Справа № 580/539/25
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/539/25 Головуючий у І інстанції - Бабич А.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Бужак Н.П., Василенка Я.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Відділу перерахунків пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Відділу перерахунків пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг), в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 30.12.2024 № 8819/03-16 про відмову проведення перерахунку Позивачці щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, згідно з її заявою від 23.12.2024 № 22895;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести Позивачці, як судді у відставці, з 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 06.12.2024 № 04.2/334/23с, № 042/350/23с, № 042/351/23с про суддівську винагороду, що враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та становить 64% від суддівської винагороди судді апеляційного суду, яка на 01.01.2022 становить 267 948,00 грн, на 01.01.2023 - 289 872,00 грн, на 01.01.2024 - 327 024,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивачка вказала, що отримала вказані вище довідки та набула права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання. На звернення із заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаних довідок Відповідач протиправно відмовив у такому перерахунку.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Відділу перерахунків пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.12.2024 № 64 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 , як судді у відставці, з 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідок Дніпровського апеляційного суду від 06.12.2024 № 04.2/334/23с та від 20.12.2024 № 042/350/23с, № 042/351/23с про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, та виплатити його з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована також тим, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді законодавством не змінено і становить 2102,00 грн. Тому підстави для перерахунку щомісячного грошового утримання відсутні.

Відзиву Позивачки на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з наказом Дніпровського апеляційного суду від 20.11.2020 № 224/к Позивачка відрахована зі штату суддів з 20.11.2020 у зв`язку з виходом у відставку.

Позивачка звернулася із заявою до Дніпровського апеляційного суду, в якій для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці просила видати довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2022, застосувавши у розрахунках посадового окладу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2022 року - 2481 грн, станом на 01.01.2023, застосувавши у розрахунках посадового окладу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2023 року - 2684 грн, станом на 01.01.2024, застосувавши у розрахунках посадового окладу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2024 року - 3028 грн.

Листом від 05.06.2024 № 04.2-33/214/2024 Дніпровський апеляційний суд повідомив ОСОБА_1 , що відповідно до затвердженого штатного розпису на 2022-2024 роки, посадовий оклад судді становить 126 120,00 грн, який визначається із прожиткового мінімуму 2102 грн, тобто посадовий оклад суддів протягом 2022-2024 років не змінювався. Таким чином, Дніпровський апеляційний суд не має підстав для видачі довідок для перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022, на 01.01.2023 та на 01.01.2024.

Вважаючи таку бездіяльність Дніпровського апеляційного суду протиправною, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі № 580/6291/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Дніпровського апеляційного суду щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2022, застосувавши у розрахунках посадового окладу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2022 року 2481 грн, станом на 01.01.2023, застосувавши у розрахунках посадового окладу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2023 року 2684 грн, станом на 01.01.2024, застосувавши у розрахунках посадового окладу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2024 року 3028 грн.

Зобов`язано Дніпровський апеляційний суд видати ОСОБА_1 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2022, виходячи з розміру суддівської винагороди судді апеляційного суду з відповідними коефіцієнтами, визначеними у ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», застосувавши у розрахунках посадового окладу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2022 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у сумі 2481 грн.

Зобов`язано Дніпровський апеляційний суд видати ОСОБА_1 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023, виходячи з розміру суддівської винагороди судді апеляційного суду з відповідними коефіцієнтами, визначеними у ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», застосувавши у розрахунках посадового окладу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2023 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у сумі 2684 грн.

Зобов`язано Дніпровський апеляційний суд видати ОСОБА_1 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024, виходячи з розміру суддівської винагороди судді апеляційного суду з відповідними коефіцієнтами, визначеними у ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», застосувавши у розрахунках посадового окладу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2024 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у сумі 3028 грн.

Дніпровський апеляційний суд видав Позивачці довідки:

- від 20.12.2024 № 04.2/351/23-с про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024. З урахуванням затвердженого штатним розписом посадового окладу судді на 2024 рік її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 227 016,00 грн, у тому числі посадовий оклад - 126 120,00 грн, доплата за вислугу років - 100 896,00 грн. У ній також зазначено, що на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі № 580/6291/24 її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 01.01.2024, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, розмір якого встановлено відповідно до Закону України від 09.11.2023 № 3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», становить 327 024,00 грн, у тому числі посадовий оклад - 181 680,00 грн, доплата за вислугу років - 145 344,00 грн;

- від 20.12.2024 № 04.2/350/23-с про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023. З урахуванням затвердженого штатним розписом посадового окладу судді на 2023 рік її суддівська винагорода, що враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 227 016,00 грн, у тому числі посадовий оклад - 126 120,00 грн, доплата за вислугу років - 100 896,00 грн. У ній також зазначено, що на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі № 580/6291/24 її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 01.01.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, розмір якого встановлено відповідно до Закону України від 03.11.2022 № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» складає 289 872,00 грн, у тому числі посадовий оклад - 161 040,00 грн, доплата за вислугу років - 128 832,00 грн;

- від 06.12.2024 № 04.2/350/23-с про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2022. З урахуванням затвердженого штатним розписом посадового окладу судді на 2022 рік її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 227 016,00 грн, у тому числі посадовий оклад - 126 120,00 грн, доплата за вислугу років - 100 896,00 грн. У ній також зазначено, що на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі № 580/6291/24 її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 01.01.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, розмір якого встановлено відповідно до Закону України від 02.12.2021 № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» складає 267 948,00 грн, у тому числі посадовий оклад - 148 860,00 грн, доплата за вислугу років - 119 088,00 грн.

Позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою та довідками Дніпровського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій просила здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі нових довідок.

За принципом екстериторіальності вказана заява з доданими документами була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішенням Відділу перерахунків пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.12.2024 № 64 Позивачці відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки статтею 7 Закону України від 09.11.2023 № 3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу суддів, становить 2102,00 грн, тобто на рівні 2020 року. Отже, зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 01.01.2024, не відбулося.

Позивачка вважаючи такі дії протиправними, звернулася з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого установлено на 01 січня 2021 року у розмірі 2270 грн 00 коп., на іншу розрахункову величину, яка Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2 102 грн 00 коп.), на підставі абзацу 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» була неправомірною.

Разом з тим, прийняття рішення від 30.12.2024 № 8819/03-16 про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання Позивачки, як судді у відставці, згідно з її заявою від 23.12.2024 № 22895, доказами не підтверджено. Натомість суд першої інстанції встановив прийняття рішення працівником Відділу перерахунків пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.12.2024 № 64.

Таким чином, позовна вимога визнати протиправним і скасувати рішення 30.12.2024 № 8819/03-16 не підлягає задоволенню.

Зважаючи, що у заявлених спірних правовідносинах Позивачка звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, за результатами розгляду її заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийняло рішення від 27.12.2024 № 64 про відмову у перерахунку пенсії з підстав, що не узгоджуються зі вказаними вище нормами, таке рішення безпосередньо порушує заявлене право на належний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, є протиправним і підлягає скасуванню внаслідок виходу судом за межі заявлених позовних вимог для виконання завдання адміністративного суду відповідно до ст.ст. 2, 9 КАС України.

Крім того, повідомляючи листом від 01.01.2025 про результати розгляду заяви щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не допустило безпосереднього порушення заявленого права Позивачки та діяло відповідно до Порядку щодо такого інформування.

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести Позивачці, як судді у відставці, з 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 64% від суддівської винагороди судді апеляційного суду не обґрунтована та не підлягає задоволенню, оскільки відсутні належні, достовірні та допустимі докази призначення Позивачці щомісячного довічного утримання судді у відставці у вказаному відсотковому значенні.

Для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст. 2 КАС України, належним, ефективним і достатнім способом повного захисту порушеного права Позивачки є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (державного органу зі статусом юридичної особи), який прийняв оскаржуване протиправне рішення, провести їй, як судді у відставці, з 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання на підставі вказаних вище довідок Дніпровського апеляційного суду та виплатити його з урахуванням раніше виплачених сум.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1402-VIII) закріплено, що він визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Частиною другою статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII (яка згідно з рішенням Конституційного Суду № 4-р/2020 від 11.03.2020 діє в редакції Закону № 1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до частини п`ятої статті 135 Закону № 1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків; більше 5 років - 20 відсотків; більше 10 років - 30 відсотків; більше 15 років - 40 відсотків; більше 20 років - 50 відсотків; більше 25 років - 60 відсотків; більше 30 років - 70 відсотків; більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Разом з тим, пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 1 січня 2017 року, встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Закон України від 15.07.1999 року № 966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі- Закон № 966-XIV) дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Згідно зі статтею 1 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини третьою статті 4 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Так, за змістом абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб було встановлено у розмірі 3028 гривень, а згідно з абзацом п`ятим цієї статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - у розмірі 2102 гривні.

Отже, окремими приписами закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

Колегія суддів наголошує, що наведені приписи цих законів є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу Позивачки у спірних правовідносинах Дніпровський апеляційний суд діяв на законних підставах.

Колегія суддів зазначає, що питання, щодо правомірності застосування для розрахунку посадового окладу судді прожиткового мінімуму, визначеного законами Про Державний бюджет України на відповідний рік, починаючи з 2021 року, такої величини як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», неодноразово був предметом розгляду Касаційним адміністративним судом України.

Отже, з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи з 2021 року, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24 дійшла висновку, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Разом з тим, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 01 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи, прожитковий мінімум, який застосовувався для визначення базового розміру посадового окладу судді та для розрахунку всіх складових суддівської винагороди становить 2 102,00 грн.

Таким чином, суддівську винагороду за спірний період Позивачці було обчислено, виходячи з приписів статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» із розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням висновків, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24, колегія суддів дійшла висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Дніпровського апеляційного суду від 06.12.2024 № 04.2/334/23с та від 20.12.2024 № 042/350/23с, № 042/351/23с про розмір суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, відмінного від 2102 грн, є обґрунтованою, оскільки підстави для визначення розміру суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року, зокрема на 01 січня 2022 року у розмірі 2481 грн, станом на 01 січня 2023 року - 2684 грн, станом на 01 січня 2024 року - 3028 грн, відсутні.

Застосовуючи наведені висновки Великої Палати Верховного Суду до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Відділу перерахунків пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Я.М. Василенко