Справа № 620/4662/25
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року Чернігів Справа № 620/4662/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Радікал» до Чернігівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Радікал» звернулось до суду з позовом до Чернігівської митниці, в якому просить:

визнати протиправними та скасувати рішення Чернігівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA102000/2025/000010/2 від 12.03.2025 за митною декларацією №25UA52U8;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Чернігівської митниці №UA102020/2025/000022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що всупереч наявності всього переліку документів на підтвердження вартості задекларованого товару йому було відмовлено у прийнятті митної декларації та винесено рішення про коригування митної вартості. Зазначає, що відповідачем не вказано, яких саме документів не надано та яким чином це впливає на правильність визначення митної вартості. Відповідачем не спростовано та не надано жодних належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості товару основного методу, а також не обґрунтовано застосування до визначення митної вартості товару резервного методу, що свідчить про неправомірність та незаконність прийнятих відповідачем рішень.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Радікал» через невідповідність вимогам процесуального законодавства залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Надано строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Ухвалою суду від 01.08.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника Чернігівської митниці про розгляд справи у судовому зсіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зазначив, що за результатами проведеного аналізу документів, поданих разом з митною декларацією №25UA52U8 від 12.03.2025, встановлено що до митної вартості товару не були включені витрати, передбачені частиною десятою статті 58 Митного кодексу України, що свідчить про недекларування складових митної вартості в повному обсязі. Враховуючи відсутність усіх складових митної вартості, були усі підстави для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості (за ціною договору) та для визначення митним органом митної вартості товару самостійно.

Представник позивача подав відповідь на відзив, заперечив проти доводів відповідача, підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові, зауважив, що позивач надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей. Відповідачем не спростовано та не надано жодних належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості товару основного методу, а також не обґрунтовано застосування до визначення митної вартості товару резервного методу, що свідчить про неправомірність та незаконність прийнятих відповідачем рішень.

Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, підтримав доводи, зазначені у відзиві, вказав, що митний орган при здійсненні контролю заявленої декларантом митної вартості товару, крім складових митної вартості, також перевіряє подані до митного оформлення документи та співставляє дані, які у них зазначені. За наявності невідповідності даних або їх непідтвердження митний орган наділений повноваженнями витребовувати додаткові документи для того, щоб декларант підтвердив заявлену ним митну вартість та спростував сумніви митного органу, оскільки саме на декларанта покладений обов`язок доведення митному органу правильності заявленої митної вартості товару. В оскаржуваному рішенні митний орган наводить причини, за яких неможливо було визнати заявлену позивачем митну вартість спірного товару, підстави для витребування додаткових документів, а також причини з яких не враховані додаткові додатково подані документи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Радікал» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому чинним законодавством порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. Основним видом діяльності є Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (КВЕД 46.49) (а.с. 3738).

11.10.2024 між компанією «Ведхаа Поліпак ЛЛП» (продавець) та ТОВ Фірма «Радікал» (далі - покупець) укладений контракт №11/10-RG(далі також Контраки) , відповідно до п. 1.1. якого продавець продає, а покупець приймає та сплачує на умовах цього контракту мішки поліпропіленові, номенклатура, асортимент та кількість якого визначається у додатках (а.с. 5862).

З метою здійснення митного оформлення товару ТОВ Фірма «Радікал» подано до Чернігівської митниці електронну митну декларацію від 03.02.2025 №25UA52U8, на підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, разом з декларацією надано такі документи: сертифікат якості (Certificate of quality) /н від 18.12.2024; пакувальний лист (Packing list) б/н від 18.12.2024; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №EXP/VP/41/2024-25 від 18.12.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 00020422 від 11.03.2025; транспортний документ мультимодального/комбінованого перевезення (Multimodal/combinedtransport document (generic)) №MCC/PLGDN/24/306 від 24.12.2024; декларація про походження товару №EXP/VP/41/2024-25 від 18.12.2024; накладна ЦІМ/УМВС №01453 від 02.03.2025; банківський платіжний документ, що стосується товару №12 від 11.12.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару №13 від 19.12.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №563 від 07.03.2025; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 08.11.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаток №2 від 08.11.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №11/10-RG від 11.10.2024; договір про надання послуг митного брокера №2506 від 30.11.2024; договір (контракт) про перевезення №00665/24 від 16.08.2024; копія митної декларації країни відправлення №6584895 від 19.12.2024 (а.с. 3964, 74, 105111, 181198, 202210).

