Справа № 140/35688/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/35688/23 пров. № А/857/16881/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гінди О. М., Курильця А. Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Споживчого товариства "Личанівське" на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі №140/35688/23 за адміністративним позовом Споживчого товариства "Личанівське" до Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, -

суддя в 1-й інстанції Волдінер Ф. А.,

дата ухвалення рішення 29 травня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач Споживче товариство "Личанівське" звернулося в суд з позовом до відповідача - Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 14 вересня 2023 року №ЗХ/ВО/11561/03-20-07-05/42168419-ФС.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідач позбавив позивача можливості бути присутнім при розгляді справи про накладення штрафу на підставі акта перевірки Головного управління ДПС у Волинській області від 20 липня 2023 року, а також не надав права на можливість добровільного виконання постанови про сплату штрафу у розмірі 33500,00 грн, оскільки не повідомив про розгляд справи 14 вересня 2023 року. Позивачу не було відомо про розгляд справи, а листи від відповідача не надходили на адресу Товариства. Вказує, що поштові відправлення №278 та №771 повернулись на адресу відправника, які відповідач не забирав до тих пір поки не направив до державної виконавчої служби оскаржувану постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 14 вересня 2023 року №ЗХ/ВО/11561/03-20-07-05/42168419-ФС. На думку апелянта, відповідачем не дотримано та порушено Порядок №509 при винесенні постанови, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що листом від 14 серпня 2023 року №ЗХ/3.1/9122-23 Міжрегіональним управлінням на адресу позивача скеровано рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 14 серпня 2023 року №ЗХ/ВО/ДПС-11561/03-20-07-05/42168419, яким СТ «Личанівське» повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 14 вересня 2023 року. Вказує, що згідно з трекінгом відстеження поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №771, 15 вересня 2023 року поштове відправлення, яким скеровано постанову про накладення штрафу від 14 вересня 2023 року №ЗХ/ВО/11561/03 20-07- 05/42168419-ФС за юридичною адресою СТ «Личанівське», що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, прийняте АТ «Укрпошта» для відправлення, однак 29 вересня 2023 року повернуто за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання. Отже відповідачем на вимогу п.3 Порядку №509 було надіслано повідомлення про дату отримання документів від ГУ ДПС у Волинській області, рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу та постанову про накладення штрафу, що підтверджуються відповідними квитанціями про поштові відправлення та трекінгами поштових відправлень АТ «Укрпошта». Звертає увагу на те, що з`ясовуючи поінформованість особи, суд повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії не можуть бути підставою для скасування постанови. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці 14 вересня 2023 року прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ВО/11561/03-20-07-05/42168419-ФС накладено штраф у розмірі 67000,00 грн за допуск працівника ОСОБА_1 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядження власника уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ.

Не погодившись із прийнятою постановою про застосування штрафу, позивач звернувся з цим позовом у суд.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 14 вересня 2023 року №ЗХ/ВО/11561/03-20-07-05/42168419-ФС в порядку ст.77 КАС України та дотримано процедуру прийняття та повідомлення, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1, 4, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Міжрегіональне управління є територіальним органом Держпраці, яке було утворене постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2022 р. №14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці».

За змістом ч.1, 2 ст.265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі Порядок №509).

Пунктом 2 Порядку №509 встановлено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту).

Відповідно до п.3 Порядку №509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання. Однією з підстав, визначених Порядком №509, для накладення штрафів уповноваженою посадовою особою є акти перевірок ДПС, її територіальних органів, у ході яких виявлені порушення законодавства про працю.

Акт перевірки ДПС, її територіального органу є самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

Податковим кодексом України передбачено право контролюючого органу (органів Державної фіскальної служби) проводити фактичну перевірку дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Як вбачається з матеріалів справи, 20 липня 2023 року посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області відповідно до наказу від 19 липня 2023 року №1491-п, направлень від 20 липня 2023 року №2256 та №2260, проведено фактичну перевірку, зокрема, з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) Споживчого товариства «Личанівське», за адресою здійснення господарської діяльності Волинська область, Луцький район, с. Личани, вул. Незалежності, 37.

10 серпня 2023 року Міжрегіональним управлінням за вх.№10403/ЗХ/1-23 отримано матеріали фактичної перевірки від ГУ ДПС у Волинській області, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю на СТ «Личанівське» та про одержання вищезазначених матеріалів Міжрегіональним управлінням повідомлено Споживче товариство «Личанівське» листом від 14 серпня 2023 року №ЗХ/3.1/9122-23, що відповідає вимогам встановленим пунктом 3 Порядку №509.

Крім того, листом від 14 серпня 2023 року №ЗХ/3.1/9122-23 Міжрегіональним управлінням на адресу Позивача скеровано рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 14 серпня 2023 року №ЗХ/ВО/ДПС-11561/03-20-07-05/42168419, яким СТ «Личанівське» повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 14 вересня 2023 року (а.с.80-85).

Згідно з п.4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

Зі змісту п.2.2.20 Акту (довідки) фактичної перевірки від 20 липня 2023 року вбачається, що документи, що підтверджують оформлення трудових відносин (трудовий договір, наказ, повідомлення про прийняття на роботу) між СТ «Личанівське» та ОСОБА_1 (особою, що провела розрахункову операцію), не були надані працівникам ГУ ДПС у Волинській області (а.с.73).

