Справа № 460/10087/25
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2025 року м. Рівне №460/10087/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька за участю секретаря судового засідання Т.Р. Саванчук та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник Степанець М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про часткове скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому позивачка просить суд:

Скасувати частково податкове повідомлення-рішення від 07.03.2025 № 4238/ про застосування штрафних (фінансових) санкцій та або пені, в частині порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 311781 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення контролюючим органом, на думку позивачки, нею не порушено порядок ведення обліку товарних запасів. Оскільки під час перевірки копію акта працівники ДПС позивачу не вручили, тому 13.02.2025 позивачка направила копії документів, що підтверджують ведення товарного обліку цінним листом з описом вкладеного. Таке відправлення відповідач отримав 18.02.2025. Крім того, фактична перевірки проводилася 29.01.2025, а акт перевірки датований 30.01.2025, а тому оскаржуване ППР прийнято на підставі неіснуючого акта. Щодо суті виявленого порушення позивачка зазначає, що відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 496, облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. Позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, про що подав відзив. В обгрунтування своєї позиції вказує, що в ході проведеної перевірки встановлено, зокрема, не ведення позивачем обліку товарних запасів на суму 311781,00 грн. Продавець ОСОБА_2 від підпису та отримання одного примірника акта перевірки відмовилася, про що складено акт відмови від підписання та отримання акта фактичної перевірки, зареєстрованого 30.01.2025 за №143/Ж6/17-00. Акт фактичної перевірки від 29.01.2025, зареєстрованого 30.01.2025 №2146/Ж5/17-00-07-05-17/ НОМЕР_1 (бланк 001323) було направлено для ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та повернено в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач вказує, що ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР. Вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення правомірним, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

28.07.2025 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач покликається на неправомірність призначення перевірки.

01.08.2025 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує на правомірність призначення та проведення перевірки позивача.

Ухвалою від 16.06.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.07.2025.

09.07.2025 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді.

Ухвалою від 18.07.2025 відкладено підготовче засідання до 30.07.2025.

Протокольною ухвалою від 30.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 13.08.2025.

В судовому засіданні 13.08.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 22.08.2025.

Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, просили розгляд справи проводити без їх участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила.

Розглянувши подані представниками сторін документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець, основний вид діяльності 47.42 «Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах» та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Рівненській області.

29.01.2025 працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області у відповідності до Наказу Головного управління ДПС у Рівненській області від 22.01.2025 №259-п «Про проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 », направлень на перевірку від 22.01.2025 №378/Ж3/17-00-07-05-15 та від 22.01.2025 №379/Ж3/17-00-07-05-15, виданих ГДІ ГУ ДПС у Рівненській області Ярощуку М.М. та ГДІ ГУ ДПС у Рівненській області Дякевичу Р.М., проведена фактична перевірка магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Підставою для проведення перевірки стала доповідна записка управління податкового аудиту від 21.01.2025 №277/17-00-07-05-10, зокрема, що на виконання листа ДПС України від 03.07.2024 №19312/7/99-00-07-04-02-07 щодо проведення фактичних перевірок платників податків з питань порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору організувати проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Метою даної перевірки ФОП ОСОБА_1 визначено: дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі на виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Період діяльності, що перевіряється, - згідно зі статтею 102 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Перед початком перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) для продавця магазину «Patifon» ОСОБА_2 пред`явлено направлення від 22.01.2025 №378/Ж3/17-00-07-05-15 та від 22.01.2025 №379/Ж3/17-00-07-05-15, видані головному державному інспектору ГУ ДПС у Рівненській області Ярощуку Миколі Миколайовичу та головному державному інспектору ГУ ДПС у Рівненській області Дякевичу Руслану Миколайовичу та вручено копію наказу Головного управління ДПС у Рівненській області від 22.01.2025 №259-п «Про проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 ».

В ході проведення перевірки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) знято залишки технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту на загальну суму 311 781,00 грн., на даний товар не надано документів (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарів.

Під час проведення перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було здійснено контрольну закупку кабеля Baseus Cafule Metal Data Type C 66 W 1м CAKF00101 по ціні реалізації 300,00 грн., розрахункова операція на суму покупки не проведена через програмний реєстратор розрахункових операцій (ПРРО), видано розрахунковий документ не встановленої форми (товарний чек), фіскальний чек не роздруковано та не видано.

