциплінарного статуту, що в свою чергу, є порушенням норм Дисциплінарного статуту.

Згідно з пунктом 4 розділу V Порядку службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Розділом VI Порядку врегульовано питання оформлення матеріалів службового розслідування.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 розділу VI Порядку зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Згідно з пунктом 4 VI Порядку в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування:

обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;

посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення;

пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку;

обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Дослідивши описову частину Висновку службового розслідування, судом встановлено, що службове розслідування стосовно позивача стосується обставин неприбуття останнім на місце несення служби в період з 24.02.2022 року у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, та подальше неприбуття до 08.03.2022 року, в чому відповідач вбачає порушення Присяги поліцейського.

Згідно сталої судової практики, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 року у справі №200/11036/20-а, порушення Присяги поліцейського слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

З описової частини Висновку судом встановлено, що Дисциплінарна комісія посилається лише на пояснення працівників поліції, яким було відомо, що позивачу в телефонному режимі повідомлялося про необхідність прибуття на службу для виконання завдань, разом з тим, позивач так і не прибув на робоче місце. Вказані обставини зазначені Дисциплінарною комісією у Висновку в різних вислівах, але мають аналогічний сенс.

В свою чергу, враховуючи, що згідно із Дисциплінарним статутом пояснення інших осіб є належними доказами, водночас, одним із елементів доказування, судом досліджено усі матеріали, подані до справи відповідачем, та встановлено відсутність саме достатніх доказів, які б дійсно підтверджували факт відсутності позивача на роботі.

За загальними вимогами доказами відсутності на робочому місті працівника можуть бути: акт про відсутність на роботі, табель обліку робочого часу, доповідна записка та пояснення працівника щодо причин відсутності, крім того, відсутність працівника може бути зафіксована і іншими способами, наприклад, записами з камер відеоспостереження або свідченнями очевидців, тощо.

Так, згідно з Довідкою ГУ НП в Київській області від 25.08.2022 року №369 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні два місці проходження служби перед звільненням, відповідачем вказано, що за лютий місяць 2022 року позивачем відпрацьовано 28 календарних днів, що спростовує його відсутність за місцем служби за період з 01.02. по 28.02.2022 року.

Крім того, суд бере до уваги, що наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» затверджено форму табелю обліку використання робочого часу, згідно з яким умовне позначення «прогул» має бути відмічене кодом «ПР», а неявка з нез`ясованих причин - «НЗ».

В свою чергу, відповідачем стосовно позивача не надано суду табелю обліку робочого часу за лютий - березень 2022 року .

Зокрема, усі пояснення, якими керувалась Дисциплінарна комісія при проведенні службового розслідування та складанні висновку, відібрано у співробітників поліції 08.03.2022 року, що не може достовірно свідчити про належність вказаних доказів як єдиних щодо подій, які відбувались з 24.02.2022 року.

Крім того, Акт про «не вихід на службу без поважних причин», згідно з пунктом 11 якого, старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності ВКП Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 без поважних причин не прибув з 24.02. по 08.03.2022 року для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, складено також лише 08.03.2022 року.

У матеріалах справи відсутні відповідні акти про «не вихід на службу без поважних причин», починаючи з 24.02.2022 року по 07.03.2022 року за кожен конкретний день, про фіксації факту не прибуття позивача на роботу. Зокрема, відповідачем не надано та Дисциплінарною комісією не зазначено у Висновку відомості обліку поліцейських, в яких би містився час та день (не)прибуття поліцейського на місце несення служби, тощо.

Водночас, суд ураховує, що відповідачем не дотримано процедури отримання в межах службового розслідування від позивача пояснень щодо вчиненого дисциплінарного проступку, регламентовану Дисциплінарним статутом та Порядком.

В свою чергу, відповідачем під час судового розгляду не спростовано, що окрім письмових пояснень працівників поліції, які ґрунтуються лише на спогадах останніх, інших доказів доведення до відома позивача порядку несення служби під час воєнного стану з 24.02.2022 року, повідомлення останнього про початок стосовно позивача службового розслідування та необхідності надання пояснень, в рамках чого відповідачем могло б бути надано оцінку повідомлених позивачем обставин недопуску до робочого місця суду не надано.

Враховуючи викладене, у зв`язку із недостатністю доказів вини позивача, яка б полягала в умисному не виході на службу в період з 24.02.2022 року по 08.03.2022 року, суд вважає не обґрунтованим Висновок, складений за результатами проведеного службового розслідування.

Крім того, із змісту Висновку службового розслідування судом встановлено відсутність належного висвітлення обставин аналізу Дисциплінарною комісією наявності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин відповідальності, враховуючи, що діючих дисциплінарних стягнень поліцейський не має.