Для здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, у відповідності до положень статті 53 Митного кодексу України, контролюючим органом представнику позивача надіслано повідомлення про надання товариством додаткових документів, а саме: експортну декларація країни відправлення; висновки про вартісні характеристики ідентичних та/або подібних товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; виписки з бухгалтерської документації, зокрема видатково-прибуткові накладні стосовно попередніх поставок товару; заявка про надання транспортно-експедиційних послуг; документи про оплату транспортно-експедиційних послуг. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару (а.с. 224).

У відповідь на повідомлення ТОВ Фірма «Радікал» додатково надало Чернігівській копію митної декларації країни відправлення від 19.12.2024 №6584895; заявку на транспортно-експедиторські послуги від 15.12.2024 №5; платіжну інструкцію від 12.03.2025 №671 про оплату товарно-експедиційних послуг; висновок експерта - цінова довідка СПД ОСОБА_1 від 11.03.2025; прибуткову накладну від 03.02.2025 №8; відповідь ТОВ фірма «Радікал» щодо виписок з бухгалтерської документації (а.с. 8183, 196201, 219220).

12.03.2025 Чернігівською митницею прийнято рішення №102000/2025/000010/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якого митним органом митну оцінку товарів здійснено із застосуванням резервного методу з розрахунку 2,55 USD/кг (а.с. 6667, 212213).

У графі 33 рішення зазначено обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості, а саме:

1) Платіжні інструкції від 11.12.2024 №12 та від 19.12.2024 №13 оформлено без дотримання вимог Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216. А саме: вищезазначений документ не містить підпис(и) (власноручний(і)/електронний(і)) відповідальної(их) особи (іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком. В гр.70 даного документу в призначенні платежу вказано виключно реквізити контракту від 11.10.2024 №11/10/2024 без конкретики щодо інвойсу та/або додатку до контракту, відповідно до яких відбувається поставка товару. Враховуючи, що за цим контрактом товар вже ввозився на митну територію України, то неможливо однозначно виокремити, що сплата коштів за товар згідно з вказаними платіжними дорученнями стосується саме цієї поставки товару. Таким чином, митний орган не може перевірити дійсність заявленої вартості товару. Крім того, в даних платіжних інструкціях відсутні відмітки банку в таких полях, як «Відмітка про надходження», «Підрозділ валютного контролю», «Відмітка про виконання», які свідчили б про зарахування коштів на рахунок отримувача, що показує про недостатність зазначеної в ній інформації.

2) В інвойсі від 18.12.2024 №EXP/VP/41/2024-25 не зазначено реквізити контракту та додатку відповідно якого здійснюється поставка даної партії товару. Таким чином, у митного органу наявні обґрунтовані сумніви щодо ідентифікації наданого до митного контролю зазначеного інвойсу із контрактом 11.10.2024 №11/10/2024. Окремо зазначимо, що в жодному товаросупровідному документі не зазначено відповідно якого контракту здійснюється поставка.

3) Відповідно до п. 6 «Упаковка і маркування» контракту від 11.10.2024 №11/10/2024 товар упакований у баули, що забезпечує його збереження при транспортуванні. Але, жодним пунктом контракту не визначено чи включені витрати на пакування в ціну товару. Включення вартості упаковки та витрат, пов`язаних з пакуванням, до митної вартості товару документально не підтверджено.. З огляду на зазначене, такі витрати (вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням) до митної вартості товару включено не було, чим порушено вимоги п. їв ч. 10 ст. 58 Кодексу.

4) Доставка товару з Польщі здійснювалась на підставі митної декларації ТІ №25PL322080NS9JKKM5, яка зазначена в гр.40 митної декларації поданої до митного оформлення та з/д накладній (дорожній відомості) від 02.03.2025 № 01453, але в жодному документі не вказано вартість її оформлення. Так як, її оформлення пов`язане з перевезенням товару, то як наслідок, такі витрати до митної вартості включено не було.

5) Наданий до митного оформлення прайс-лист є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо ТОВ " РАДІКАЛ" та не відображає дійсну вартість у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців. Також, даний документ не містить відомостей яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: терміну дії пропозиції, термін поставок товарів, характер тари та упаковки тощо.

