Справа № 752/9200/25
Суддя: Кокошко О. Б.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №752/9200/25
Провадження №2-а/752/276/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кокошка О.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії AB № 00005116, винесеною Головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Головнею Тетяною Сергіївною від 26.02.2025 його притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн (далі - постанова) за правопорушення, яке полягає в тому, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 5, 075% (2, 03 тон) при дозволеній максимальній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Вважає, що відповідач при винесенні постанови не в повній мірі з`ясував обставини у відповідності до статті 280 КУпАП, оскаржувана постанова за своїм змістом не відповідає вимогам нормативно-правових актів та не містить необхідну інформацію, згідно з якою уповноваженою посадовою особою відповідача було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП.

З урахуванням викладеного просив скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

18.04.2025 суд постановив ухвалу, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

У поданому 01.05.2025 відзиві на позовну заяву представник відповідача Гоголюк Максим Вадимович вказав, що не погоджується із викладеним у позовній заяві, а оскаржувана позивачем постанова за своїм змістом повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів та містить усю необхідну інформацію, згідно з якою уповноваженою посадовою особою відповідача було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП.

З огляду на вказане представник відповідача просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив від 05.05.2025 позивач вказав, що доводи відповідача є безпідставними та необгрунтованими, та зазначив, що відповідач не зазначив у постанові необхідні ідентифікаційні дані транспортного засобу - як тягача, так і причепу/напівпричепу, з огляду на що у постанові не викладено усіх обставин, які становлять об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП. Також позивачем зазначено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів, на підставі яких уповноважена посадова особа відповідача могла б дійти до висновку про наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку із чим постанова підлягає скасуванню.

Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано.

Дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

У поданій позовній заяві позивач просить поновити пропущений строк на оскарження постанови.

Так, частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Відповідно до положень частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Судом встановлено, що постанова набрала законної сили 13.03.2025.

Зі змісту позовної заяви та доданої до неї постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2025 вбачається, що позивач був повідомлений про факт винесення постанови лише 04.04.2025, тобто у день отримання копії постанови з Автоматизованої системи виконавчого провадження. Доводи позивача про те, що про винесення постанови він дізнався 04.04.2025, не були спростовані стороною відповідача.

Водночас, згідно з частиною 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З огляду на вказане, суд вважає, що строк звернення із позовною заявою про оскарження постанови позивачем не пропущено, оскільки постанова не була вручена відповідачем позивачеві, а матеріали справи не містять доказів зворотного.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 251 КУпАП обумовлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом частини 1, 2 статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з статтею 229 КУпАП від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Судом встановлено, що відповідно до постанови 26.02.2025 о 14 год 49 хв., за адресою H-07, км 191+578, Сумська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 440FT 643701, д.н.з. НОМЕР_1 (далі - транспортний засіб), позивач, як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 5, 075% (2.03 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за що передбачена частиною 2 статті132-1 КУпАП.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500,00 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі врегульований положеннями Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12. 2019 № 1174 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті (далі - автоматичний пункт) - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Метадані - структуровані дані, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою автоматичного пункту, характеристики зафіксованого транспортного засобу, необхідні для його ідентифікації, параметри функціонування технічних засобів автоматичного пункту, а також інші дані, необхідні для обліку, пошуку, оцінки та управління такими відомостями.

Інформаційний файл - упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Згідно з пунктом 12 Порядку автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу (за можливості); вимірювання габаритів транспортного засобу (за можливості); фіксацію та розпізнавання номерного знака транспортного засобу; фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-комунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-комунікаційної системи.

Згідно з пунктом 14 Порядку інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-комунікаційної системи у вигляді метаданих.

Відповідно до пункту 15 Порядку метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, найменування власника засобу вимірювальної техніки, інформацію про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, номерний знак транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, зовнішні габарити транспортного засобу (за можливості), розподіл навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на осі (за наявності); фотографії транспортного засобу: фронтальну, фотографію номерного знака транспортного засобу, оглядову фотографію із зображенням розпізнаного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Згідно з пунктом 16 Порядку посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

Відповідно до частини 2 статті 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Системний аналіз статтей 247 та 280 КУпАП дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 20.05.2020, справа №524/5741/16-а).

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зі змісту постанови вбачається, що позивача притягнено до адміністративної відповідальності за те, що він допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 5, 075% (2, 03 тон) при дозволеній максимальній масі 40 тон.