Разом з тим, висновків, що при обранні виду Дисциплінарного стягнення дисциплінарною комісією враховано усі обставини, що обтяжують відповідальність (наявність дисциплінарного стягнення), зокрема періодичність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (що носить системний характер), аналіз його службової характеристики, Висновок службового розслідування не містить.

У свою чергу, суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому, саме лише відтворення у висновку службового розслідування обставин, наведених у документі, що став підставою для призначення службового розслідування, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Разом з тим, зміст Висновку службового розслідування та копії матеріалів службового розслідування свідчать про недотримання вимог Дисциплінарною комісією із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського та ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, без надання оцінки доводам позивача, без з`ясування усіх обставин, без урахування особи позивача, ступеня його вини, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, його попередньої поведінки, ставлення до служби.

Згідно з частинами сьомою, восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до частини дев`ятої статті 20 Дисциплінарного статуту застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Так, оскаржуваний наказ від 08.03.2022 року №55, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з посади, прийнято за наслідками аналізу начальника ГУ НП в Київській області матеріалів службового розслідування.

В судовому засіданні судом допитаний в якості свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що у 2022 році працював на службі в поліції в Бучанському РУП. 23.02.2022 весь особовий склад був зібраний по тривозі. 24.02.2022 він знаходився на чергуванні, бачив позивача за місцем дислокації, потім спілкувався з позивачем засобами телефонного зв`язку. Зазначив, що позивачем було організовано чергування особистого складу, виїзди, виконання завданнь. Інших керівників, п.Гончарука, п. Ткача не бачив. Був звільнений 14.03.2022 року. Щодо деталей відсутності позивача на робочому місті не обізаний, пізніше дізнався, що обов`язки керівника виконував Пікульскій.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_20 , пояснив, що по березень 2022 році працював на службі в поліції слідчим в Бучанському РУП. 23.02.2022 весь особовий склад був зібраний по тривозі. З 24.02.2022 по 26.02.2022 бачив позивача за місцем дислокації. Зазначив, що позивачем було організовано чергування, виїзди, виконання завдань, допомога цивільному населенню, обслуговування всієї території, постійна комунікація з особовим складом і цивільним населенням. Жодних інших керівників не бачив, не приїзжали. З 27.02.2022 перебував в іншій місцевості, був звільнений одним наказом з позивачем.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_21 , пояснив, що перебував в дружніх відносинах з позивачем. В період з 24.02.2022 по 28.02.2022 разом з родиною проживав в с.Чайки. Обізнаний, що позивач працював в поліції, за період перебування неодноразово зустрічався з позивачем у відділенні і поряд, приїздив до відділення поліції, де бачив і інших поліцейських, які були в броніжилетах та озброєнні, вхід у відділення було закладно мішками з піском. Позивач допомогав його родині та іншим цивільним з документами, гуманітарною допомогою та іншими необхідними речами. Дізнавшись про звільнення позивача дуже здивувся, бо був обізнаний про його наміри працювати.

Допитана в якості свідка ОСОБА_22 , пояснила, що період з 24.02.2022 перебувала в с.Чайки Київської області де вона працює та мешкає. Позивача знає з того періоду, обізнана, що займав посаду керівника. Робота поліції, цивільних осіб, патрулювання, блок пости, безпекові питання було організовано на належному рівні. Кожного дня все керівництво та сілові органи збиралися на нараду, велись протоколи, робили фото. По території були встановлені маячки, заходили дрг, поліція працювала дуже відповідально. В період з 24 лютого 2022 року по 27 лютого 2022 року позивача бачила постійно і допомогала, що було в її можливостях.

В судовому засіданні судом допитаний в якості свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що працює заступником начальника Бучанського РУП ГУНП у Київській області, 24.02.2022 ОСОБА_17 повідомив, що ОСОБА_23 відсутній за місцем дислокації в с.Чайка всупереч наказу керівництва, на телефонні дзвінки не реагував,слухавку не брав. Дозвіл на виїзд з місця дислокації ОСОБА_24 не надавався, оскільки весь особовий склад перебував в бойовому режимі. 08.03.2022 ОСОБА_24 відмовився з`явитись для надання пояснень.

В судовому засіданні судом допитаний в якості свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що працює оперуповноваженим 1-го відділу (боротьби з нелегальною міграцією) управління міграційної поліції ГУНП в Київській області. 23.02.2022 була проведена селекторна нарада і весь особовий склад був попереджений про бойовий режим. З 24.02.2022, як в.о. керівника (Ткач був у відпустці) почав зі всіма зв`язуватись, дізнаватись загальну обстановку. Заступник, ОСОБА_25 повідомив, що ОСОБА_23 відсутній за місцем дислокації в с.Чайка всупереч наказу керівництва, на телефонні дзвінки не реагував, слухавку не брав. Щодо комунікації позивача з Ткачем інформація не відома. Ввечері позивач повідомив, що не збирається нести службу в поліції в подальшому. Дозвіл на виїзд з місця дислокації Ялагузяну не надавався, оскільки весь особовий склад перебував в бойовому режимі.

