Справа № 640/12468/22
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року № 640/12468/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої Діски А. Б., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної ради України про визнання незаконним та скасування розпорядження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління справами Апарату Верховної ради України, в якому просить визнати незаконним та скасувати розпорядження №1324-к від 29.07.2022 року про оголошення догани.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 (далі - позивач) з 2010 року працює в Апараті Верховної Ради України (далі - відповідач), а з січня 2018 року працює на посаді головного консультанта Управління організаційного та інформаційно-консультативного забезпечення пленарних засідань Верховної Ради України Головного організаційного управління. Загальний стаж державної служби складає 12 років за цей час до дисциплінарної відповідальності не притягалася, свої обов`язки завжди виконувала сумлінно, що підтверджується результатами щорічних оцінювань, як державного службовця. В 2016 році була нагороджена Подякою Голови Верховної Ради України з врученням цінного подарунка (годинника). Постійно підвищує рівень своєї кваліфікації, шляхом проходження різноманітних семінарів, курсів підвищення кваліфікації, тренінгів.

24 червня 2022 року відповідно до розпорядження Керівника Апарату Верховної Ради В. Штучного №917-к «Про затвердження складу дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи в Апараті Верховної Ради України» було порушено дисциплінарне провадження щодо позивача на підставі подання першого заступника керівника Головного організаційного управління Апарату Верховної Ради України Махновець О.П. від 24 червня 2022 року №06/03-2022/102365.

29 липня 2022 року Розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України В. Штучного №1324-к «Про оголошення догани ОСОБА_2 » позивачу було оголошено догану за невиконання нею посадових обов`язків, розпоряджень та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Позивач зазначає, що Розпорядження Апарату Верховної Ради України №1324-к від 29 липня 2022 року не містить чіткого формулювання суті та обставин допущеного позивачем проступку, а також не містить час вчинення й час виявлення самого проступку та обґрунтування певного виду стягнення. З урахуванням передбачених законодавством обставин, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2022 року (суддя Келеберда В.І.) відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження). Зобов`язано Управління справами апарату Верховної Ради України у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали, надати суду належним чином завірену копію особової справи позивача та належним чином завірену копію дисциплінарної справи позивача.

30 серпня 2022 року від позивача надійшло клопотання про долучення доказів судових витрат.

07 листопада 2022 року від Управління справами апарату Верховної Ради України надійшло повідомлення про неможливість подати докази, витребувані судом.

21 листопада 2022 року від Управління справами апарату Верховної Ради України надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовна заява не містить жодних обґрунтувань, які б вказували, які права, свободи та інтереси позивача та у який спосіб порушено Управлінням справами Апарату Верховної Ради України, при цьому, предметом оскарження є індивідуальний акт - Розпорядження Керівника Апарату Верховної Ради України №1324-к від 29.07.2022 року «Про оголошення догани ОСОБА_2 », виданий суб`єктом владних повноважень - Апаратом Верховної Ради України. І саме Апарат Верховної Ради України у даній справі є належним відповідачем.

Цього ж дня, 21 листопада 2022 року, від Управління справами апарату Верховної Ради України надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку з тим, що позовна заява підписана представником позивача адвокатом Щербатюк Н.В., яка не наділена повноваженнями на підписання позовної заяви з огляду на долучені до позову докази.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ було постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва. Крім того установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року (суддя Діска А.Б.) прийнято справу до свого провадження, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження).

20 березня 2024 року від представника позивача надійшло клопотання, в якому викладено пояснення щодо заяви про залишення позову без розгляду, яка надійшла від Управління справами апарату Верховної Ради України.

26 березня 2024 року від позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача та уточнення позовних вимог.

07 травня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає наступне: призначений Голова дисциплінарної комісії Ханік Ю.П. перебував на випробувальному терміні, мав особисту зацікавленість у результатах дисциплінарного провадження стосовно позивача; позивачу не було надано право на ознайомлення з матеріалам дисциплінарної справи, що позбавило її можливості надати належні та достатні пояснення Керівнику Апарату Верховної Ради України в обґрунтування своєї позиції; відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивач недостатньо працює над підвищенням та вдосконаленням своїх професійних знань; позивач виконувала свої службові обов`язки відповідно до посадової інструкції та запитів, кількість та зміст яких не залежать від позивача; обов`язок щодо оформлення перепусток та ведення архіву відсутній у посадовій інструкції позивача та не входить до її службових обов`язків; станом на травень 2022 року безпосереднім керівником позивача була ОСОБА_3 , а не ОСОБА_4 , який надав дисциплінарній комісії пояснення та характеристику щодо позивача; про дату, місце та час проведення засідання дисциплінарної комісії позивача було повідомлено не завчасно, а представника позивача протиправно не було допущено на засідання дисциплінарної комісії; під час визначення виду стягнення не було враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

