Справа № 420/10165/25
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/10165/25

Категорія:112010200 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:04.07.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області про:

- визнання протиправною бездіяльності та скасування відмову ГУПФ України в Одеській області від 27 березня 2025 року №8021 -7453/Г-02/8-1500/25;

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01 жовтня 1991 року по 31 грудня 1996 та з 01 березня 1997 року по 30 вересня 2005 року та здійснити перерахунок пенсії з 24 лютого 2025 року, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ЗАТ "КОМУНБУДПОСТАЧ" №1218 від 13 грудня 2005 року;

- стягнення сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що при поданні зави про призначення пенсії, крім інших поданих документів, було надано довідку ЗАТ "КОМУНБУДПОСТАЧ" від 13 грудня 2005 року №1219 про періоди трудової діяльності на підприємстві, а також довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13 грудня 2005 року за період 1992-1996 роки. ГУПФ України в Одеській області при призначенні пенсії, вищевказані довідки не були враховані для розрахунку розміру пенсії та розрахунку стажу, що призвело до зменшення її розміру. З метою добровільного врегулювання спору, позивач звернувся до управління з заявою про призначання та розрахунок пенсії з урахуванням наданих довідок. Однак управлінням відмовлено у врахуванні стажу та заробітку за вищевказаний період у зв`язку відсутністю підприємства за юридичною адресою. Позивач вважав, що відмова відповідача суперечить діючому законодавству та порушує його право на соціальне забезпечення, у зв`язку з чим звернулася до суду із цим позовом.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що не порушував прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Зобов`язання ГУПФ України в Одеській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01 жовтня 1991 року по 31 грудня 1996 року та з 01 березня 1997 року по 30 вересня 2005 року та здійснити перерахунок пенсії з 24 лютого 2025 року, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ЗАТ "КОМУНБУДПОСТАЧ" №1218 від 13 грудня 2005 року не підлягає задоволенню також з тих підстав, що судом не може прийматися відповідне рішення, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження відповідача. Позивач у позові просить суд стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір, зазначена позовна вимога суперечить нормам чинного законодавства. Оскільки ГУПФ України в Одеській області не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України та з урахуванням наведених доводів позивачем у позовній заяві, відсутні законі підстави для її задоволення.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування відмови та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо відмови у врахуванні довідки ЗАТ "КОМУНБУДПОСТАЧ" від 13 грудня 2005 року №1219 про періоди трудової діяльності на підприємстві, а також довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13 грудня 2005 року.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01 жовтня 1991 року по 31 грудня 1996 року та з 01 березня 1997 року по 30 вересня 2005 року та здійснити перерахунок пенсії з 24 лютого 2025 року, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ЗАТ "КОМУНБУДПОСТАЧ" №1218 від 13 грудня 2005 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ГУПФ України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- позивач виявив бажання обчислити розмір пенсійного забезпечення із урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року підтверджуючи заробітну плату довідкою про від 13 грудня 2005 року №1218;

- ГУПФ України в Одеській області направлено запит до управління контрольно-перевірочної роботи щодо проведення перевірки наданої позивачем довідки КП КОМУНБУДПОСТАЧ" від 13 грудня 2005 року №1218 про заробітну плату за період роботи з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1996 року4 згідно акту розшук від 20 листопада 2024 року №17 КП КОМУНБУДПОСТАЧ" () за юридичною адресою: Україна, 65000, Одеська обл., м. Одеса, 6-й км. Овідіопольської дороги не знаходиться, фактичне місце знаходження не встановлено;

- в разі неможливості проведення перевірки довідок про заробітну плату органами Пенсійного фонду України (втрата документів, надання відмови у допуску до проведення перевірки) або не надання копій первинних документів такі довідки не можуть бути враховані при обчисленні пенсії;

- згідно із пенсійним законодавством України прийняття рішень про поновлення виплати пенсії, про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший або про відмову переведення з одного виду пенсії на інший та визначення її розміру відноситься виключно до компетенції органів Пенсійного фонду, отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків;

- відповідно до ч.1 ст. 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі Закон №1058-IV) кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Згідно ч.2 ст. 73 Закону №1058-IV забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Таким чином, задоволення такої позовної вимоги щодо стягнення судового збору призведе до нецільового використання коштів.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Одеській області та з 24 лютого 2025 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Згідно з матеріалами електронної пенсійної справи, ОСОБА_1 24 лютого 2025 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучив, зокрема, довідку ЗАТ "КОМУНБУДПОСТАЧ" від 13 грудня 2005 року №1219 про періоди трудової діяльності на підприємстві, а також довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13 грудня 2005 року за період 1992-1996 роки.