6) Відповідно до договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 16.08.2024 №00665/24 послуги з перевезення вантажу з Індії до України надавалися на підставі заявки на організацію транспортно-експедиторських послуг та/або додаткової угоди до цього договору, в якій конкретизуються деталі доставки вантажу. Цей документ належить до транспортних (перевізних) документів і відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ є одним із документів, які підтверджують митну вартість товарів. Незважаючи на те, що заявка на перевезення є невід`ємною частиною договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 16.08.2024 №00665/24, але до митного оформлення її надано не було. Таким чином, у митного органу була відсутня можливість перевірити дійсність понесених витрат з перевезення товарів та повноту їх включення до митної вартості.

7) Відповідно до п.п. 4.1. п. 4 «Порядок розрахунків» договору про транспортно- експедиторське обслуговування від 16.08.2024 №00665/24 оплата за надані послуги з перевезення здійснюється на умовах 100% передоплати, якщо інше не передбачено погодженою заявкою. З огляду на зазначене, платіжні документи, які підтверджували б сплату коштів за транспортно-експедиторське обслуговування, до митного оформлення надано не було, чим порушено вимоги п. 5 і 6 ч. 2 ст. 53 МКУ.

8) У автотранспортній накладній (CMR) №00020422 та з/д накладній (дорожній відомості) від 02.03.2025 №01453 зазначено, що перевезення з/д та автомобільним транспортом здійснювалось ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» м. Одеса. Для підтвердження вартості перевезення декларантом надано рахунок на оплату транспортних витрат від 07.03.2025 №563, складений ТОВ «ФЕЙРЛОДЖІКС». Докази існування правовідносин між зазначеними особами з приводу перевезення оцінюваної партії товарів відсутні.

9) В гр.2 з/д накладній (дорожній відомості) від 02.03.2025 № 01453 зазначено, що відправлення контейнеру MRKU3227434 залізничним транспортом здійснювалось зі станції відправлення Szczebreszyn LHS, але невідомо яким чином здійснювалось доставка даного вантажу з порту Gdansk до зазначеної станції відправлення (яким транспортом та включення цих витрат, а це приблизно 600 км.

10) Додатково, відповідно до ч.7 ст.318 МК України, посилаючись на електронні інформаційні ресурси митних органів, та згідно з пунктом 2.2.14 та пунктом 2.2.19 Методичних рекомендацій, митницею здійснено порівняння митної вартості подібних товарів походженням з Індії. Було встановлено, що митна вартість мішків пакувальних походженням з Індії згідно з ціновою інформацією ЄАІС Держмитслужби становить 2,55 USD/кг, що є значно вищою за заявлену митну вартість оцінюваного товару.

За результатами опрацювання додатково наданих документів встановлено наступне:

- висновок експерта - це цінова довідка СПД ОСОБА_1 від 11.03.2025, в якій не зазначено жодної інформації щодо посилань на використані інформаційні джерела інтернет -ресурсів, інформація подана без зазначення числових даних щодо вартості товарів, які порівнюються з оцінюваними, відсутні вихідні дані, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки експерта. Цей висновок не відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 №2658-111 зі змінами та п.п. 56-60 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 №1440 зі змінами. Також в розділі Державного реєстру «Суб`єкт оціночної діяльності» зазначені інші дані щодо оцінювача ОСОБА_1 , а саме юридична адреса та місцезнаходження, інший сертифікат оціночної діяльності, інші напрями діяльності. Таким чином, наданий висновок не дає можливості впевнитись у достовірності, об`єктивності наведеної в ньому інформації та здійснити його перевірку у відповідності до положень ч.21 ст.58 МК України;

- в заявці на організацію транспортно-експедиційних послуг від 25.11.2024 №4 наявні сліди використання графічних редакторів Печатка експедитора, проставлена на цьому документі, відрізняється за розміром та формою з печаткою, яка проставлена в договорі про транспортно- експедиторське обслуговування від 16.08.2024 №00665/24, що викликає сумніви в автентичності зазначеного документа.