20 травня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що не погоджується з аргументами і вимогами позивача, оскільки вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини: позивач безпідставно самоусунувся від виконання посадових обов`язків в період з 3 до 17 червня та 22, 23 червня 2022 року; за період, який досліджувався дисциплінарною комісією, а саме - з 01 до 23 червня 2022 року, народні депутати України збиралися в режимі продовження проведення пленарного засідання Верховної Ради України тричі, наслідком чого було прийнято низка законів, законопроектів і постанов; не дивлячись на виконання позивачем роботи впродовж 13 робочих дів, що встановлено за результатами дисциплінарного провадження, отримано заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету за червень 2022 року у повному обсязі; фактичний обсяг виконаної позивачем роботи: оформлення протягом трьох робочих днів - в період з 31 травня до 02 червня 2022 року, робочого місця народного депутата України в залі пленарних засідань; надання в межах компетенції інформаційно-консультативної допомоги народним депутатам України та їх помічникам-консультантам, представникам секретаріатів комітетів Верховної Ради України, депутатських фракцій та груп з питань діяльності Верховної Ради України, протягом трьох робочих днів - з 19 до 21 червня 2022 року; формулювання суті та обставин допущеного позивачем проступку та обґрунтування виду дисциплінарного стягнення містяться в поданні дисциплінарної комісії, що підтверджується зібраними матеріалами дисциплінарної справи; у 2022 році позивач за результатами оцінювання службової діяльності отримала негативну оцінку, тому відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» видано Розпорядження Апарату Верховної Ради України №2232-к від 07 грудня 2022 року, яким позивача було звільнено з 15 грудня 2022 року з посади головного консультанта відділу інформаційно-консультативного забезпечення учасників пленарних засідань управління організаційного та інформаційно-консультативного забезпечення пленарних засідань Верховної Ради України Головного організаційного управління Апарату Верховної Ради України; обґрунтування позовних вимог не містить аргументації щодо незаконності дій відповідача, а ґрунтується на незгоді позивача з притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у задоволені клопотання Управління справами апарату Верховної Ради України про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено, замінено відповідача - Управління справами апарату Верховної Ради України на належного - Апарат Верховної Ради України.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Розпорядженням першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України №80-к від 22 січня 2018 року позивача призначено з 17 січня 2018 року на посаду головного консультанта відділу організаційного забезпечення діяльності Голови Верховної Ради України управління документообігу Головного управління документального забезпечення Апарату Верховної Ради.

Розпорядженням першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України №81-к від 22 січня 2018 року позивача з 19 січня 2018 року було переведено на посаду головного консультанта відділу інформаційно-консультативного забезпечення учасників пленарних засідань управління організаційного та інформаційно-консультативного забезпечення пленарних засідань Верховної Ради України Головного організаційного управління Апарату Верховної Ради України.

Відповідно до статті 69 Закону України «Про державну службу» та на підставі подання першого заступника керівника Головного організаційного управління Махновець О.П. №06/03-2022/102365 від 24 червня 2022 року, Керівником Апарату Верховної Ради України прийнято рішення про порушення дисциплінарного провадження стосовно позивача.

Розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України від 24 червня 2022 року №917-к «Про затвердження складу дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи в Апараті Верховної Ради України» утворено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарної справи в Апараті Верховної Ради України стосовно позивача.

Головою дисциплінарної комісії ОСОБА_5 було направлено позивачу листи №20/08-2022/103517 від 27 червня 2022 року та №20/08-2022/103519 від 27 червня 2022 року, якими керуючись пунктом 6 частини 2 статті 73 Закону України «Про державну службу», запропоновано надати до 01 липня 2022 року письмове пояснення стосовно обставин, наведених в поданні першого заступника керівника Головного організаційного управління Апарату Верховної Ради України Махновець О.П. №06/03-2022/102365 від 24 червня 2022 року, які стали підставою для відкриття дисциплінарного провадження, а також керуючись абзацами 1, 3 пункту 31 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1039, запрошено позивача на засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи в Апараті Верховної Ради України, яке було призначено на 04 липня 2022 року о 10 год. 10 хв. за адресою: вул. Садова, 3, кабінет 827.

