Справа № 140/5411/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5411/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

у складі судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовну заяву заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України до Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Луцької окружної прокуратури Мацюк Сергій Ярославович в інтересах держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України (далі МКСК України, позивач) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Управління культури з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації (далі Управління, відповідач) у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації, як правонаступника зобов`язань, прав та обов`язків департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3», та неподання до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України пропозицій про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

зобов`язати Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації, як правонаступника зобов`язань, прав та обов`язків департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3», та подання пропозицій до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом управління культури Волинської обласної державної адміністрації від 11.05.2017 № 61 об`єкт нерухомості, а саме: «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» занесений до переліку нововиявлених (щойно виявлених) пам`яток архітектури місцевого значення, розташованих на території м. Луцька. Вказаний наказ прийнятий на підставі протоколу № 1 від 28.04.2017 засідання Консультативної ради з питань охорони культурної спадщини управління культури Волинської облдержадміністрації.

У подальшому, розпорядженням Волинської обласної військової адміністрації від 15.08.2022 №362 був затверджений перелік об`єктів культурної спадщини Волинської області, до якого повторно включено зазначений будинок.

Однак, всупереч вимог чинного законодавства відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не виготовленні упродовж тривалого облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3», а також не ініціювання, на підставі розроблених облікових документів, питання про внесення даного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Таким чином, об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова,3», з 2017 року (дата занесення об`єкта до переліку щойно виявлених об`єктів) і по даний час не внесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, що призводить до порушення правового режиму його використання.

З огляду на вказане прокурор просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

26.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому останній зазначив, що спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини на території міста Луцька є виконавчий орган Луцької міської ради. Виконавчим органом Луцької міської ради, що здійснює повноваження у сфері охорони культурної спадщини є відділ охорони культурної спадщини виконавчого комітету Луцької міської ради, який діє відповідно до Положення про відділ охорони культурної спадщини Луцької міської ради, затвердженого рішенням сесії Луцької міської ради №10/118 від 28.04.2021 (далі - Положення про відділ).

Як вбачається із пункту 1.5. Положення про відділ основною метою діяльності відділу охорони культурної спадщини Луцької міської ради серед інших є забезпечення покладених на відділ завдань щодо реалізації державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Аналіз вказаних правових норм свідчить, що занесенню об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує визначена послідовна робота спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини на всіх рівнях.

Тобто підготовка органом охорони культурної спадщини облдержадміністрації (Управлінням) подання до Міністерства про надання пропозицій щодо занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток здійснюється на основі поданих відповідних пропозицій виконавчого органу місцевого самоврядування (відділом охорони культурної спадщини виконавчого комітету Луцької міської ради). Луцька міська рада з відповідними пропозиціями до Управління не зверталася.

Також представник відповідача зауважив, що заступнику керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області, який звертається в інтересах держави в особі Міністерства з відповіді Управління від 09.05.2025 №803/02.1-24/2-25 на запит Луцької окружної прокуратури від 06.05.2025 №53-3461ВИХ-25 відомо, що облікова документація на Об`єкт в Управлінні відсутня. Таким чином, у зв`язку з відсутністю облікової документації на Об`єкт у Відповідача станом на поточну дату відсутні правові підстави для звернення з відповідним поданням до Міністерства..

Разом з тим відповідач додав, що ні нормами Закону, ні нормами попередніх редакцій Порядку, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, не встановлювалося конкретних строків для подання пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, що цілком правомірно обумовлено специфікою дослідження та обліку окремих об`єктів культурної спадщини.

На переконання відповідача, зазначене спростовує твердження прокурора про допущену Управлінням протиправну бездіяльність, яка полягає у не поданні Міністерству пропозицій про занесення об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Вказує, що Управлінням в межах визначених повноважень систематично вживаються вичерпні заходи організаційного, правового, методично-консультативного характеру, спрямовані на забезпечення виготовлення облікової документації на об`єкти культурної спадщини на території області. На підтвердження вказаного, Департамент (Управління) листами від 14.09.2023 №1458/07/2-23, від 30.04.2024 №3635/44/2-24, від 03.05.2024 №1027/02.1-22/2-24, від 06.06.2024 №1245/02.1-22/24 виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, як спеціально уповноваженим органам охорони культурної спадщини на відповідній території неодноразово наголошував щодо необхідності забезпечення виготовлення облікової документації, а також вжиття заходів по встановленню меж земельних ділянок, на яких знаходяться пам`ятки, виготовленню документації із землеустрою або проєктів землеустрою та науково-проєктної документації щодо встановлення меж та режимів використання територій на пам`ятки тощо.