При цьому, в акті фактичної перевірки ГУ ДПС у Волинській області зафіксовано, що саме ОСОБА_1 здійснив розрахункову операцію та відпустив підакцизний товар, який належав СТ «Личанівське», що свідчить про те, що ОСОБА_1 20 липня 2023 року перебував на роботі та виконував трудові функції в інтересах СТ «Личанівське», а саме: роздрібну торгівлю алкогольними напоями, що належать позивачу, через реєстратор розрахункових операцій, право на користування яким належить СТ «Личанівське» в тому самому приміщенні, що використовується як працівником, так і позивачем.

Таким чином, наведені вище обставини підтверджують ту обставину, що ОСОБА_1 допущений до роботи СТ «Личанівське» без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням ч.1 ст.21, ч.4 ст.24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 №413 (далі Постанова №413).

Ч.4 ст.24 КЗпП України передбачає, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.5 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавцям забороняється, зокрема, застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Матеріалами справи стверджується, що факт допуску СТ «Личанівське» до роботи без укладення трудового договору та повідомлення органів ДПС працівника ОСОБА_1 , підтверджується документами та встановленими під час інспектування фактами в сукупності, а саме: Актом (довідкою) фактичної перевірки від 20 липня 2023 року №11561/03-20-07-05/42168419, складеним та підписаним посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області, в якому зафіксовано наявність в діях СТ «Личанівське» порушення вимог частини 4 статті 24 КЗпП України; власноручно написаними поясненнями особи, яка здійснила розрахункову операцію ОСОБА_1 ; відсутністю на момент відвідування наказу про прийняття на роботу вищезазначеної особи та повідомлення про прийняття на роботу працівника до територіального органу ДПС.

Колегія суддів зазначає, що Акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї чи іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оскаржено шляхом подання контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, Акт фактичної перевірки ГУ ДПС у Волинській області від 20 липня 2023 року отриманий Міжрегіональним управлінням 10 серпня 2023 року та зареєстрований за вх. №10403/ЗХ/1-23, що підтверджується копією супровідного листа ГУ ДПС у Волинській області із зазначеним на ньому реєстраційним номером (а.с.87).

Згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація юридичної особи СТ «Личанівське» місцезнаходження юридичної особи: Україна, 45263, Волинська обл., Луцький р-н, село Личани, вул.Незалежності, будинок 37.

Листом від 14 серпня 2023 року №ЗХ/3.1/9122-23 Міжрегіональним управлінням на адресу позивача скеровано рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 14 серпня 2023 року №ЗХ/ВО/ДПС-11561/03-20-07-05/42168419, яким СТ «Личанівське» повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 14 вересня 2023 року.

Матеріалами справи стверджується, що повідомлення про одержання документів уповноваженою особою та рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу було направлено за юридичною адресою СТ «Личанівське», що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується листом від 14 серпня 2023 року №ЗХ/3.1/9122-23 та списком згрупованого реєстру поштових відправлень від 15 серпня 2023 року.

Так, згідно з трекінгом відстеження поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №278 (а.с.80) 15 серпня 2023 року поштове відправлення прийняте АТ «Укрпошта» для відправлення, а 19 серпня 2023 року відправлення прямувало до точки видачі/доставки, при цьому з невідомих причин відправлення не було вручене адресату.

При цьому, як стверджує сам позивач, проблеми із поштовим зв`язком с. Личани, Луцького району, Волинської області відсутні, що підтверджується отриманням поштової кореспонденції.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, згідно з трекінгом відстеження поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №771 (а.с.82) 15 вересня 2023 року поштове відправлення про направлення постанови про накладення штрафу від 14 вересня 2023 року №ЗХ/ВО/11561/03 20-07- 05/42168419-ФС відправлено за юридичною адресою СТ «Личанівське», що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, прийняте АТ «Укрпошта» для відправлення, однак 29 вересня 2023 року повернуто за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, наведені вище обставини підтверджують, що відповідачем на вимогу п.3 Порядку №509 було надіслано повідомлення про дату отримання документів від ГУ ДПС у Волинській області, рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу та постанову про накладення штрафу, що підтверджуються відповідними квитанціями про поштові відправлення та трекінгами поштових відправлень АТ «Укрпошта».

Доказів на спростування вищенаведених обставин апелянтом не подано.

Колегія суддів зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Крім того, колегія суддів зауважує, що позивачем не надано фактичних даних на підтвердження того, що його обізнаність про розгляд відповідачем питання про притягнення до відповідальності у даному випадку і присутність позивача на цьому розгляді призвело б до прийняття іншого рішення за наслідками розгляду справи, оскільки позивач не навів жодних аргументів на спростування поставленого йому у вину порушення, а навпаки покликається на можливість сплати штрафу у меншому розмірі.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що добросовісна поведінка суб`єкта господарювання передбачає забезпечення ним отримання кореспонденції за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку суб`єкт господарювання не вправі посилатися на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 14 вересня 2023 року №ЗХ/ВО/11561/03-20-07-05/42168419-ФС в порядку статті 77 КАС України та дотримано процедуру прийняття і повідомлення, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Споживчого товариства "Личанівське" залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року у справі №140/35688/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 21 серпня 2025 року.