Позивач направила Голові дисциплінарної комісії ОСОБА_5 письмові пояснення №06/03-2022/105732 від 30 червня 2022 року, у яких зазначила, що не погоджується з доводами, які викладені у поданні Першого заступника керівника Головного організаційного управління Махновець О.П., оскільки вони не містять жодних фактичних даних, що свідчать про вчинення проступку, а також вказує, що свої обов`язки виконувала сумлінно.

У відповідь на лист Голови дисциплінарної комісії ОСОБА_5 №20/08-2022/103674 від 27 червня 2022 року щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження щодо позивача та з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, формування дисциплінарної справи, Заступником керівника Головного організаційного управління Апарату Верховної Ради України - керівником управління організаційного та аналітичного забезпечення пленарних засідань Верховної Ради України Гальцевим Є.В. було надано пояснення та характеристику стосовно позивача.

Листом Голови дисциплінарної комісії Ханіка Ю.П. №20/08-2022/106547 від 01 липня 2022 року було запрошено позивача на засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи на 04 липня 2022 року, яке було перенесено на 11 липня 2022 року о 16 год. 00 хв.

Листом Голови дисциплінарної комісії ОСОБА_5 №20/08-2022/111778 від 11 липня 2022 року засідання дисциплінарної комісії також перенесено на 13 липня 2022 року о 10 год. 00 хв., а потім на 18 липня 2022 року о 15 год. 00 хв.

Крім того, позивачу було запропоновано ознайомитись з матеріалами дисциплінарної справи у секретаря дисциплінарної комісії ОСОБА_6 з 17 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за адресою: вул. Садова, 3, каб. 630.

Копії матеріалів дисциплінарної справи позивач отримала 12 липня 2022 року об 11:52, про що свідчить особистий підпис позивача. В наданих на ім`я Голови дисциплінарної комісії ОСОБА_5 поясненнях позивач зазначає, що не погоджується з поданням першого заступника керівника Головного організаційного управління Апарату Верховної Ради України Махновець О.П. №06/03-2022/102365 від 24 червня 2022 року.

Листом Голови дисциплінарної комісії Ханіка Ю.П. №20/08-2022/120666 від 22 липня 2022 року позивача повідомлено про те, що дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарної справи в Апараті Верховної Ради України здійснено дисциплінарне провадження, за результатами якого 22 липня 2022 року внесено Керівнику Апарату Верховної Ради України подання про застосування до неї дисциплінарного стягнення - догани відповідно до частини третьої статті 66 Закону України «Про державну службу». Запропоновано надати Керівнику Апарату Верховної Ради України письмове пояснення відповідно до частини 1 статті 75 Закону України «Про державну службу».

Позивач направила Керівнику Апарату Верховної Ради України Штучному В.В. пояснення, у яких зазначила, що не погоджується з висновками дисциплінарної комісії і просить не застосовувати дисциплінарне стягнення щодо неї.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 65, частини третьої статті 66 Закону України «Про державну службу» керівником Апарату Верховної Ради України 29 липня 2022 року було прийнято Розпорядження №1324-к «Про оголошення догани ОСОБА_2 ».

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, правовий статус державного службовця, регулюються, зокрема, Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року (далі Закон №889-VIII) та Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року №1039 (далі - Порядок).

Відповідно до частини першої статті 64 Закону №889-VIII (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до частини другої статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

9-1) порушення вимог Закону України «Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)» у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «А» або «Б»;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення;

15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Частиною третьою статті 66 Закону №889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Відповідно до частини першої статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону №889-VIII дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження) суб`єктом призначення. Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються) суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Відповідно до частини першої статті 71 Закону №889-VIII порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 73 Закону №889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Дисциплінарна справа повинна містити:

1) дату і місце її формування;

2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження;

3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця;

4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень;

6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень;

7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності);

9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності;

13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Згідно частини другої статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Відповідно до частини першої статті 78 Закону №889-VIII рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено державними службовцями до суду.

Відповідно до пункту 32 Порядку про дату, час і місце та спосіб проведення засідання дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється шляхом вручення інформації чи документів або надсилання їх поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними. Таке повідомлення здійснюється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії.

Відсутність державного службовця на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження.

Відповідно до пункту 33 Порядку дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання. Дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Відповідно до пункту 34 Порядку результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії. Пропозиція (подання) складається із вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

У вступній частині зазначаються: дата складення; відомості щодо підстав для порушення дисциплінарного провадження; прізвище, ім`я, по батькові державного службовця, його посада, інші відомості, що мають значення для здійснення дисциплінарного провадження.