Враховуючи вище наведене, представник відповідача просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

29.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній заперечує проти тверджень представника відповідача, викладених у відзиві з підстав зазначених в адміністративному позові. Стверджує, що відповідач хибно робить висновок про те, що подання відповідачем до МКСК України пропозицій щодо занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Реєстру здійснюється лише на основі попередньо поданих відповідних пропозицій, у даному випадку виконавчого органу Луцької міської ради.

Зазначає, що ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» не визначає будь-якої «етапності» занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, зокрема не містить положень про те, що на «першому етапі» спочатку свої пропозиції надсилає виконавчий орган Луцької міської ради, а на «другому етапі» відповідач надсилає пропозицій до МКСК України.

Натомість, положення п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» чітко визначають те, що саме відповідач подає пропозиції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Подання таких пропозицій відповідачем до МКСК України жодним чином не залежить від того, чи надходили або не надходили до нього відповідні пропозиції від виконавчого органу Луцької міської ради. Порядком №158, врегульовано систему обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та типів.

Вказаний Порядок у всіх редакціях, зокрема від 04.12.2015, від 20.08.2019 та від 12.04.2024 передбачав, що пропозиції про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України подаються до Мінкультури (в подальшому МКСК) саме органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласної, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Жодна норма вказаного Порядку у всіх редакціях не надає відповідачу можливість бездіяти у питаннях надання пропозицій центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Реєстру, а навпаки зобов`язує відповідача вчинити такі дії.

Враховуючи згадані положення ст. 3, 6, 14, 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та вимоги Порядку №158 (як у редакції від 27.06.2029 так і у редакції від 01.03.2024), відповідач, як уповноважений орган охорони культурної спадщини Волинської обласної державної адміністрації, зобов`язаний був забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини та подати пропозиції до МКСК України про занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України ще до 11.05.2020.

Також представник позивача додав, що відповідач у своєму відзиві жодним чином не пояснює та не посилається на обставини, які перешкоджали останньому звернутися до МКСК із пропозиціями про занесення до Реєстру вказаного об`єкту культурної спадщини у період з травня 2017 року (з моменту внесення об`єкту до Переліку) і по теперішній, що беззаперечно вказує на бездіяльність відповідача.

Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У поданій 28.05.2025 відповіді на відзив прокурор зазначив, що відповідач здійснює помилкове тлумачення норм Порядку та Закону України «Про охорону культурної спадщини», намагаючись уникнути відповідальності за свою бездіяльність та перекласти свої обов`язки на відділ охорони культурної спадщини Луцької міської ради.

Необґрунтованим, на переконання прокурора, є також твердження відповідача про те, що Акт візуального обстеження об`єкта культурної спадщини за формою, наведеною в додатку 7 до Порядку № 158, який долучається до пропозицій (подання) про занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, складається виключно виконавчими органами місцевих рад, оскільки згаданий Порядок № 158 не містить будь-яких застережень щодо того, який із органів охорони культурної спадщини проводить відповідне обстеження та складає акт.

Також необґрунтованими прокурор вважає твердження представника Управління про те, що виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації забезпечують виключно виконавчі органи органів місцевого самоврядування. Так, прокурор вважає, що у згадуваному Порядку мова йде про те, що «Виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації забезпечують уповноважені органи, а також районні державні адміністрації, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини», а не лише виконавчі органи місцевого самоврядування, як це тлумачить відповідач. При цьому, сукупний аналіз вимог п. 1.2, п. 2.1, п. 4.8 Порядку № 158 вказує на те, що забезпечення складання облікової документації на щойно виявлені об`єкти культурної спадщини покладено виключно на уповноважений орган (п. 1.2 Порядку № 158), яким є відповідач, а не на органи місцевого самоврядування.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що наказом управління культури Волинської обласної державної адміністрації від 11.05.2017 №61 об`єкт нерухомості, а саме: «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» занесений до переліку нововиявлених (щойно виявлених) пам`яток архітектури місцевого значення, розташованих на території м. Луцька.

Вказаний наказ прийнятий на підставі протоколу №1 від 28.04.2017 засідання Консультативної ради з питань охорони культурної спадщини управління культури Волинської облдержадміністрації.