Як зазначено у постанові, вказане адміністративне правопорушення було зафіксоване за допомогою технічного засобу WIM74, WAGA-WIM40, CRUA-05-VVE, що пройшов повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на підставі свідоцтва про повірку № 04/6551 від 04.12.2024, яке є чинним до 04.12.2025 та копія якого додана відповідачем до відзиву.

Суд погоджується із доводами позивача, що для того, щоб встановити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, відповідач зобов`язаний з`ясувати до якого типу належить транспортний засіб (з метою з`ясування факту порушення конкретних вимог пункту 22.5 ПДР).

В той же час, суд не погоджується із доводами позивача з приводу того, що відповідач не надав доказів щодо належного встановлення відповідальної особи, яка є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, адже, по-перше, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СТО № 489833 від 24.10.2023, яка додана до позову, позивач не спростовує те, що він є відповідальною особою в розумінні статті 14-3 КУпАП. По-друге, з огляду на положення абзацу 5 пункту 2 Порядку та статті 14-3 КУпАП відомості про відповідальну особу отримуються шляхом взаємодії з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, Реєстром адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху та іншими інформаційними та інформаційно-комунікаційними системами МВС, Агентства відновлення, відповідних державних органів, національного оператора поштового зв`язку, а також з електронними комунікаційними мережами постачальників електронних комунікаційних послуг, тобто через автоматизований обмін даними.

Натомість із наданої відповідачем копії скріншоту з програми автоматизованого робочого місця Інформаційно-телекомунікаційної системи «Система автоматичної фіксації габаритно-вагового контролю транспортних засобів» вбачається, що саме позивач є відповідальною особою щодо транспортного засобу в розумінні статті 14-3 КУпАП.

Постанова, в свою чергу, містить наступні відомості щодо фактичних зафіксованих параметрів транспортного засобу: кількість вісей-5 шт; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3550 мм, 2-3: 5701 мм, 3-4: 1312 мм, 4-5: 1294 мм, навантаження на вісь 1 - 7200 кг, 2 - 13950 кг, 3 - 8500 кг, 4 - 8600 кг, 5 - 8450 кг, загальна маса - 46700 кг, висота - 3.915 м.; ширина - 2.561 м; довжина - 16.483 м. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу: загальна маса - 42030 кг.

Суд звертає увагу, що постанова не містить відомостей про тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку».

Суд також звертає увагу на те, що відповідачем не спростовано доводів позивача про те, що постанова не містить відомостей про спеціалізований причіп/напівпричіп, який був доєднаний до транспортного засобу та відображається на фотознімках, доданих до постанови.

Окрім того, ні відзив, ні додані до нього докази (зокрема, копія інформаційної картки габаритно-вагового контролю та копія скріншоту з програми автоматизованого робочого місця Інформаційно-телекомунікаційної системи «Система автоматичної фіксації габаритно-вагового контролю транспортних засобів») не містять відомостей про ідентифікуючі ознаки (кількість осей) тягача та напівпричіпу, які є визначальними для встановлення факту порушення відповідальною особою (позивачем) вимог щодо фактичної маси транспортного засобу, що передбачені пунктом 22.5 ПДР.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512, встановлено вимоги лише щодо форми постанови, а не змісту, адже вказаний підхід відповідача до винесення постанови є формальним та суперечить вимогам статті 245 КУпАП в частині всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи.

Як вірно вказано позивачем, частина 2 статті 132-1 КУпАП за своєю правовою природою є бланкетною правовою нормою, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення конкретних ознак адміністративного правопорушення суб`єкт владних повноважень зобов`язаний з`ясувати який саме конкретний припис пункту 22.5 ПДР був порушений позивачем, однак посадовою особою відповідача при винесенні постанови не було визначено ні тип транспортного засобу, ні кількість осей як тягача, так і напівпричепа, ні тип напівпричепа. Тобто відповідачем не з`ясовано яке саме положення підпункту «б» пункту 22.5 ПДР було порушене позивачем. Матеріали справи доказів зворотного не містять.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи повноваження місцевого загального суду як адміністративного, визначені частиною 3 статті 286 КАС України, суд доходить висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 2, 9, 77, 90, 99, 139, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії AB № 00005116 від 26.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, .

Повне рішення складене 21.05.2025.

Суддя О. Б. Кокошко