У мотивувальній частині у разі наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку зазначаються: факти, що підтверджують вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, з посиланням на положення відповідних нормативно-правових актів; обставини, що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; ступінь вини державного службовця; характер дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків; відомості, що характеризують державного службовця, обставини, що пом`якшують чи обтяжують дисциплінарну відповідальність державного службовця, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та ставлення державного службовця до державної служби; заяви, клопотання, пояснення державного службовця та рішення, прийняті Комісією, дисциплінарною комісією за результатами їх розгляду.

У резолютивній частині у разі наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку зазначаються: висновок про наявність у діях державного службовця дисциплінарного проступку, передбаченого відповідним пунктом частини другої статті 65 Закону, та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; вид дисциплінарного стягнення, рекомендованого до застосування, передбачений відповідною частиною статті 66 Закону, або обставини, що виключають можливість накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пункту 36 Порядку за результатами розгляду дисциплінарного провадження суб`єкт призначення протягом десяти календарних днів з дня отримання пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії приймає рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення оформляється наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.

Аналіз наведених положень Закону №889-VIII та Порядку свідчить про те, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях державного службовця протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника. Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини державного службовця, з`ясовуються під час дисциплінарного провадження, за наслідками якого на підставі подання дисциплінарної комісії, суб`єкт призначення вирішує питання наявності чи відсутності підстав для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення. Водночас, за одне порушення до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення і лише в тому випадку, коли державний службовець перебуває на роботі.

Як встановлено судом з матеріалів дисциплінарної справи за наслідками розгляду дисциплінарного провадження стосовно позивача, подання дисциплінарної комісії не містить наступних обов`язкових реквізитів, зокрема у мотивувальній частині не зазначено: факти, що підтверджують вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, з посиланням на положення відповідних нормативно-правових актів; обставини, що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; ступінь вини державного службовця; характер дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків; обставини, що пом`якшують чи обтяжують дисциплінарну відповідальність державного службовця; результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та ставлення державного службовця до державної служби.

Зокрема, як факти, що підтверджують вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, відповідачем наведені наступні обставини:

- на виконання своїх обов`язків позивач не здійснювала жодних заходів, що вплинуло на завантаженість інших працівників управління та несло ризики для забезпечення сталої роботи Верховної Ради України;

- отримання позивачем заробітної плати за червень 2022 року у повному обсязі за фактично відпрацьовані 13 робочих днів;

- оформлення робочого місця народного депутата України в залі пленарних засідань, яке полягало у переклеюванні таблички, протягом 3 робочих днів;

- надання в межах компетенції інформаційно-консультативної допомоги народним депутатам України та їх помічникам-консультантам, представникам секретаріатів комітетів Верховної Ради України, депутатських фракцій та груп з питань діяльності Верховної Ради України, протягом 3 робочих днів.

Як вбачається з посадової інструкції головного консультанта відділу інформаційно-консультативного забезпечення учасників пленарних засідань Верховної Ради України, до завдань та обов`язків вказаного працівника відноситься:

- надання методичної і консультативної допомоги народним депутатам України та їх помічникам-консультантам з питань Регламенту та процедури розгляду законопроектів на пленарних засіданнях Верховної Ради України;

- здійснення організаційного супроводу заходів з відкриття та закриття сесій, проведення урочистих засідань Верховної Ради України;

- проведення поіменної реєстрації народних депутатів України та вручення їм матеріалів до пленарних засідань (стіл N? 4);

- організація обліку, розподілу серед працівників відділу та своєчасне формування внутрішніх і зовнішніх тиражів проектів законодавчих актів та інших нормативних матеріалів для вручення народним депутатам України і відповідно до рознарядки - керівництву Верховної Ради України, структурним підрозділам Апарату, центральним органам виконавчої влади;

- забезпечення розміщення у залі пленарних засідань Верховної Ради України народних депутатів України, виготовлення і поновлення табличок на робочих місцях депутатів, вручення депутатам їх особистої кореспонденції;

- здійснення інших функцій відповідно до завдань та доручень керівництва в межах своєї компетентності.

Суд зазначає, що у посадовій інструкції не визначено у який спосіб або протягом якого часу позивач мав виконувати зазначені обов`язки, а матеріали справи не містять інших документів, які б регламентували процедурні моменти виконання зазначених функцій, чи доказів, які свідчили б про неналежне виконання позивачем таких обов`язків відповідно до положень нормативно-правових актів або розпоряджень керівника.