З акту фактичної перевірки (пп.2.2.20 п.2.2 розділу 2 акту) вбачається, що при проведенні перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) встановлено: - факт не проведення розрахункових операцій на загальну суму 100,00 грн. згідно невідповідності готівки в касі; - на початок проведення перевірки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) встановлено факт не ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем реалізації, а саме: на початок проведення перевірки не надано будь-яких документів, які підтверджують облік та походження на товар на загальну суму 311781,00 грн. згідно акту зняття залишків;

- на початок проведення перевірки було надано запит на надання документів з вимогою надати документи, а саме: договору на обслуговування банківського терміналу, рух коштів по банківському терміналу (еквайрингу). Станом на кінець перевірки такі документи не надано;

- при покупці товару в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) розрахункову операцію проводила продавець ОСОБА_2 , з якою на момент проведення перевірки у ФОП ОСОБА_1 не оформлений договір на працевлаштування та не надано повідомлення про працевлаштування, тобто встановлено факт не оформлення трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2 ;

- на кінець проведення перевірки о 14 год. 55 хв. була надана заява про приєднання до умов та правил надання послуги Еквайринг між ФОП ОСОБА_1 та Приватбанком та рух коштів по терміналу з 07.11.2024 по 29.01.2025.

Таким чином, перевіркою встановлено факт не проведення розрахункової операції з реалізації кабелю живлення Baseus Cafule Metal Data TypeC 66 W 1м CAKF00101 на суму 300,00 грн. через ПРРО, встановлена розбіжність між сумою готівкових коштів на місці проведення розрахунків з урахуванням проведеної контрольної операції та сумою коштів, зазначеною в денному звіті програмного реєстратора розрахункових операцій (ПРРО) (невідповідність суми готівкових коштів складає 100,00 грн.) та встановлено факт не ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем реалізації, чим порушено вимоги п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) (далі- Закон №265/95-ВР), а саме:

- п.1 ст.3 Закону України №265/95-ВР, який передбачає проведення розрахункових операцій на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- п. 2 ст.3 Закону України №265/95-ВР, відповідно до якого необхідно надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

- п. 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР, який передбачає необхідність введення в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

З огляду на викладене, в ході проведення перевірки встановлено наступні порушення: не проведення розрахункових операцій на суму 400,00 грн. та не ведення обліку товарних запасів на суму 311 781,00 грн.

За результатами фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) складено акт фактичної перевірки від 29.01.2025, зареєстрований 30.01.2025 №2146/Ж5/17-00-07-05-17/ НОМЕР_1 (бланк 001323).

Продавець ОСОБА_2 від підпису та отримання одного примірника акта перевірки відмовилася, про що складено акт відмови від підписання та отримання акта фактичної перевірки, зареєстрованого 30.01.2025 за №143/Ж6/17-00.

Акт фактичної перевірки від 29.01.2025, зареєстрований 30.01.2025 №2146/Ж5/17-00- 07-05-17/ НОМЕР_1 (бланк 001323) було направлено для ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та повернено в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

За результатами проведеної фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), враховуючи висновки, викладені в акті фактичної перевірки від 29.01.2025, зареєстрованого 30.01.2025 №2146/Ж5/17-00-07-05-17/ НОМЕР_1 (бланк 001323) винесено податкове повідомлення-рішення від 07.03.2025 №4238/ про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 312 181,00 грн. Згідно розрахунку штрафних (фінансових) санкцій по акту перевірки встановлено порушення вимог п. 1, 2, 12 статті 3 Закону №265, та застосовано штрафні санкції за непроведення розрахункових операцій через ПРРО, за порушення, вчинене вперше на суму 400,00 грн. (300,00 грн.+100,00 грн.)х100%) та за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому законодавством порядку (311781,00 грн. х100%).

Позивач скористався правом адміністративного оскарження та подав скаргу до Державної податкової служби України на податкове повідомлення рішення від 07.03.2025 №4238/, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 15.05.2025 №13988/6/99-00-06-03-02-06, яким ППР від 07.03.2025 №4238/17000705- 22 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач не погодився з ППР від 07.03.2025 №4238/17000705- 22 та оскаржив його до суду в частині застосування штрафних санкцій в сумі 311781 грн.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України, визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким, неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Отже, доводи щодо неналежного виконання вимог норм Податкового кодексу України щодо процедури призначення та проведення перевірки, як підстави позову, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками, при цьому, правову оцінку таким підставам суди повинні надавати в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, переходити до перевірки підстав позову по суті встановлених під час перевірки порушень податкового та/або іншого законодавства.