У подальшому, розпорядженням Волинської обласної військової адміністрації від 15.08.2022 №362 був затверджений перелік об`єктів культурної спадщини Волинської області, до якого повторно включено зазначений будинок.

Листом від Міністерства культури та інформаційної політики України від 27.05.2024 №05/15/4258-24 (а.с.41), від 23.07.2024 за №05/15/5529-24 (а.с.100), від 23.10.2024 №05/13/9398-24 (а.с.103), Міністерства культури та стратегічних комунікацій від 06.12.2024 №06/13/10793-24 (а.с.106), від 01.04.2025 №05/13/3194-25 (а.с.112) підтверджено, що «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» є об`єктом культурної спадщини в м. Луцьку. За результатами перевірки електронної бази документообігу МКІП встановлено, що подання (в тому числі від Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної (військової) адміністрації) щодо занесення вказаного об`єкту до реєстру у встановленому законом порядку до МКІП не надходило.

Листом від 09.05.2025 за вих. №803/02.1-24/2-25 Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації, у відповідь на запит Луцької окружної прокуратури від 06.05.2025 №53-3461ВИХ-25 повідомило, що облікова документація на об`єкт що «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» виготовлена у 2013 році Державним підприємством «Інститут «Укрзахідпроектреставрація» на замовлення Управління культури Луцької міської ради. Документація передана Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації Відділом охорони культурної спадщини Луцької міської ради у 2023 році. Орган виконавчої влади (виконавчий комітет Луцької міської ради), Управління культури Луцької міської ради, Відділ охорони культурної спадщини Луцької міської ради у відповідності до пункту 2 частини 2 статті 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» не зверталися до Управління з пропозицією про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Управління не скеровувало подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення зазначених об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (а.с.116).

Вважаючи протиправною бездіяльність Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3», та неподання до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України пропозицій про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, прокурор звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеним у позові, суд зазначає таке.

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі Закон №1697-VІІ) та статтею 53 КАС України.

Згідно з абзацом першим частини третьої статті 23 Закону №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Як визначено частинами четвертою, п`ятою статті 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Звернення прокурора із цим позовом обумовлене тим, що внаслідок бездіяльності уповноваженого органу - Управління культури з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації щодо виконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» та подання пропозицій до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Відповідно до частини четвертої статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» (далі - Закон №1805-III).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1805-III, охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Отже, регулювання відносин у сфері охорони культурної спадщини спрямоване на її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Згідно зі статтею 3 Закону №1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України та спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону №1805-III до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить, зокрема: реалізація державної політики з питань охорони культурної спадщини; ведення Державного реєстру нерухомих пам`яток України, здійснення координації та контролю за паспортизацією нерухомих об`єктів культурної спадщини; координація робіт з виявлення, дослідження та документування об`єктів культурної спадщини; подання Кабінету Міністрів України пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього щодо пам`яток національного значення; занесення об`єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього щодо пам`яток місцевого значення.

Пунктом 1 Положення про Міністерство культури та інформаційної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2019 №885, визначено, що Міністерство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України; Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

При цьому на МКІП України відповідно до вимог пункту 4.9 розділу IV Порядку №158 покладено обов`язок координувати стан складання уповноваженими органами облікової документації та, у разі необхідності, приймати рішення про зобов`язання уповноваженого органу забезпечити складання облікової документації.

Отже, МКІП України є органом, який спеціально уповноважений державою на виконання функцій у спірних правовідносинах, зокрема, в частині здійснення контролю за виконанням нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2024 №1028 Міністерство культури та інформаційної політики України перейменовано на Міністерство культури та стратегічних комунікацій України.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

На думку суду, у позовній заяві прокурор обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту. Зокрема, звернення до суду з позовом у цьому випадку здійснено з метою захисту інтересів держави в сфері охорони культурної спадщини. При цьому МКІП України після повідомлення прокуратурою про виявлені порушення у сфері охорони культурної спадщини не зверталося із позовом до суду із цього питання.

Стосовно обґрунтованості інших аргументів, наведених у позові, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами. Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері культурної спадщини регулює Закон України Про охорону культурної спадщини від 08.06.2000.

Зі змісту преамбули Закону №1805-III вбачається, що об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Положеннями статті 1 Закону №1805-III передбачено, що об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону. Облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень.