У зв`язку розбіжностями в поданих та додатково наданих документах, та відповідно до умов, зазначених у ч.2 і 3 ст.53 МК України, відсутність усіх складових митної вартості товару, приймаючи до уваги митні оформлення товарів, здійснені в попередній період (згідно з ціновою базою даних ЄАІС Держмитслужби), а також враховуючи вимоги ч.6 ст.54 МК України та те, що відповідно до п.2 ч.2 ст.52 та ч.2 ст.58 МК України декларант має подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, є підстави для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості (за ціною договору) та для визначення митним органом митної вартості товару самостійно.

Відповідно до ч.5 ст.55 та ч.4 ст.57 МК України проведена консультація з особою, уповноваженою на декларування, з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару на підставі інформації, яка наявна у митного органу, визначення основи вартості та обміну наявною інформацією. Враховуючи вимоги ч.6 ст.54 МКУ підстави для визнання заявленої митної вартості товару відсутні.

Проаналізувавши митні оформлення товарів встановлено, що згідно з ціновою базою даних ЄАІС Держмитслужби за митними деклараціями:

- від 18.11.2024 №24UA69U0 митне оформлення товару «Мішки пакувальні полотняного переплетіння зі стрічок з поліпропілену, без вкладинки: розмірами 40x55 см, 50x75 см, 50x75 см, 50x75 см, 55x73 см, 55x85 см, 55x90 см, 55x105 см, 55x105 см, 56x105 см, 56x105 см, 56x110 см, 100x120 см, 100x150 см, 56x105 см, 56x105 см…Виробник: VEDHAA POLYPACK LLP. Країна виробництва: IN» вагою 28329,5 кг здійснено за рівнем митної вартості, визначеним за резервним методом, з розрахунку 2,55 USD/кг на умовах FOB - IN MUNDRA PORT при їх поставці з Індії;

- від 22.01.2025 №25UA10U1 митне оформлення товару «Мішки для пакування, полотняного переплетення зі стрічкових поліпропіленових ниток, з верху термообріз зигзаг, один раз прошитий подвійним рядком унизу, 50мм вільний залишок нитки, прямокутної форми, без кришки, різних параметрів: Мішки поліпропіленові молочно білі, параметри: 550x1100 мм, вага 63 +/-2гр - 95500 шт.; 550x900 мм, вага 45 +/-4 гр- 55760 шт.; 550x1050 мм, вага 50 +/-2 гр - 139270 шт.;.; 500x750 мм, вага 50 +/-2 гр - 4500 шт.; 550x1100 мм, вага 72 +/-2 гр - 43860 шт.; Виробник: SHREE NILKANTH POLYTEX; Торгова марка: нема данних; Країна виробництва: Індія.», вагою 18272,6 кг здійснено за рівнем митної вартості, визначеним за резервним методом, з розрахунку 2,55 USD/кг на умовах FOB - IN MUNDRA PORT при їх поставці з Індії.

Тому митну вартість товару скориговано відповідно до ст.64 МК України за резервним методом відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, - митні декларації від 18.11.2024 №24UA69U0, від 22.01.2025 №25UA10U1 з розрахунку 2,55 USD/кг.

Причини незастосування попередніх методів визначення митної вартості: 1) за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - з наведених вище причин; 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних товарів протягом останніх 3-х місяців; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації щодо вартості операцій щодо подібних (аналогічних) товарів протягом останніх 3-х місяців; 4) на основі віднімання вартості - відсутність достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст. 62 МКУ); 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (ст. 63 МКУ).

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102020/2025/000022 (а.с. 6873, 214216).

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до частини 1 статті 1 Митного Кодексу України (надалі МК України і в редакції на день виникнення спірних правовідносин) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

У статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи. (частина 1 статті 257 МК України).

За змістом частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Розділ ІІІ Митного кодексу України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частини 1 та 2 статті 52 МК України).