Позивачу призначено з 24 лютого 2025 року пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, яку обчислено як непрацюючій особі при страховому стажі 16 років 6 місяців (враховано по 30 червня 2000 року), без врахування заробітної плати, та її розмір з 01 березня 2025 року становить 3 038 грн.

Позивач 12 березня 2025 року з метою врегулювання спору звернувся до управління із заявою на адресу Головного управління за вх. № 7453/Г-1500-25 від 13 березня 2025 року щодо перерахунку пенсії відповідно до довідки про заробітну плату від 13 грудня 2005 року №1218 за період роботи з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1996 року.

ГУПФ України в Одеській області листом-відповіддю на вказане звернення було надано роз`яснення за вих.№8021-7453/Г-02/8-1500/25 від 27 березня 2025 року стосовно пенсійного забезпечення позивача, в якому зазначено, що обчислити пенсію з урахуванням довідки про заробітну плату від 13 грудня 2005 року №1218 за період роботи з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1996 року, виданої КП "КОМУНБУДПОСТАЧ", відсутні підстави, оскільки зазначена довідка не відповідає Додатку №5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядку №22-1) та не підтверджена первинними документами, у зв`язку з відсутністю підприємства за юридичною адресою.

Позивач, вважаючи протиправним неврахування ГУПФ України в Одеській області під час призначення пенсії довідки ЗАТ "КОМУНБУДПОСТАЧ" від 13 грудня 2005 року №1219 про періоди трудової діяльності на підприємстві, а також довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13 грудня 2005 року за період 1992-1996 роки, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що в наданій ОСОБА_1 довідці про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13 грудня 2005 року зазначено, що така довідка видана на підставі особових рахунків та станом на дату її видачі підприємство-роботодавець перебувало на обліку. Суд першої інстанції встановив, що наразі КП "КОМУНБУДПОСТАЧ" перебуває в стані припинення, що свідчить про те, що підприємство не ліквідовано та у нього не виникло обов`язку щодо передачі первинних документів архівній установі.

Суд першої інстанції зазначив, що ГУПФ України в Одеській області не позбавлене було права звернутися до КП "КОМУНБУДПОСТАЧ" з відповідним запитом щодо надання первинних документів в підтвердження відомостей про заробітну плату, які містяться в довідці №1218 від 13 грудня 2005 року (з урахуванням особи, яка здійснює повноваження керівника юридичної особи, яка перебуває у стані припинення). ГУПФ України в Одеській області не надало жодного доказу на підтвердження недостовірності довідок №1219 та №1218 від 13 грудня 2005 року, виданих КП "КОМУНБУДПОСТАЧ", або того, що записи, зазначені в них, є такими, що не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням закону. Відповідачем не наводилося позивачу жодних доказів, що дані, які містяться в довідках про періоди роботи та про заробітну плату, містять неправдиві або недостовірні дані. В судовому порядку вказані довідки недійсними також не визнавались, підприємствами не відкликані.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність дій ГУПФ України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні довідки ЗАТ "КОМУНБУДПОСТАЧ" від 13 грудня 2005 року №1219 про періоди трудової діяльності на підприємстві, а також довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13 грудня 2005 року за спірні періоди, у зв`язку з чим визнає такі дії протиправними.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Конституції України? ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про пенсійне забезпечення", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч.1 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Пунктом 2 ч.1 ст. 41 Закону №1058-IV передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відповідно до ч.1 ст. 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. (ч.3 ст.44 Закону №1058-IV)

Згідно п.2.1 Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 2.10 Порядку №22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Згідно ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вказує, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період до 1 липня 2000 року є подання відповідної довідки та підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Разом з тим, у разі сумніву в розмірі заробітної платні, яка враховується при обчисленні пенсії, орган Пенсійного фонду України має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінітесрства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (далі Інструкція №58), основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. На осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи.