Згідно ст. 2 Закону №1805-III за видами об`єкти культурної спадщини поділяються на: археологічні; історичні; об`єкти монументального мистецтва; об`єкти архітектури; об`єкти містобудування; об`єкти садово-паркового мистецтва; об`єкти науки і техніки.

У відповідності до ст. 13 Закону №1805-III об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону №1805-III занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки: а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини протягом одного року з дня одержання подання; б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону №1805-III об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки, вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини (далі - Перелік) і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.

Так «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» у м. Луцьку ще у 2017 році набув статусу щойно виявленого об`єкту культурної спадщини, тобто з дня його внесення до Переліку.

Крім цього, у подальшому, такий статус об`єкта підтверджений під час формування оновленого переліку об`єктів культурної спадщини на підставі розпорядження Волинської обласної військової адміністрації від 15.08.2022 №362.

Водночас, як пам`ятку культурної спадщини місцевого значення зазначений будинок до теперішнього часу до Реєстру не внесено.

Більш детально порядок направлення подання про занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру роз`яснений у Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженому наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 №158, до якого внесені зміни наказом Міністерства культури України від 01.03.2024 №158, які набрали чинності 12.04.2024.

Пунктом 5.1 Розділу V Порядку у чинній редакції зазначено, що подання щодо занесення до Реєстру щойно виявлених об`єктів культурної спадщини подаються Ініціатором до Міністерства.

У пункті 4.7 розділу ІV Порядку зазначено, що ініціатор подає до Міністерства разом із супровідним листом:

- подання, за формою, наведеною у додатку 6 до цього Порядку;

- облікову документацію згідно з розділом ІІІ цього Порядку;

- акт візуального обстеження об`єкта культурної спадщини за формою, наведеною в додатку 7 до цього Порядку;

- рекомендації Українського інституту національної пам`яті (далі Інститут) щодо нерухомого об`єкта культурної спадщини;

- протокол Консультативної ради та належним чином завірену копію рішення про надання нерухомому об`єкту культурної спадщини статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини або копію зареєстрованої уповноваженим органом Картки.

Відповідно до п. 1.4. Порядку Ініціаторами розгляду питань занесення нерухомого об`єкту культурної спадщини за категорією пам`ятки місцевого значення до Реєстру є уповноважений орган, Українське товариство охорони пам`яток історії та культури, інші громадські організації, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини.

Разом із цим, уповноваженим органом відповідно до п. 1.2. Порядку є обласна державна (військова) адміністрація у спірних правовідносинах Волинська обласна державна адміністрація.

Аналогічні положення щодо визначення уповноваженого органу, як Ініціатора звернення до Міністерства, були визначені вимогами п. 2 4 розділу І Порядку, у редакції наказу Міністерства культури України від 27.06.2019 №501.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону №1805-III до органів охорони культурної спадщини належить, зокрема, обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції серед іншого належить подання пропозицій центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього.

Таким чином, взаємний аналіз положень ч. 1 ст. 14 та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», а також положень Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженому наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 №158, свідчить про те, що занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України здійснюється виключно за поданням (пропозицією) органу охорони культурної спадщини обласних державних адміністрацій.

Враховуючи вищенаведене, направлення подання (пропозицій) до МКІП (в подальшому до МКСК) з метою занесення щойно виявленого об`єкта культурної спадщини «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» до Реєстру законом покладається на орган охорони культурної спадщини Волинської обласної державної адміністрації, яким станом на теперішній час є Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації.

Разом з тим, як встановлено судом згідно листів відповідача від 09.05.2025 за вих. №803/02.1-24/2-25, листів Міністерства від 27.05.2024 №05/15/4258-24, від 23.07.2024 за №05/15/5529-24, від 23.10.2024 №05/13/9398-24, від 06.12.2024 №06/13/10793-24, від 01.04.2025 №05/13/3194-25 відповідне подання (пропозиції) про занесення щойно виявленого об`єкта культурної спадщини «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» до Державного реєстру нерухомих пам`яток України Управлінням до МКСК України не скеровувались.

Окрім того, для занесення щойно виявленого об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України необхідним є складання на нього облікової документації у відповідності до вимог Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженим наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 №158, з урахуванням останніх змін, внесених наказом Міністерства культури України №158 від 01.03.2024.

Так, відповідно до п. 1.2 розділу І Порядку в редакції від 01.03.2024 уповноважений орган - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні (військові) адміністрації.