Частинами 1 та 2 статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини 3 статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується із зазначеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі та заохочення доброчесності.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності котрої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта, та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Між тим, витребовувати контролюючий орган має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм висновується, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методом (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Як вже встановлено судом, позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту надано сертифікат якості (Certificate of quality) /н від 18.12.2024; пакувальний лист (Packing list) б/н від 18.12.2024; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №EXP/VP/41/2024-25 від 18.12.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 00020422 від 11.03.2025; транспортний документ мультимодального/комбінованого перевезення (Multimodal/combinedtransport document (generic)) №MCC/PLGDN/24/306 від 24.12.2024; декларація про походження товару №EXP/VP/41/2024-25 від 18.12.2024; накладна ЦІМ/УМВС №01453 від 02.03.2025; банківський платіжний документ, що стосується товару №12 від 11.12.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару №13 від 19.12.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №563 від 07.03.2025; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 08.11.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаток №2 від 08.11.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №11/10-RG від 11.10.2024; договір про надання послуг митного брокера №2506 від 30.11.2024; договір (контракт) про перевезення №00665/24 від 16.08.2024; копія митної декларації країни відправлення №6584895 від 19.12.2024, заявка на транспортно-експедиторські послуги від 15.12.2024 №5; платіжна інструкція від 03.02.2025 №671 про оплату транспортно-експедиційних послуг; висновок експерта - цінова довідка СПД ОСОБА_1 від 11.03.2025; відповідь ТОВ фірма «Радікал» щодо виписок з бухгалтерської документації.

Тобто, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 55 Митного кодексу України встановлено порядок коригування митної вартості товарів.

Згідно із частинами 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до положень статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, у Графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів» зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Щодо посилання відповідача на те, що платіжні інструкції від 11.12.2024 №12 та від 19.12.2024 №13 оформлено без дотримання вимог Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, то суд зазначає, що відповідно до підпункту 10 пункту 14 розділу II Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити, як призначення платежу.

Згідно з пунктом 15 розділу II Положення платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.

Суд зауважує, що платіжні інструкції від 11.12.2024 №12 та від 19.12.2024 №13 в графі «Призначення платежу» містять посилання на контракт від 11.10.2024 №11/10/-RG, а тому їх можливо ідентифікувати зі спірною поставкою товару.

До того ж обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість.

Щодо відсутності в інвойсі від 18.12.2024 №EXP/VP/41/2024-25 реквізитів контракту та додатку, відповідно до якого здійснюється поставка даної партії товару, то суд зазначає, що у постанові від 02.11.2018 у справі № 821/3874/15-а Верховний Суд зазначив, що відсутність в інвойсі вказівки на реквізити зовнішньоекономічного контракту сама собою не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.

Надані ж до митного оформлення документи дають можливість ідентифікувати поставлений товар, а тому висновки митного органу у цій частині є безпідставними.

Щодо твердження відповідача про не включення позивачем до митної вартості товару витрат на пакування суд зазначає наступне

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Відповідно до п.5.1 контракту купівлі-продажу №11/10-RG від 11.10.2024 постачання товару вважається завершеним виходячи з базисних умов поставки, зазначених у додатках, згідно Інкотермс 2010.

Відповідно до Додатку №2 від 08.11.2024 та рахунку-фактури (інвойс) (Commercial invoice) №EXP/VP/41/2024-25 від 18.12.2024 сторонами погоджено, що поставка товару здійснюється на умовах FOB - IN Mundra port (Індія) (Інкотермс 2010), такі умови поставки, як FOB - IN Mundra port (Індія), які також зазначені в графі 20 електронної митної декларації №25UA52U8, поданої позивачем для митного оформлення товару.

Згідно з офіційними правилами тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс (в редакції 2010 року) термін FOB ("франко-борт) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.

Умови постачання FOB покладають на продавця обов`язки нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару. Упаковка

повинна містити належне маркування.

Отже, поставка товару на умовах FOB означає, що витрати щодо пакування та маркування товару несе продавець, відповідно ці витрати включені в контрактну ціну товару.

Щодо незазначення позивачем вартості оформлення митної декларації Т1 №25PL322080NS9JKKM5 суд зазначає таке.

Згідно з підпунктом 3 частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо.

У п.1.1. договору на транспортно-експедиційні послуги від 16.08.2024 №00665/24 предметом цього договору є надання Експедитором Клієнту послуг з транспортно-експедиторського обслуговування (ТЕО) експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів Клієнта, втому числі з організації перевезень різними видами транспорту, перевалки у портах та надання інших узгоджених Сторонами послуг.