В той же час, матеріали справи містять фотоматеріали, зроблені по місцезнаходженню Чайки: фото особового складу поліції з рюкзаками, сумками зроблено 23.02.22 о 22-54 біля будівлі поліції, Чайки; фото будівлі поліції ВП 5, вхід закладений мішками 25.02.22 о 7-29; фото, короткі відео працівників поліції в кабінетах: зроблено 24.02 2022 о 10-16, 25.02.2022 о 4-30, о 4-38, короткі відео працівників поліції та осіб в цивільному одягу (озброєнних та в захисті); фото працівників поліції, які відпочивають в приміщенні, в кабінетах (зі зброєю та в броніжилетах та касках) зроблено 24.02 2022 о 23-07; фото працівників поліції на вулиці (озброєнні) 25.02.2022 7-22, о 8-03, 26.02.2022 о 14-00, фото позивача з працівником поліції на вулиці (озброєнні та в захисті) 25.02.2022 о 7-30; фото зброї зроблено 24.02 2022 о 19-13. Фото "стройової" записки на 24.02.2022 відділення поліції №5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області де вказано список присутніх осіб - 27, на службі - 5, у відпустці-1, навчання-1 за підписом т.в.о. начальника ВП №5 лейтенант поліції А.Ялагузян, фото зроблено 24.02.2022 о 10-43 Чайки. Фото стройової записки на 26.02.2022 відділення поліції №5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області де вказано список присутніх осіб - 25, вихідний - 3, незаконно відсутні -7 за підписом заступника начальника ВП №5 лейтенант поліції О. Пікульскій, під номером 1 в списку присутніх вказано ОСОБА_1 фото зроблено 26.02.2022 о 13-58 Крім того, в матералах справи наявні фотокопії діалогів з мобільних додатків, з особистими контактами позивача, а саме з контактом ОСОБА_3 : 24.02.2022 відправлено «стройову» записку, фото пошкодженого зруйнованого будинку о 22-44, 26.02.22 о 11-58 - фото співробітників; контакт пресса Подрейко Аліна Миколаївна: 24.02, 26.02- просить фото як поліція чергує на вулицях; контакт Александр Горвач УПП Чайки: з 24.02.- по 26.02. переписка про необхідність забратит їжу, повідомлення про винищувач, заправка авто; контакт ОСОБА_26 переписка з 23.02.2022 від позивача: повідомлення про зруйнований будинок, факс, повідомлення про сбу, влучення, евакуацію УПП, фото приміщення відділення поліції, фото співробітників і позивача, повідомлення про загальну обстановку, що відбувається, про затримання особи і автомобіля, який ставить мітки 25.02.2022 по 26.02, інформація з відео про особовий склад відділення поліції, повідомлення про патрулювання; контакт Олександр Пікульский зам 5 Чайки: 24.02.2022 дає інформацію щодо озброєння ТО, інформацію по оновленню «строевки» станом на 25.02,2022, 26.02.2022; контакт Кравчук Вова КС повідомлення про наявність додаткових людей, інформація позивача про знаходження ворожої техники на теритрорії, інформація для позивача, що людей багато звільняють -10.03.22.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В силу вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень суд повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Отже, аналізуючи вказані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що суб`єкт владних повноважень, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами дисциплінарної справи, тощо, що в свою чергу при розгляді даного спору доведено не було.

Крім того, слід зазначити, що невихід працівників на роботу внаслідок ведення воєнних дій та пов`язаних з ними обставин, не свідчить беззаперечно про їх відсутність на службі без поважних причин. Зазначене може бути обумовлено необхідністю збереження життя та здоров`я таких працівників та їх сімей і не може вважатися єдиною самостійною підставою, що свідчить про відсутність на роботі без поважних причин.

Щодо правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то згідно сталої судової практики така повинна фокусуватися, насамперед, на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного проступку; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи відповідає застосований вид стягнення вимогам закону.

Отже, судом встановлено, що під час дисциплінарного провадження стосовно позивача мали місце грубі порушення відповідачем вимог Дисциплінарного статуту, Порядку та Положення №893, що виявилися: у недотриманні прав позивача на ознайомлення із наказом про призначення службового розслідування, матеріалами службового розслідування; у передчасності прийнятого Висновку службового розслідування, складеного без урахування пояснень позивача, які мали бути відібрані в ході службового розслідування членами Дисциплінарної комісії; не відповідності змісту Висновку службового розслідування обов`язковим елементам щодо врахування характеру проступку, обставин, за яких він був вчинений, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результатів оцінювання службової діяльності позивача, наявності заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Враховуючи викладене, наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 08.03.2022 року №55 в частині притягнення старшого оперуповноваженого сектору розкиття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності (пункт 32) є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Враховуючи те, що оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №45 о/с від 09.03.2022 року в частині звільнення зі служби в поліції позивача прийнято на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», позовна вимога про його скасування як протиправного в частині звільнення позивача, маючи характер похідної, підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про поновлення на посаді та щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає.