Пунктом 4.8 розділу IV Порядку №158 в редакції від 01.03.2024 визначено, що уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, внесений до Переліку до набрання чинності цим Порядком, у строк, що не перевищує 3 років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку.

Згідно п. 1.2. Порядку №158 в редакції від 01.03.2024 облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень.

Вимоги до складання облікової картки на нерухомі об`єкти культурної спадщини наведені у розділі III Порядку №158 в редакції від 01.03.2024.

Зокрема, пунктом 3.1 передбачено, що на об`єкт, який виявлено в процесі досліджень і щодо якого подано Картку до органу охорони культурної спадщини, облікова документація у складі облікової картки за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку, до якої додаються коротка історична довідка та фотофіксація.

Облікова документація складається у двох примірниках. Облікова документація складається державною мовою. Облікова документація у паперовій формі має бути скріплена, пронумерована згідно зі змістом та містити титульний аркуш. Облікову документацію підписує керівник органу охорони культурної спадщини.

Занесення нерухомих об`єктів культурної спадщини до Реєстру здійснюється у порядку, визначеному розділом V Порядку №158.

Згідно із пунктом 5.1 цього розділу подання щодо занесення до Реєстру щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, а також занесення до Реєстру об`єктів культурної спадщини, зазначених у розділі VIII цього Порядку, подаються Ініціатором до МКІП України.

МКІП України здійснює перевірку поданих документів на їх комплектність та відповідність вимогам, визначених цим Порядком. Подання документів, визначених пунктом 4.7 розділу IV цього Порядку, не в повному обсязі або невідповідність облікової документації вимогам, установленим розділом III цього Порядку, є підставою для повернення їх Ініціатору з обґрунтуванням підстав у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня їх надходження (п. 5.2).

З наведеного вбачається, що занесенню щойно виявленого об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує розроблення облікової документації та внесення на її підставі відповідного подання до МКСК безпосередньо уповноваженим органом - органом виконавчої влади обласної державної адміністрації.

Суд зауважує, що відповідні повноваження та обов`язки щодо розроблення облікової документації та внесення на її підставі пропозиції до МКСК уповноваженим органом зокрема органом виконавчої влади обласної державної адміністрації, визначались у Порядку №158 до редакції від 01.03.2024, зокрема в редакції наказу МКІП від 27.06.2019 №501. Так, відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку №158 у редакції до внесення змін від 01.03.2024 облікова документація складається на об`єкт культурної спадщини та містить дані щодо його цінності, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність, етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень (далі - облікова документація).

Пунктом 3 Розділу III Порядку 158 у редакції до внесення змін від 01.03.2024 передбачалось, що облікова документація складається з: облікової картки за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; історичної довідки; матеріалів фотофіксації сучасного стану об`єкта: фото загального вигляду, фото об`єкта в контексті (навколишньому середовищі), фото найбільш цінних (характерних) елементів об`єкта, фото рухомих об`єктів (деталей), фото інтер`єрів, фото загроз; акту стану збереження за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Згідно п. 10 розділу ІІ Порядку №158 у редакції до внесення змін від 01.03.2024 уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини у строк, що не перевищує трьох років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку.

При цьому, згідно пунктом 2 розділу І Порядку №158 у редакції до внесення змін від 01.03.2024 уповноваженим органом також виступав орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Відповідно до пунктом 4 розділу І Порядку №158 у редакції до внесення змін від 01.03.2024 ініціаторами розгляду питань занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, внесення змін до відомостей Реєстру, передбачених абзацами другим - п`ятим пункту 1 розділу V цього Порядку, та внесення змін до Реєстру (далі - Ініціатор) є: уповноважений орган - за категорією пам`ятки національного значення; уповноважений орган, Українське товариство охорони пам`яток історії та культури, інші громадські організації, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини - за категорією пам`ятки місцевого значення.

Згідно розділу IV Порядку №158 у редакції до внесення змін від 01.03.2024 для розгляду питання занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру Ініціатором подаються Мінкультури такі документи: подання за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку, засвідчене підписом керівника установи, організації, що виступає Ініціатором; облікова документація. Мінкультури здійснює перевірку поданих документів на їх комплектність та відповідність вимогам визначених цим Порядком.

Подання документів, визначених пунктом 1 цього розділу, не в повному обсязі або невідповідність облікової документації вимогам, установленим розділом III цього Порядку, є підставою для повернення їх Ініціатору з обґрунтуванням підстав у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня їх надходження.