Позивач, у відповіді на відзив вказує на те, що у контролюючого органу були відсутні підстави для проведення фактичної перевірки, а саме зазначає, що при здійсненні призначення перевірки контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК, чого в наказі не зазначено.

Щодо підстав визначених у наказі про проведення перевірки, суд враховує таке.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: (пункт 80.2.2.) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Із змісту наведених норм права слідує, що пункт 80.2 статті 80 ПК України виокремлює різні підстави для проведення контролюючим органом фактичної перевірки суб`єкта господарювання.

Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 березня 2024 року в справі № 420/9909/23 викладено наступний правовий висновок:

«У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.».

Суд звертає увагу, що у наказі Головного управління ДПС у Рівненській області від 22.01.2025 року №259-п, підстави для проведення фактичної перевірки «… на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80, керуючись статтею 20, підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, пунктом 80.8 статті 80, пунктом 82.3 статті 82 Податкового кодексу України…» (а.с.126).

Отже, в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункт саме 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Як зазначає відповідач, підставою для проведення перевірки стала доповідна записка управління податкового аудиту від 21.01.2025 №277/17-00-07-05-10, зокрема, що на виконання листа ДПС України від 03.07.2024 №19312/7/99-00-07-04-02-07щодо проведення фактичних перевірок платників податків з питань порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору організувати проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

При цьому, зміст питань, які підлягали перевірці, відображено в наказі дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі на виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Період діяльності, що перевіряється, - згідно зі статтею 102 Податкового кодексу України.

Враховуючи висновки Верховного Суду та приписи частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить до висновку, що оскільки в наказі вказано, що підставою для призначення фактичної перевірки з питань дотримання норм законодавства, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі обіг товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) є підпункти 80.2.2, 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а у наказі відносно позивачки чітко вказано підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, доводи позивачки про недотримання контролюючим органом вимог ПК України, які пред`являються до наказу про проведення фактичної перевірки, є помилковими.

Щодо дати наказу, варто зазначити таке. Дійсно, перевірка була проведена 29.01.2025. Водночас, акт фактичної перевірки від 29.01.2025, зареєстрований 30.01.2025 №2146/Ж5/17-00-07-05-17/ (бланк 001323). Тобто, 30.01.2025 це дата реєстрації акта перевірки. А відтак, доводи позивача про те, що оскаржуване ППР прийнято на підставі неіснуючого акта не відповідає дійсності.

Щодо встановлених порушень за результатами проведеної фактичної перевірки, суд зазначає таке (тут надається оцінка лише тим порушенням, в частині яких позивач оскаржує ППР).

Так відповідно акту перевірки встановлені наступні, зокрема, порушення:

- п. 12 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВP «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), який передбачає необхідність введення в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

З огляду на викладене, в ході проведення перевірки встановлено не ведення обліку товарних запасів на суму 311781,00 грн.

За результатами встановленого порушення відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення від 07.03.2025 №4238/. Згідно розрахунку штрафних (фінансових) санкцій по акту перевірки встановлено порушення вимог п. 1, 2, 12 статті 3 Закону №265, застосовано штрафні санкції за непроведення розрахункових операцій через ПРРО, за порушення, вчинене вперше на суму 400,00 грн. (300,00 грн.+100,00 грн.)х100%) та за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому законодавством порядку (311 781,00 грн. х100%).

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі Закон №265), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Щодо не ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, що є порушенням пункту 12 статті 3 Закону № 265, суд зазначає наступне.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Статтею 2 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог пункту 2 статті 3 Закону № 996-XIV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пунктом 1.2 глави 1, пунктом 2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення № 88), а саме: первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно з пунктом 2.14 глави 2 Положення № 88 визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Статтею 3 Закону № 265/95-ВР визначені обов`язки суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу.

Згідно з пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Зі змісту норм права вбачається, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Відповідно до статті 20 Закону № 265/95-ВР, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Так, зміни до статті 3 Закону № 265/95-ВР (щодо встановлення обов`язку надати на початок перевірки відповідних документів), а також до статті 20 Закону № 265/95-ВР, які розширили дію цієї статті і на порушення, пов`язане з ненаданням до перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), внесені Законом України від 20 вересня 2019 року №128-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг» і набрали чинності 01 серпня 2020 року.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 (далі Порядок №496).