Згідно п.2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Згідно абз.7 п.2.14 Інструкції №58 робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком.

Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.

Отже, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 12 вересня 1975 року запис про роботу позивача в ЗАТ "КОМУНБУДПОСТАЧ" () не міститься. У довідці від 13 грудня 2005 року (а.с.41) є запис, що у спірні періоди позивач працював на цьому підприємстві за сумісництвом.

Згідно довідки ЗАТ "КОМУНБУДПОСТАЧ" №1219 від 13 грудня 2005 року в період з 01 жовтня 1991 року по 31 грудня 1996 року та з 01 березня 1997 року по 30 вересня 2005 року ОСОБА_1 працював за сумісництвом на посаді водія в ЗАТ "КОМУНБУДПОСТАЧ".

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що факт роботи за сумісництвом в ЗАТ "КОМУНБУДПОСТАЧ" підтверджено матеріалами справи, та ці періоди його роботи мали бути враховані до його стажу.

Надана позивачем до територіального органу ПФУ довідка про заробітну плату за період 1992-1996р.р. (за період до 1 липня 2000 року) для обчислення пенсії №1218 від 13 грудня 2005 року складена за формою додатку №1 до Порядку №22-1 та відповідає формі та змісту додатку №5 Порядку №22-1, чинному на час виникнення спірних правовідносин та вимогам ч.1 ст. 40 Закону №1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначаючи про відсутність КП "КОМУНБУДПОСТАЧ" за юридичною адресою: 6-й кілометр Овідіопольської дороги, м. Одеса, ГУПФ України в Одеській області посилається на акт пошуку №17, датований 20 листопада 2024 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів акцентує увагу на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 12 квітня 2021 року у справі №219/4550/17 щодо посилань пенсійних органів про неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі, які Верховний Суд вважав безпідставними, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для неприйняття до уваги поданої довідки у відповідача відсутні.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №291/99/17 зазначив, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

В наданій ОСОБА_1 довідці про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13 грудня 2005 року зазначено, що така довідка видана на підставі особових рахунків та станом на дату її видачі підприємство-роботодавець перебувало на обліку.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що ГУПФ України в Одеській області не позбавлене було права звернутися до КП "КОМУНБУДПОСТАЧ" з відповідним запитом щодо надання первинних документів в підтвердження відомостей про заробітну плату, які містяться в довідці №1218 від 13 грудня 2005 року (з урахуванням особи, яка здійснює повноваження керівника юридичної особи, яка перебуває у стані припинення). Однак, відповідач таким правом не скористався, чим допустив бездіяльність, наслідком якої стала необґрунтована відмова ОСОБА_1 у врахуванні відповідної довідки про заробітну плату при здійсненні розрахунку пенсії.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої про необґрунтованість та безпідставність дій ГУПФ України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні довідки ЗАТ "КОМУНБУДПОСТАЧ" від 13 грудня 2005 року №1219 про періоди трудової діяльності на підприємстві, а також довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13 грудня 2005 за спірні періоди, у зв`язку з чим визнає такі дії протиправними.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги відносно дискреційних повноважень пенсійного органу в питанні зарахування позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та ефективного способу захисту прав позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

При цьому, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Повноваження суду при вирішенні справи визначені ст. 245 КАС України, відповідно до якої, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Пунктом 4 ч.2 ст. 245 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Зокрема, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Зі змісту положень, закріплених у п.4 ч.2 ст. 245 КАС України, вбачається, що у випадку порушення прав позивача, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, у тому числі шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, прийняти рішення.

Під ефективним засобом (способом) судового захисту слід розуміти такий, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів.

Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права.

Колегія суддів апеляційного суду до уваги, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно приписів абз.2 ч.4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Крім того, колегія суддів критично відноситься до твердження апелянта про необґрунтованість стягнення з ГУПФ України в Одеській області витрат по сплаті судового збору з посиланням на ст. 73 Закону №1058-IV, оскільки процесуальні правовідносини з приводу розподілу судових витрат регулюються ст. 139 КАС України, яка, стосовно цих правовідносин, є спеціальної правової нормою і тому підлягає застосуванню.

Згідно п.1 ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на позовну заяву, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.