За наведених обставин, враховуючи згадані положення ст. 3, 6, 14, 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та вимоги Порядку №158 (як у редакції від 27.06.2029 так і у редакції від 01.03.2024), відповідач, як уповноважений орган охорони культурної спадщини Волинської обласної державної адміністрації, зобов`язаний був забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» та подати пропозиції до МКІП про занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України ще до 11.05.2020 (3 роки після внесення пам`ятки до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини).

Однак, як вбачається з листа відповідача від 09.05.2025 №803/02.1-24/2-25 (а.с.116) на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» наявна лише облікова картка.

Разом з тим, вказана облікова картка виготовлена 11.04.2013 (а.с.32-33), тобто ще до набрання чинності Порядком №158 та ще до внесення вказаного будинку до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини (2017 рік).

У даному випадку суд звертає увагу, що пунктом 3 наказу Міністерства культури України від 27.06.2019 №501 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини №158» (далі - Наказ №501) було передбачено, що облікова документація на щойно виявлені об`єкти, розроблена до набрання чинності цим наказом, не потребує приведенню у відповідність до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, якщо подання про занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України подано на розгляд Міністерства культури України до 01.12.2020.

У подальшому, пунктом 2 наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 01.03.2024 №158 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини», яким внесені зміни до Порядку, у редакції Наказу №501, зазначено, що облікова документація на щойно виявлені об`єкти, розроблена до набрання чинності цим наказом, не потребує приведення у відповідність до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини (у редакції від 01.03.2024), якщо подання про занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру подано на розгляд Міністерства до 31.12.2024.

З наведеного вбачається, що розроблена у 2013 році облікова картка на «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» втратила чинність після 01.12.2020, оскільки з поданням про занесення вказаного будинку до Реєстру уповноважений орган охорони культурної спадщини до МКІП не звернувся. Вказана облікова картка не може бути й наразі використана Управлінням як додаток до подання про занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, оскільки остання підлягає обов`язковому приведенню у відповідність до вимог чинного Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом МКІП від 11.03.2013 №158.

Таким чином, для того, щоб Управління наразі змогло направити подання до Міністерства, спочатку потрібно або привести у відповідність до Порядку наявну документацію або виготовити нову облікову документацію на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини.

Отже, з моменту взяття на облік «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» як щойно виявленого об`єкту культурної спадщини, Управління до цього часу не забезпечило складання/приведення у відповідність до Порядку облікової документації на цей об`єкт та не ініціювали питання внесення його до Реєстру перед Міністерством.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 19.06.2018 у справі №464/2638/17, триваюче порушення це проступок пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу.

Суд також додатково зазначає, що відповідач хибно робить висновок про те, що подання відповідачем до МКСК України пропозицій щодо занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Реєстру здійснюється лише на основі попередньо поданих відповідних пропозицій, у даному випадку виконавчого органу Луцької міської ради.

Положення п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» чітко визначають те, що саме відповідач подає пропозиції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Подання таких пропозицій відповідачем до МКСК України жодним чином не залежить від того, чи надходили або не надходили до нього відповідні пропозиції від виконавчого органу Луцької міської ради.

Таким чином, внаслідок бездіяльності уповноваженого органу, Управління культури з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» не занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

При цьому, суд додатково зауважує, що з урахуванням законодавчого визначення терміну «пам`ятка» (ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини») щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3» не має статусу «пам`ятки», оскільки не занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, та, як наслідок, може бути використаний третіми особами не за призначенням та у порушення вимог пам`яткоохоронного законодавства.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та враховуючи також, що у позовній заяві прокурор обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх судового захисту, то поданий в інтересах держави позов належить задовольнити.

При цьому у відповідності до частини 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду даної справи свідки судом не залучались та судові експертизи не призначались, суд вважає за необхідне зазначити, що судові витрати, понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України до Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації, як правонаступника зобов`язань, прав та обов`язків департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3», та неподання до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України пропозицій про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Зобов`язати Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації, як правонаступника зобов`язань, прав та обов`язків департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок, 1928р., вул. Крилова, 3», та подання пропозицій до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 22 серпня 2025 року.

Прокурор: заступник керівника Луцької окружної прокуратури (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 13, ).

Позивач: Міністерство культури та стратегічних комунікацій України (01601, місто Київ, вулиця Івана Франка, 19, ).

Відповідач: Управління культури з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 9, ).

Суддя Н. В. Стецик