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку. Первинні документи, на підставі яких внесено записи до форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Згідно з пунктом 2 Порядку №496, форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.

Приписами пункту 11 Порядку №496 встановлено, що форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

Враховуючи наведене вище, у зв`язку із здійсненням діяльності з реалізації технічно складних побутових товарів, ФОП або особа, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу такого ФОП був зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки первинні документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходились у місці продажу.

У постановах від 27 грудня 2023 року у справі № 280/1998/23, від 11 січня 2024 року у справі №420/12275/22 Верховний Суд звертав увагу, що стаття 20 Закону № 265/95-ВР у редакції до 01 серпня 2020 року передбачала відповідальність суб`єктів господарювання за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Тобто, підставою для притягнення до відповідальності згідно із нормою у зазначеній редакції могло бути лише встановлення факту реалізації товару, який не був облікований належним чином. Водночас за змістом статті 20 Закону № 265/95-ВР у редакції, чинній з 01 серпня 2020 року, суб`єкт господарювання несе відповідальність за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або за не надання документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Отже, не надання до перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

У той же час, диспозиція норми статті 20 Закону №265/95-ВР передбачає, що до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 січня 2024 року у справі №420/12275/22 та від 15 травня 2025 року справі № 380/9233/24.

Верховний Суд у постанові від 27 грудня 2023 року у справі № 280/1998/23 виснував, що ключовим елементом норми пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР (щодо обов`язку суб`єкта господарювання надати облікові документи) та статті 20 цього Закону (щодо відповідальності за ненадання таких документів) є словосполучення «товарні запаси, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу», яке міститься у кожній з цих норм.

Отже, згідно з нормами пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР платник податків зобов`язаний надати облікові документи щодо товарів, які безпосередньо на момент перевірки знаходились у місці продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки встановлено, що у порушення пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР на товари (згідно із додатком до акта фактичної перевірки акт зняття залишків) на місці здійснення розрахунків, у позивача відсутні документи, які підтверджують облік та походження товарів.

Предметом доказування, з огляду на виявлене контролюючим органом порушення, було те, чи надав суб`єкт господарювання до перевірки документи на підтвердження того, що товари, які знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), тобто товарні запаси, належним чином обліковані.

Зокрема, під час перевірки платником податків документи, що стосуються предмета перевірки або пов`язані з ним не були надані. Позивачем вказана обставина не заперечується та не спростовано належними та допустимими доказами.

Отже, з огляду на вимоги наведених приписів Закону №265/95-ВР, не надання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

Щодо доводів позивача про те, що ним направлені 13.02.2025 відповідачу документи, що підтверджують ведення обліку товарних запасів, які відповідачем отримані 18.02.2025, то варто зазначити таке.

Дійсно, до позовної заяви позивач надав докази щодо направлення документів відповідачу. Водночас, як до позовної заяви, так і відповідачу, позивач направив документи щодо обліку товарних запасів в магазині «Patifon», який знаходиться в м.Рівне, вул.Княгині Ольги,1 (а.с.17-49, а.с.77-112), водночас перевірка проводилася в магазині «Patifon» за адресою Рівненська область, м.Сарни, вул.Широка, 13А, окаржуване податкове повідомлення-рішення стосується порушень, виявлених в магазині в м.Сарни.

Враховуючи, що за змістом статті 20 Закону № 265/95-ВР розрахунок штрафних санкцій здійснюється виходячи з вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку (тобто за обсягами виявленого товару, яке реалізовано, але не обліковано, або виходячи з обсягів виявлених залишків товарів, щодо обліку яких не надано документів), то здійснений контролюючим органом розрахунок штрафних санкцій, виходячи з обсягів залишків товарів, щодо обліку яких не надано документів, є правомірним.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з висновками контролюючого органу, оскільки відповідачем доведено належними та допустимими доказами твердження про порушення товариством вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, натомість позивачем не спростовано такі доводи шляхом долучення підтверджуючих доказів, які могли спростувати висновки податкового органу про порушення товариством обліку товарних запасів.

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що твердження відповідача про порушення позивачем норм податкового законодавства, є такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 9, статті 72, частин першої, другої, п`ятої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з частиною п`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування частково податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 22 серпня 2025 року

Суддя С.М. Дуляницька