Суд наголошує, що об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства. Водночас, з суб`єктивної сторони дисциплінарний проступок характеризується наявністю вини державного службовця, під чим розуміється ставлення останнього до своїх протиправних дій чи бездіяльності, або рішення і їх шкідливих наслідків.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 у справі №822/46/18.

Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №812/831/16.

Суд зауважує, що невиконання позивачем функцій відповідно до посадової інструкції у повному обсязі виникло через відсутність пленарних засідань у зв`язку з введенням воєнного стану на усій території країни та доручень керівника, що свідчить про відсутність вини з боку позивача.

Відповідачем не надано жодних доказів, які підтверджували б надання керівником позивача доручень чи інших вказівок, які позивач не виконала.

Матеріали дисциплінарної справи не містять також будь-яких доказів неналежного виконання позивачем обов`язків щодо формування, зберігання архіву тиражів законопроектів та інших матеріалів з питань, що вносяться на розгляд Верховної Ради України, чи доказів щодо допущення порушень при оформленні перепусток для запрошених на пленарні засідання та передачу таких функцій іншим працівникам. Більше того, покладення таких функцій на позивача також не підтверджено матеріалами справи.

Отже, відповідачем не обґрунтовано невиконання або неналежне виконання, яких саме посадових обов`язків вчинено позивачкою.

Суд зауважує, що саме лише посилання на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також ненаведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного розпорядження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.08.2019 у справі №1340/4847/18.

Крім того, як зазначалося судом, статтею 73 Закону №889-VIII та пунктом 25 Порядку визначено, що дисциплінарна справа повинна містити, в тому числі, характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

Згідно з посадовою інструкцією позивач безпосередньо підпорядковувалась завідувачу відділу інформаційно-консультативного забезпечення учасників пленарних засідань Верховної Ради України Головного організаційного управління Апарату Верховної Ради України.

У той же час, як вбачається з матеріалів справи, пояснення, характеристику та інші відомості, що характеризують позивача складено особою, яка не є безпосереднім керівником позивача. Відповідачем не доведено неможливість виконання вимог статті 73 Закону №889-VIII та пункту 25 Порядку визначеною законом особою.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, що полягає у невиконанні посадових обов`язків, розпоряджень та доручень керівників, прийнятих у межах їх повноважень, та прийняття розпорядження на підставі подання дисциплінарної комісії, яке складено з порушенням Закону №889-VIII та Порядку, а тому притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 66 Закону України «Про державну службу» є безпідставним і спірне розпорядження підлягає скасуванню, як протиправне.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення на користь позивача судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин другої та третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пункті 269 Рішення у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано до суду копію договору про надання правової допомоги б/н від 05.08.2022; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; ордер; копію замовлення до договору про надання правової допомоги б/н від 05.08.2022; копію акта виконаних робіт від 17.08.2022.

Замовленням до договору про надання правової допомоги б/н від 05.08.2022 передбачено надання правової допомоги з наступного питання: подання позовної заяви «Про визнання протиправним та скасування Розпорядження Апарату Верховної Ради України №1324-к від 29.07.2022 року про оголошення догани ОСОБА_1 » до Окружного адміністративного суду міста Києва.

У замовленні до договору про надання правової допомоги б/н від 05.08.2022 сторони погодили розцінки на супроводження справи (в межах запланованих заходів) у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. Надання послуг та їх оплата підтверджується актом виконаних робіт від 17.08.2022.

Відповідно до клопотання позивача останній просить включити до судових витрат витрати на професійну правничу допомог у розмірі 10 000, 00 грн

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що характер спірних правовідносин не є складним, а обсяг доказів - надмірним, щодо спірних правовідносин Верховним Судом сформовано усталені правові позиції.

Тобто, суму надання послуг правничої допомоги не можна вважати співмірною зі складністю предмета спору та наданими послугами

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, а також часткове задоволення позовних вимог суд вважає, що заявлений до відшкодування їх розмір 10 000, 00 грн є надмірним.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26 червня 2019 року, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Відтак, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне зменшити витрати на правничу допомогу до 3000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Апарату Верховної ради України про визнання незаконним та скасування розпорядження - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Апарату Верховної Ради України «Про оголошення догани ОСОБА_2 » №1324-к від 29.07.2022.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992,00 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривнi 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Апарату Верховної Ради України (ідентифікаційний код 20064120, місцезнаходження: 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 5).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Апарату Верховної Ради України (ідентифікаційний код 20064120, місцезнаходження: 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 5).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.