Відповідно до заявки на транспортно-експедиційні послуги від 15.12.2024 №5 у вартість послуг включається організація перевезення морським транспортом по маршруту FOB Mundra, India - порт Gdansk Poland, портове експедирування, оплата навантажувально-розвантажувальних робіт в порту призначення, організація перевезення комбінованим транспортом по маршруту порт Гданськ, Польща - Чернігів, Україна, повернення контейнерного обладнання відповідно до вказаної лінії перевезення.

Таким чином, витрати по оформленню митної декларації Т1 №25PL322080NS9JKKM5 відносяться до витрат на транспортування, які включено у вартість товару, що також підтверджується листом експедитора ТОВ «Фейрлоджікс» від 07.04.2025 №07/04 (а.с. 78).

Щодо аргументу митного органу: «Наданий до митного оформлення прайс-лист є по суті офертою для конкретного покупця... та не відображає дійсну вартість» суд зауважує, що прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. При цьому, прайс-лист є документом довільної форми й чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд; наявність же чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, лише сама по собі не може свідчити про заниження митної вартості товарів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 08.12.2022 у справі №420/2792/19.

Отже, прайс-листи є документами довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до змісту та форми прайс-листів, а тому посилання митниці на недоліки наданого позивачем прайс-листа на підставі здійснення дослідження відповідачем "загальносвітової практики" не є належним обґрунтуванням коригування митної вартості, жодним нормативним джерелом з боку відповідача не підтверджено та ґрунтується виключно на його суб`єктивних припущеннях. Прайс-листи містять цінову інформацію, а посилання відповідача на "загальносвітову практику", яка не підтверджена жодними документами, є необґрунтованим.

Прайс-лист є додатковим (не підтверджуючим митну вартість) документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №460/2674/20.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про ненадання до митного оформлення заявки на організацію транспортно-експедиторських послуг, оскільки вказаний документ надано позивачем на повідомлення Чернігівської митниці про надання додаткових документів, що підтверджується відповідачем у відзиві та наданням самим відповідачем вказаних документів суду (а.с. 55, 196).

Щодо ненадання платіжних документів, які підтверджували б сплату коштів за транспортно-експедиторське обслуговування, то суд зазначає, що положення пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані позивачем договір (контракт) про перевезення №00665/24 від 16.08.2024, заявка на транспортно-експедиторські послуги від 15.12.2024 №5, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №563 від 07.03.2025, платіжна інструкція від 12.03.2025 №671 (оплата за транспортні послуги та винагорода експедитору за рах№563 від 07.03.2025) є допустимими доказами розміру таких витрат.

Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 у справі №810/2784/18, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.

Суд також зауважує, що залучення до перевезення третіх осіб, з якими замовником не укладено прямого договору перевезення, не суперечить умовам законодавства України. А здійснення перевезення товару особою, відмінною від тієї, з якою укладено договір, не впливає на митну вартість товару, за умови належного підтвердження доказами витрат на транспортування товару, що й позивачем було зроблено.

Суд зазначає, що у наданій позивачем автотранспортній накладній (CMR) №00020422 наявні усі необхідні відомості, передбачені Конвенцією про договір міжнародного автотранспортного перевезення вантажів, а надані позивачем документи підтверджують витрати на транспортування. У такому випадку позивач не зобов`язаний був подавати документи на підтвердження існування правовідносин між експедитором (ТОВ «Фейрлоджікс») та перевізником, який ним був злучений (ТОВ СУГП «Імтрекс»). Крім того, митний орган під час митного оформлення товару не запитував зазначені документи.

Відповідно до листа ТОВ «Фейрлоджікс» від 07.04.2025 №07/04 організація перевезення комбінованим транспортом по маршруту порт Гданськ, Польща - Чернігів, Україна включає й організацію доставки вантажу з порту Gdansk до станції відправлення Szczebreszyn LHS, яке здійснювалось залізничним транспортом, а також включає оформлення усіх митних декларацій в тому числі й митної декларації Т1 №25PL322080NS9JKKM5, доставку вантажу MRKU3227434 з порту Gdansk до станції відправлення Szczebre LHS, вартість яких включено до ціни послуг за заявкою №5 від 15.12.2024.

Суд також звертає увагу, що посилання відповідача на відомості з інформаційних баз даних контролюючого органу не є належним доказом щодо неправильного визначення позивачем митної вартості товару, зазначеного у митній декларації, оскільки мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати перевагу над наданими декларантом первинними документами про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) Держмитслужби України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.

