Справа № 340/1304/25
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/1304/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви та ненадання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до вимог п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву та надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та вважати його таким, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 має дружину з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 11 липня року, ОСОБА_1 було направлено заяву від 11.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання останньому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та з проханням вважати його таким, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно якого не підлягають призову на військову службу під час мобілізації які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи (копія заяви, підтвердження відправлення надається). Разом з тим, керівник ІНФОРМАЦІЯ_1 всупереч вимогам чинного законодавства так і не розглянув заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову під час мобілізації.

Ухвалою від 04 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем подано відзив на позову заяву. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог вказує, що заява позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не було розглянута, оскільки ним пред`явлено не дійсний військо-обліковий документ.

Позивачем подано відповідь на відзив. Вказує, що ним до заяви про надання відстрочки надано копію витяг із застосунку «Резерв+». Цей військово-обліковий документ у електронній формі був роздрукований, містив QR-код військово-облікового документа, був придатний для зчитування, доданий як додаток до заяви від 06.02.2025 року.

Дослідивши матеріли справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином України, його місце проживання зареєстровано в АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_3 .

З квітня 2023 року він одружений із ОСОБА_2 , якій відповідно до довідки МСЕК з 19.05.2015 року встановлено інвалідність ІІ групи довічно (а.с.17зв-18зв)

Відповідно до відомостей електронного кабінету "Резерв +" позивач перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний у третьому відділі ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ), не заброньований та мав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 07 лютого 2025 року на підставі п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», медичний огляд не проходив (постанова ВЛК відсутня) (а.с.22зв).

Позивач підготував заяву від 06.02.2025 року, адресовану голові комісії третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ), про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". До заяви додав копії свідоцтва про шлюб з ОСОБА_3 , довідку до акта огляду МСЕК серії АВ №0426570 від 19.05.2015 року про встановлення ОСОБА_3 ІІ групи інвалідності довічно та військово обліковий документ (а.с.22зв).

Вказану заяву позивач направив цінним листом з описом вкладення з м. Кривого Рогу на поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) (а.с.23-24).

На час звернення до суду із цим позовом, позивач не отримав інформацію щодо результатів розгляду заяви.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до частини 5 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

У статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" наведені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та передбачені категорії військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, зокрема ті, які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи (пункт 11 частини 1).

Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі Порядок №560).

У Порядку №560 унормована така процедура надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення:

56. Відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

58. За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

59. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

60. Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаний з виданням Указу Президента України про продовження строку проведення мобілізації подає (надсилає) на розгляд комісії заяву у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

У разі неможливості провести перевірку у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє про необхідність надання відповідних підтвердних документів.

63. Військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом.

64. Заяви військовозобов`язаних про надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та підтвердні документи зберігаються у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки протягом п`яти років.

65. У разі втрати (зміни) підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період комісія може скасувати (змінити) раніше прийняте нею рішення, про що повідомляється заявнику письмово не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення за формою, визначеною у додатку 10.

У додатку 5 до Порядку №560 наведений перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Так, документами, що підтверджують право на відстрочку для категорії осіб, передбаченої пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", є свідоцтво про шлюб та один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Таким чином, відповідач зобов`язаний прийняти одне із передбачених законом рішень за результатами розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу.

В свою чергу, можливість не розглядати таку заяву, у відповідача відсутня.

У спірних правовідносинах військовозобов`язаний ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від про надання йому відстрочки на підставі п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю II групи. Вказану заяву з документами, що підтверджують право на відстрочку, направив поштою.

Згідно із Порядком оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №559 (далі - Порядок №559), військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №559 "Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа".

Пунктом 2 Порядку №559 встановлено, що військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/ або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).

Формування та відображення військово-облікового документа в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку. У військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі - QR- код військово-облікового документа).

Пунктом 8 Порядку №559 передбачено, що військово-обліковий документ в електронній формі містить такі відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (за наявності): 1) прізвище; 2) власне ім`я (усі власні імена); 3) по батькові (за наявності); 4) дата народження; 5) реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); 6) окремий номер запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 7) відомості про результати медичних оглядів, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку; 8) відомості про наявність відстрочки від направлення для проходження базової військової служби для призовників або відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (бронювання) для військовозобов`язаних та резервістів; 9) військове звання (для військовозобов`язаних та резервістів); 10) військово-облікова спеціальність; 11) відомості про виконання військового обов`язку (категорія обліку); 12) відомості про військовий облік (вид обліку та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому перебуває на обліку); 13) відомості щодо звернення або надсилання до Національної поліції повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення; 14) адреса місця проживання; 15) номери засобів зв`язку; 16) адреси електронної пошти (за наявності); 17) дата і час оновлення облікових даних призовником, військовозобов`язаним та резервістом; 18) дата і час формування військово-облікового документа в електронній формі.

Згідно із пунктом 8-2 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі може бути роздрукований. У такому випадку він повинен містити QR-код військово-облікового документа, придатний для зчитування. Пунктом 9 Порядку №559 передбачено, що військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Згідно із пунктом 7 Порядку №559 Строк дії військово-облікового документа в електронній формі становить не більше одного року з дати його формування та не може перевищувати строк дії відстрочки від направлення для проходження базової військової служби для призовників або відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (бронювання) для військовозобов`язаних та резервістів.

ОСОБА_1 до заяви про надання відстрочки надано копію витяг із застосунку «Резерв+».

В матеріалах справи міститься витяг з Резерв+, сформованого 10 грудня 2024 року. Отже, строк його чинності завершується 10 грудня 2025 року.

Відповідачем не було доведено, що позивачем було подано інший витяг з Резерв +.

Таким чином суд дійшов висновку, що комісія ІНФОРМАЦІЯ_5 не розглянула по суті заяву позивача від, не перевірила наявність у нього підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, зазначених у п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не вивчила надані ним підтвердні документи, внаслідок чого порушила право позивача на належний розгляд його заяви.

Вирішуючи питання способу захисту порушеного права позивача, суд зазначає наступне.

Рішенням суду від 31 жовтня 2024 року у справі 340/5310/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково, та вирішено:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом №10 від 23.07.2024 року;

- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2024 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти за нею рішення, з урахуванням висновків суду.

Отже, позивач вже не вперше звертається за захистом свого порушеного права внаслідок дій відповідача.

Суд вказує на те, що дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі Hasan and Chaush v.Bulgaria № 30985/96).

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Згідно з частиною 2статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вже зазначалось, Позивач підготував заяву від 06.02.2025 року, адресовану голові комісії третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ), про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". До заяви додав копії свідоцтва про шлюб з ОСОБА_3 , довідку до акта огляду МСЕК серії АВ №0426570 від 19.05.2015 року про встановлення ОСОБА_3 ІІ групи інвалідності довічно та військово обліковий документ (а.с.22зв).

У додатку 5 до Порядку №560 наведений перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Так, документами, що підтверджують право на відстрочку для категорії осіб, передбаченої пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", є свідоцтво про шлюб та один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Дослідивши подані позивач документи суд дійшов висновку, що вони є достатніми для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Суд звертає увагу, що попередньо позивач уже звертався до відповідача з аналогічною заявою та надавав належні документи, які підтверджують його право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. За результатами такого звернення відповідач прийняв рішення, яке було скасоване в судовому порядку.

В подальшому відповідачем знов не розглянуто заяву належним чином, посилаючись на інші, формальні підстави, які стали предметом спору даної справи.

Така практика свідчить про намагання відповідача підмінити законний обов`язок з прийняття позитивного рішення щодо надання відстрочки створенням нових формальних підстав для відмови, що по суті нівелює право позивача на ефективний захист у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. 2 ст. 5 КАС України.

У цій ситуації суд виходить з того, що ефективний спосіб захисту не може обмежуватись черговим зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача. Оскільки в матеріалах справи наявні всі передбачені законодавством документи, які безумовно підтверджують право позивача на відстрочку, інший варіант рішення, крім її надання, у відповідача відсутній.

Відтак, будь-яке інше рішення, ніж зобов`язання відповідача надати відстрочку, не забезпечило б реального та ефективного поновлення порушеного права, а створювало б ризик подальших формальних відмов. Це суперечить як принципу верховенства права, так і завданню адміністративного судочинства, визначеному ст. 2 КАС України

Відповідно до вимог ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.1).

Керуючись ст.ст.139, 246, 255, 292-297, 325, 382 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви та ненадання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до вимог п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву та надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та вважати його таким, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 має дружину з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА