Справа № 752/21020/24
Суддя: Кокошко О. Б.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/752/117/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кокошка О.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовною заявою адвоката Тернового Руслана Богдановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2024 адвокат Терновий Руслан Богданович в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 06.09.2024 інспектором 1 взводу 5 роти 2 батальйону полку-1 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Стецюрою В. В. прийнто постанову про накладення адмінстративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2995611. за ч. 2 ст. 126 КУпАП, за керування транспортним засобом відповідної категорії особою, яка не мала права керувати таким ТЗ, чим порушено п. 2.1 а) ПДР.

Позивач вказує, що інспектором поліції встановлювалася його особа на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданного 01.10.1999. Відповідно до вказаного посвідчення ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами категорії В з 01.10.1999. Незважаючи на те, що транспортний засіб, яким він керував відноситься до категорії С, згідно постанови КМУ від 03.03.20222 № 184 він мав право керувати вказаним транспортним засобом із посвідченням водія категорії В.

Позивач вважає, що інспектор поліції передчасно прийняв оскаржувану постанову, не врахувавши положення постанови КМУ від 03.03.2022 № 184, а тому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2995611 від 06.09.2024, винесену інспектором 1 взводу 5 роти 2 батальйону полку-1 Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенантом поліції Стецюрою В. В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.

04.10.2024 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кокошко О. Б.

03.02.2025 судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.

У відзиві на позовну заяву Департамент патрульної поліції вказав на відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем викладені у позові обґрунтування є недоведеними. Твердження позивача на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складення оспорюваної постанови є припущеннями, що не підтверджуються будь - якими доказами. У позивача наявне посвідчення водія категорії В, про те він не надав відповідне підтвердження про навики керування транспортним засобом відповідної категорії більше трьох років, не надав докази проходження перепідготовки з практичного керування за встановленою програмою та не склав відповідного іспиту на право керування транспортними засобам категорії С, СІ. Виходячи з вищенаведеного інспектор поліції вірно кваліфікував адміністративне правопорушення передбаченого ч. 2 ст, 126 КУпАП.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано.

Дослідивши письмові докази у справі, з`ясуваши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2995611 від 06.09.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно змісту постанови, 06.09.2024 у м. Києві, Дорога кільцева, ОСОБА_1 керував автомобілем MAN IGS номерний знак НОМЕР_2 , не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії чим порушив вимоги п.2.1 а) ПДР.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови, ОСОБА_1 06.09.2024 о 20 год 58 хв, керуючи автомобілем MAN IGS номерний знак НОМЕР_2 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з ТЗ Мерседес. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. В діях ОСОБА_1 вбачається порушення п. 10.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Судом встановлено, що по приїзду працівників поліції на місце ДТП, ОСОБА_1 надав інспектору поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 з категорією В. Під час ознайомлення із вказаним посвідчення інспектор повідомив, що у водія відсутнє посвідчення водія відповідної категорії на керування транспортним засобом MAN IGS номерний знак НОМЕР_3 .

Позивач у позові вказує, що у нього дійсно відсутнє посвідчення водія відповідної категорії, про те через відсутність водіїв на підприємстві він здійснив керуванням даним автомобілем для перевезення на інше підприємство.

Інспектор оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням прийняв рішення притягнути позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 , як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, посилається на те, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 184 установлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, СІ на території України допускаються особи, які мають посвідчення відповідної категорії В.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, ж - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом п. 2.1 а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія відповідної категорії, вчинивши при цьому ДТП.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія.

Відповідно до пункту 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються зокрема на категорії

Так, у відповідності до п. 3 ч. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2022 № 360 «Деякі питання підготовки та допуску водіїв до керування транспортними засобами у період дії воєнного стану на території України або окремих її місцевостях» право на керування транспортними засобами категорій С, СІ надається особам, які мають посвідчення водія категорії В і навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років, протягом останнього часу, пройшли перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами та склали практичний іспит на право керування транспортними засобами категорій С, СІ.

У матеріалах справи наявне посвідчення водія ОСОБА_1 категорії В, про те позивач не надав відповідне підтвердження про навики керування транспортного засобу відповідної категорії більше трьох років, не долучив перепідготовку з практичного керування за встановленою програмою так не склав відповідного іспиту на право керування транспортними засобам, категорії С, СІ.

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, підтверджувається зібраними у справі доказами.

Будь-яких доказів на противагу позивачем не надано.

Просто невизнання позивачем вини без надання будь-яких доказів на спростування вчинення відповідного адміністративного правопорушення, не може бути взято судом до уваги.

Крім того, суд враховує, що до матеріалів справи позивачем копії посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії або будь-яких доказів того, що на момент складання оскарженої постанови позивач мав право керування відповідним транспортним засобом також не додано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

При цьому, ст. 62 Конституції України регламентує, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що матеріалами даної справи не спростовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим у суду відсутні розумні сумніви щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з яким щодо нього складено оскаржену постанову.

У даній справі наведені позивачем обставини та докази не доводять порушення його прав в процесі притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням зазначеного суд приходить висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанов відповідає вимогам ст. ст. 283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкцій вказаних статтей.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на відмову у позові судові витрати позивача у справі не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 77, 90, 99, 139, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви адвоката Тернового Руслана Богдановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача: адвокат Терновий Руслан Богданович, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 35, оф. 13, АО «Інвікта».

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, .

Рішення складене 20.02.2025.

Суддя О. Б. Кокошко