Згідно зі статтею 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Відповідно до пункту 2.27. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 вбачається, що днем звільнення вважається останній день роботи. У зв`язку з цим, запис у трудовій книжці про звільнення працівника, а також і наказ про припинення трудового договору повинні містити вказівку на останній день роботи працівника, який і є днем звільнення.

Згідно з витягом з наказу ГУ НП в Київській області від 09.03.2022 року №45 о/с «По особовому складу» відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) звільнено зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0017604), старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського районного управління поліції в Київській області, без виплати грошового забезпечення.

Тобто, 09 березня 2022 року є останнім робочим днем ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи встановлення судом факту незаконного звільнення позивача з посади старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, ОСОБА_1 підлягає поновленню на відповідній посаді з 10.03.2022 року (першим робочим днем наступним після дня звільнення).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, - кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Таким чином, рішення суду у частині поновлення позивача на посаді підлягає зверненню до негайного виконання.

Як вже було зазначено судом, внаслідок скасування в судовому порядку наказу ГУ НП в Київській області від 09.03.2022 року №45 о/с, у позивача виникло право на відшкодування йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в періоді з 10.03.2022 року.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі №369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19) зроблено висновок про те, що виплати, які мають бути здійснені роботодавцем на користь незаконно звільненого працівника, у тому числі середній заробіток за час вимушеного прогулу або різниця в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, не можуть вважатись заробітною платою та не витікають із трудового договору як підстави для виплат. Ці виплати не можуть кваліфікуватись як плата за виконану роботу.

Отже, виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України) не є різновидом оплати праці та елементом структури заробітної плати.

Середній заробіток визначається відповідно до частини першої статті 27 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (із змінами і доповненнями) , при цьому, враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).

З урахуванням норм абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

В силу пункту 5 розділу ІV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

За змістом абзацу 2 пункту 8 Порядку №100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Так, оскаржуваний наказ, яким позивача звільнено з займаної посади, реалізовано 09.03.2022 року, та поновлено на посаді цим рішенням з 10.03.2022 року.

Таким чином, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача проводиться відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 за період з 10.03.2022 року по 11.08.2025 року включно.

В матерали справа долучена довідка ГУ НП в Київській області від 25.08.2022 року №369, відповідно до якої, відповідачем повідомлено суд, заробітна плата позивача за два останніх місяці роботи (31 календарних день січня 2022 року та 28 календарних днів лютого 2022 року) становить в загальній сумі 33 279,58 грн (16070, 63 грн та 17 208,95 грн відповідно за кожен місць), а середньоденна заробітна плата позивача становить 564,06 грн.

Кількість календарних днів вимушеного прогулу за період з 10.03.2022 року по 11.08.2025 року складає 1251 днів.

Отже, сума середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу становить 705 639, 06 грн (564,06 грн х 1251 календарних днів). При цьому з вказаної суми відповідачем має бути відраховано податки та обов`язкові платежі.

Отже, з метою ефективного захисту порушеного права позивача суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення позивача до дня винесення судом рішення про поновлення позивача на службі в розмірі 705 639, 06 грн, з якої підлягають відрахуванню обов`язкові податки та збори.

Крім того, згідно з пунктом 2 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Відтак, рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню. При цьому, сума стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць становить 16 921,80 грн (шістнадцять тисяч девятсот двадцять одна грн 80 коп.), виходячи з середньої кількості календарних днів місяця у кількості 30.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного наказу з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Решта тверджень та посилань сторін судом не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 08.03.2022 року №55 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 09.03.2022 року №45 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 .

Поновити на службі ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору розкиття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції з 10 березня 2022 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 березня 2022 року по 11 серпня 2025 року в сумі 705 639, 06 грн грн (сімсот п`ять тисяч шістсот тридцять дев`ять грн 06 коп.), з якої відрахувати обов`язкові податки та збори.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору розкиття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції з 10 березня 2022 року підлягає негайному виконанню.

Рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області (, вул. Володимирська, 15 м. Київ, 01601) на користь ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць в сумі 16 921,80 грн (шістнадцять тисяч девятсот двадцять одна грн 80 коп.), з відрахуванням при виплаті обов`язкових податків та зборів підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Троянова