Справа № 620/7206/25
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року Чернігів Справа № 620/7206/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

26.06.2025 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, у якому просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому додаткової винагороди за лютий, березень та квітень 2023 року в розмірі по 100 000,00 грн згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2024 № 818;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити йому додаткову винагороду за лютий, березень та квітень 2023 року в розмірі по 100 000,00 грн за кожний місяць, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2024 № 818.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем порушено його право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 30.06.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Вказана вище ухвала була доставлена відповідачу через систему «Електронний суд» до його електронного кабінету 30.06.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на вказану позовну заяву.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до наказу від 31.05.2022 № 128, ОСОБА_1 зараховано на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком НОМЕР_2 від 08.11.2001.

16.01.2023 солдатом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримано вогнепальне осколкове наскрізне поранення правої стопи, вогнепальний перелом кісток правої стопи, що підтверджується медичною картою за формою № 100 від 16.01.2023.

З довідки про обставини травми № 532 від 22.02.2023 встановлено, що позивач отримав осколкове поранення правої ступні під час ворожого мінометного обстрілу позицій підрозділу поблизу с. Велика Новосілка Волноваського району Донецької області захищаючи територіальну цінність та державний суверенітет України.

З 17.01.2023 по 31.01.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що зазначено у виписці № 508/176 і № 999. Після пройденого лікування, позивача направлено на проходження військово-лікарської комісії.

Як зазначено у довідці військово-лікарської комісії № 3908 від 27.02.2023, позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів, травма визнана тяжкою. Після отриманої відпустки, позивачем повторно пройдено військово-лікарську комісію, за результатами якої видано довідку № 5790 від 27.03.2023, де визначена потреба позивача у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів, травма визнана тяжкою.

19.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з рапортом щодо отримання інформації про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення за період з січня 2023 року та щодо проведення розслідування за фактом отриманого ним поранення.

За результатами розгляду рапорту позивача, відповідачем надана відповідь № 3280 від 05.09.2023 та довідка про розмір основних та додаткових щомісячних видів грошового забезпечення. У вказаній відповіді зазначено, що позивач в період з 01.02.2023 по 30.04.2023 перебував у відпустці за станом здоров`я. Відповідно до довідки про розмір основних та додаткових щомісячних видів грошового забезпечення (надбаки, доплати, підвищення), премії, допомоги, та винагороди за період з 01.01.2023 по 31.07.2023, додаткова винагорода за лютий, березень та квітень 2023 року становить 30000,00 грн в місяць.

При цьому, бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі наказів про виплату позивачу додаткової винагороди за лютий, березень-та квітень 2023 року в розмірі по 100 000,00 грн за кожний місяць, а саме за час його перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновками (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії була предметом судової ревізії у справі № 620/16183/23.

Так, Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 08.01.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025, частково задовольнив адміністративний позов:

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо не видачі наказів про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за лютий, березень-та квітень 2023 року в розмірі по 100000,00 грн за кожний місяць, а саме за час його перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновками (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

зобов`язав військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за лютий, березень та квітень 2023 року в розмірі по 100000,00 грн за кожний місяць, а саме за час його перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновками (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

в іншій частині позовних вимог відмовив.

09.05.2024, Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №620/16183/23 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 видати наказ про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за лютий, березень та квітень 2023 року в розмірі по 100000,00 грн. за кожний місяць, а саме за час його перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновками (постановою) військово- лікарської комісії.

Позивач звернувся до Чернігівського Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівськіи? області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиціі? з метою примусового виконання виконавчого листа по зазначеніи? справі, оскільки в добровільному порядку відповідач не виконав рішення суду.

З метою отримання інформаціі? щодо виконавчого провадження виконавчого листа по справі №620/16183/23, адвокатом було направлено відповідний адвокатський запит до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства.

У своїй відповіді від 20.05.2025, Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області було повідомлено позивачу про закінчення виконавчого провадження 20.05.2025 у зв`язку з виконанням відповідачем виконавчого документу, а саме наданням до Управління забезпечення примусового виконання рішень наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2024 № 818.

У вказаному наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2024 № 818 визначено виплатити ОСОБА_1 додаткової винагороди за лютий, березень та квітень 2023 року в розмірі по 100 000,00 грн за кожний місяць, а саме за час його перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновками (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Однак, оскільки станом на дату звернення до суду відповідач не здійснив виплату додаткової винагороди за лютий, березень та квітень 2023 року в розмірі по 100000,00 грн за кожний місяць, а саме за час його перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновками (постановою) віи?ськово-лікарської комісії, згідно наказу Командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2024 № 818, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, які мають значення для правильного вирішення спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язкове виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За змістом частини четвертої статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

На підставі частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення статті 383 КАС України.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту, не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а, від 06 лютого 2019 року у справі №816/2016/17.

Суд також враховує висновки Верховного Суду висловлені в постанові від 22.08.2019 року у справі №522/10140/17, відповідно до яких вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Як установлено судом, за своєю суттю цей спір виник, у зв`язку із тим, що на дату позивача звернення до суду відповідач не здійснив виплату додаткової винагороди за лютий, березень та квітень 2023 року в розмірі по 100000,00 грн. за кожний місяць, а саме за час його перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновками (постановою) військово-лікарської комісії, згідно із наказом Командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2024 № 818, який був виданий на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/16183/23, яке набрало законної сили.

Тобто, цей позов ініційований позивачем внаслідок, на думку повивача бездіяльності, вчинененої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, яке раніше ухвалено на користь позивача.

Отже, хоча позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відтак, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Враховуючи наведене, суд встановив, що цей спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства в межах окремої судової справи, та він може бути вирішений на підставі відповідної заяви позивача, поданої до суду з метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України провадження в справі закривається, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, суд вважає за можливе роз`яснити позивачу можливість звернення до суду із клопотанням в процедурі судового контролю за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382 і 383 КАС України.

Керуючись статтями 238, 241, 242, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Роз`яснити позивачу, що, відповідно до частини другої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали про закриття провадження у справі надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марія ДУБІНА