Отже, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що подібний товар розмитнювався раніше за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 справа №815/6827/17, від 22.04.2019 справа № 815/6242/17, від 07.08.2018 справа №815/3400/17.

Верховний Суд з цього питання сформував правову позицію, яка викладена у постановах від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 у справі №818/1186/17, відповідно до якої рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Суд також звертає увагу, що висновок - цінова довідка суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 від 17.01.2025, що була подані позивачем під час митного оформлення не є первинним документом, який підтверджує вартість імпортовано товару, оскільки не є обов`язковими документом в розумінні Митного кодексу України (частина 2 статті 53 МК України), які підтверджують митну вартість товару, такі висновки (звіти, довідки) носять консультаційний характер, а тому навіть якщо і містять якісь недоліки чи не повну інформацію то це не може свідчити про недостовірність вартості об`єкта оцінювання. Крім того, така довідка про визначення ринкової вартості товару по своїй суті є результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, у зв`язку з чим він не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця оцінювача.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 у справі №825/1093/16.

Отже, надана позивачем відповідачу цінова довідка суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 від 17.01.2025 не є документами, що підтверджують митну вартість у розумінні частини 2 статті 53 МК України, а є додатковими документами на підтвердження відсутності заниження рівня митної вартості товару, адже ціна, вказана в інвойсі, відповідає ринковій вартості товару.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. Водночас митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судом не встановлено, а відповідачем не зазначено конкретних обставин, що стали підставою для коригування митної вартості, зокрема, що відомості про митну вартість товарів є неповними та/або недостовірними, або невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростовано.

Вказане свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Наслідком таких протиправних дій є безпідставне, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснення відповідачем визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням другорядного методу, який застосовано без достатніх на те підстав.

При цьому, суд приймає до уваги висновки Європейського Суду з прав людини про те, що принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки (рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), пункт 73). Потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), пункт 74).

Аналізуючи доводи обох сторін, суд також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 по справі Гарсія Руїз проти Іспанії, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 12.03.2025 №UA102000/2025/000010/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102020/2025/000022 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

За наведених обставин, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд доходить висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Радікал» належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на таке.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009 та від 11.07. 2013 №6-рп/2013.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу частин 6 та 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За приписами частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань; безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а.

З огляду на матеріали справи, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн.

Відповідач подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, у яких зазначив, що справа є незначної складності, оскільки предмет спору у цій справі не є складним, предмет спору не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним. Вказує, що ряд послуг, які надавалися позивачу, дублюють одна одну та не мають впливу на хід розгляду справи.

Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано: копію ордера на надання правничої допомоги від 21.04.2025 серії ВН №1505000, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД №002714, копію договору про надання правової допомоги від 27.11.2024 №27/11, додаткову угоду №6 від 19.03.2025, банківську виписку, якою підтверджується оплата юридичних послуг за додаткової угодою №6 від 19.03.2025 до договору від 27.11.2024, акт про надання правової допомоги із зазначенням видів послуг, витраченого часу, всього на суму 12 000,00 грн (а.с. 93, 94, 95 96, 245, 246, 247, 248249).

Суд звертає увагу, що вказані вище документи оформлені належним чином, є взаємопов`язаними, містять посилання на спірні правовідносини.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що надані представником позивача документи доводять факт понесення позивачем витрат за складання та подання позову до суду саме в адміністративній справі №620/4662/25 на загальну суму 12 000,00 грн.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи даної справи є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Із квитанції від 17.04.2025 №697 вбачається, що позивачем за подання позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 4379,42 (а.с. 36).

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці на користь позивача належить стягнути судові витрати, що включають: витрати на професійну правничу допомогу 12 000,00 грн, судовий збір 4379,42 грн.

Керуючись статями 139, 227, 241243, 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Радікал» до Чернігівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці про коригування митної вартості товарів 12.03.2025 №UA102000/2025/000010/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА102020/2025/000022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Радікал» судовий збір у розмірі 4379 (чотири тисячі триста сімдесят дев`ять) грн 42 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Радікал» (вул.Алєксєєва, буд.45, м.Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 14033, ).

Відповідач: Чернігівська митниця (просп.Перемоги, 6, м.Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 14017, ).

Повний текст рішення суду складено 22 серпня 2025 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО