Справа № 935/3199/24
Суддя: Рибнікова М. М.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3199/24
Провадження № 2-а/935/27/24
РІШЕННЯ

Іменем України

19 серпня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі

головуючого судді Рибнікової М.М.,

за участю секретаря Бондаренко Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Василевської О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Василевська О.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Житомирській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЕНА № 3492904 від 17.11.2024, за якою прийнято рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 .. Стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

В обґрунтування позову зазначає, що 17.11.2024 поліцейським ВП №2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Бричковським Д.Ю. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3492004. Відповідно до вказаної постанови за незрозумілих обставин було встановлено , що він не був пристебнутим ременем безпеки та не мав передбаченого конструкцією ТЗ заднього правого бризговика, чим порушив п.п. 2.3В та 31.4А ПДР України. За результатами розгляду даної справи було прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст..121 КУпАП та прийнято рішення про застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. При ознайомлені із змістом відеофіксації ймовірного правопорушення, не встановлено, що ОСОБА_1 був не пристебнутий ременем безпеки чи що у автомобілі був відсутній задній правий бризговик. Проте оцінюючи зміст постанови серія ЕНА №3492904 від 17.11.2024, неможливо встановити ні модель транспортного засобу, ні державний номерний знак, щоб ідентифікувати автомобіль з метою встановлення його комплектації та вимог до комплектації. У даному автомобілі знаходились два пасажири, які можуть надати показання з метою встановлення об`єктивної істини в даній справі. ОСОБА_1 категорично заперечує той факт, що він не був пристебнутий ременем безпеки, даний факт можуть підтвердити свідки. Також не відповідає дійсності, що в транспортному засобі був відсутній задній правий бризговик: на отриманому відео чітко встановлюється, що правий бризговик знаходиться на місці, який відповідає комплектації вказаного транспортного засобу.

У зв`язку із зазначеним, вважає, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення грубо порушені ст. 251, ст. 280 КУпАП. Тому позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови.

Від представника відповідача ГУП в Житомирській області Панасюк Г.Л. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, що дослідивши матеріали справи ГУНП в Житомирській області вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими у зв`язку з наступним: 17.11.2024 о 07:23 в м. Коростишеві по вул.. Київська, 137 водій керував транспортним засобом будучи не пристебнутим ременем пасивної безпеки та не мав передбаченого конструкцією заднього правого бризговика, чим порушив п.2.3 "в" та 31.4 "е" ПДР України. Позивачу було повідомлено про час та місце розгляду справи, йому було роз`яснення його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, позивач ніяких зауважень щодо порушення працівниками поліції його прав не робив, поставив власний підпис в оскаржуваній постанові. При перегляді вказаних відеозаписів, позивач на місці зупинки тз, не заперечив власних порушень. Правил дорожнього руху України. А тому просили розглядати дану справу без участі представника відповідача ГУНП в Житомирській області та відмовити в позові в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач та його представник надали свої пояснення, аналогічні зазначеному у позовній заяві.

У судове засідання представник відповідача не зявився, заперечення на позовну заяву направив, позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову, розгляд справи проводити без його участі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показала, що 17.11.2024 їхали з чоловіком ОСОБА_1 на власному автомобілі та їх зупинила поліція. Чоловік вийшов з автомобіля та розмовляв з поліцейськими. Вони завжди користуються пасками безпеки і так було і у той день. В автомобілі була присутня їх дочка.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що 17.11.2024 їхали разом з батьками на автомобілі, коли їх зупинила поліція. Батьки сиділи спереді та були пристебнуті пасками безпеки.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, пояснення сторін та свідків, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як вбачається зі змісту постанови серії ЕНА №3492904, 17.11.2024 07:23:21 м. Коростишів, вул. Київська, 137. Водій керував ТЗ будучи не пристебнутий ременем безпеки та не мав передбаченого конструкцією заднього правого бризговиків та порушив п.п.2.3В та 31.4А ПДР України чим порушив п.2.3.в ПДР порушення правил користування ременями безпеки.

У зв`язку з чим, поліцейським відділу поліції №2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Бричковським Д.Ю. винесено постанову серії ЕНА №3492904 про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 121 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 510 грн.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07листопада 2015року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч.5 статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.2.3 «в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач не визнає себе винним, зазначає що не порушував вимог п. 2.3 в ПДР, а поліцейським не доведено, що він їхав не пристебнутий ременем безпеки.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 31 ПДР, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Згідно із п.п. 31.4 п. 31 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті Правил дорожнього руху викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється експлуатація таких транспортних засобів, до яких, зокрема, п.п. 31.4.7 (е) ПДР України віднесено відсутність передбачених конструкцією бамперу або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків.

При цьому, конструкція цієї норми права дає підстави для висновку, що словосполучення «відсутній передбачений конструкцією» відноситься як до бампера або заднього захисного пристрою, так і до грязезахисних фартухів і бризговиків.

Таким чином, якщо конструкцією транспортного засобу бризговики не передбачені, то це не буде порушенням вимог п. 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху України.

Настання відповідальності за порушення наведеного пп. «е» п. 31.4.7 Правил дорожнього руху можливе за наявності двох обставин: по-перше, конструкцією транспортного засобу має бути передбачений бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики; по-друге, зазначений елемент конструкції транспортного засобу має бути відсутній.

Разом з тим, поліцейським при винесені оскаржуваної постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

З оскарженої постанови не встановлено, чим передбачено наявність цих бризговиків і як саме поліцейський встановив, що конструкція цього транспортного засобу передбачає бризговики (посилання на ДСТУ тощо).

Наданий відповідачем відеозапис сам по собі не свідчить про порушення позивачем п. 31.4.А ПДР України та не підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 121 КУпАП.

Відповідно до положень п. 31.4. ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема:

Приймаючи постанову і кваліфікуючи порушення, вчинене позивачем, поліцейський на зміст підпункту 31.4.А ПДР України не звернув уваги та не зазначив, яким із підпунктів охоплюється порушення.

Згідно з оскаржуваною постановою позивач керував транспортним засобом, у якому був відсутній правий бризговик.

У своєму позові позивач не погоджується з тим, що ним було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 5 ст. 121 КУпАП та зазначає про відсутність доказів, що підтверджували факт його неправомірних дій.

Заявлені позовні вимоги позивач мотивує притягненням його до відповідальності за відсутності доказів вчинення правопорушення. Стверджує, що під час руху автомобіля він був пристебнутий ременем безпеки, також при наданому відео не вбачається, що відсутній правий бризговик у даному транспортному засобі та водій транспортного засобу був не пристебнутим паском безпеки.

Надаючи правову оцінку викладеним сторонами доводам та наданим доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна підтверджуватися відповідними докази.

Перелік доказів, якими доводиться вина особи у справах про адміністративні правопорушення, визначений ч.1 ст.251 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відео-запису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

У статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Позивач у позовній заяві вказує, що під час руху позивач був пристебнутий ременем безпеки. При цьому жодного відеозаписів в матеріалах справи відсутні, не здійснювався відеофіксація порушення правил дорожнього руху, а саме керуванні Т3 без застосуванні паску безпеки та за відсутності правого бризговика.

З відеозапису з автомобільного відеореєстратору вбачається, що початок фіксування відбувається з моменту слідування патрульного автомобіля за транспортним засобом під керуванням позивача, а відеозаписи з портативних відеокамер з моменту спілкування позивача з поліцейськими у патрульному автомобілі, а отже не зафіксовано, що ОСОБА_1 був не пристебнутий ременем безпеки. Також, не вбачається з відео, що у транспортному засобі відсутній правий бризговик.

Відповідачем до суду не надано інших доказів, які б підтверджували саме факт керування позивачем з відстебнутим ременем безпеки та відсутнім правим бризговиком.

Посилання відповідача на те, що позивач не оспорював інкриміноване правопорушення і нібито погодився з ним, суд не приймає до уваги, оскільки сам факт визнання особою вини у порушенні Правил дорожнього руху не можу бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. Зазначено позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладених у постанові від 15 травня 2019 року у справі №537/2088/17.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 86 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 11 частини першої статті 23Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа №660/575/16-а від 31.01.2018 року.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З огляду на вищенаведене, враховуючи принцип презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, суд дійшов до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовної заяви та скасування постанови серії ЕНА № 23492904 від 17.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн, із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст. ст.2, 6-10, 77, 122, 241-246, 255, 257, 263, 295, КАС України, ст. 293 КУпАП, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серія ЕНА № 23492904 від 17 листопада 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн, - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області (, адреса: вул. Старий Бульвар, м. Житомир) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Рибнікова