Справа № 320/41276/25
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

20 серпня 2025 року м. Київ 320/41276/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Жукова Є.О., розглянувши заяву про забезпечення позову

за заявоюФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у м. Києві
прозабезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» адвокат Максименко Костянтин Миколайович звернувся до Київського окружного адміністративного суду, в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд:

- зупинити дію рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 07.04.2025 №723/26-15-24-01-21-13/ НОМЕР_1 , яким фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 виключено з реєстру платників єдиного податку.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач вважає, що рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 07.04.2025 №723/26-15-24-01-21-13/ НОМЕР_1 є протиправним, оскільки згідно її податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2024 рік з позначкою "уточнююча", поданої 14.03.2025, загальна сума доходу за звітний (податковий) період становить 8 275 536,63 грн.

Поряд з цим, заявник звертає увагу суду не те, що навіть після задоволення позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду, оскільки вона буде вимушена:

1) подати податкові декларації платника єдиного податку з порушенням строків;

2) сплачувати штрафи за несвоєчасне подання податкових декларацій платника єдиного податку;

3) протягом розгляду даної справи оподатковувати дохід та сплачувати податки за загальною системою оподаткування;

4) протягом розгляду даної справи оподатковувати та сплачувати податок на додану вартість;

5) вживати додаткових заходів для повернення безпідставно сплачених протягом розгляду даної справи податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість.

Таким чином, на думку заявника, вжиття заходів забезпечення позову у цій справі дозволить уникнути порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачки ФОП ОСОБА_1 , а також можливість реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у разі задоволення позову.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.08.2025 заяву розподілено судді Жуковій Є.О.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно та всебічно дослідивши аргументи та наданні на їх підтвердження докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При цьому, частиною другою статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої заявником заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності вимог заявника щодо забезпечення позову; обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Верховного Суду від 14.05.2021 р. у справі № 320/3957/20).

Обґрунтовуючи підстави для вжиття заходів забезпечення позову, заявник, зокрема, зазначає, що рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 07.04.2025 №723/26-15-24-01-21-13/ НОМЕР_1 є протиправним, оскільки згідно податкової декларації (позивача) платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2024 рік з позначкою "уточнююча", поданої 14.03.2025, загальна сума доходу за звітний (податковий) період становить 8 275 536,63 грн.

Поряд з цим, звертає увагу суду на те, що податкове навантаження на позивачку ФОП ОСОБА_1 збільшиться з 5% до 38%, її господарська діяльність стане неприбутковою та завдасть їй прямих збитків та зазначає, що позивачка ФОП ОСОБА_1 позбавлена можливості зупинити свою підприємницьку діяльність, оскільки має зобов`язання за договорами, укладеними з Представництвом дитячого фонду ООН (ЮНІСЕФ) в Україні, Міжнародною організацією з міграції представництвом в Україні, Відокремленим підрозділом іноземної неурядової організації "Представництво Сейв зе Чілдрен Інтернешнл в Україні", ТОВ "АХЕД Інтернешнл", Дочірнє підприємство "Ілеборейт" тощо.

Оцінюючи доводи заявника суд зазначає, що посилання, які останній наводить у заяві про забезпечення позову не підтверджуються належними та переконливими доказами щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та того, що захист прав позивача в спірних правовідносинах стане неможливим без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даній справі, що, відповідно до наведених приписів процесуального законодавства, є прямими підставами для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову.

Суд зазначає, що додані позивачем до заяви про забезпечення позову документи, а саме: копія рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 07.04.2025 №723/26-15-24-01-21-13/; копія листа Головного управління ДПС у м. Києві від 13.06.2025; копія платіжної інструкції №К418-93МК-433В-Р9Х4 від 02.04.2025; копії виписок по банківським рахункам, жодним чином не підтверджують ймовірне настання певних негативних наслідків для заявника у спірних правовідносинах, на які останній посилається в заяві про забезпечення позову, а лише свідчать про фактичні обставини справи, зокрема про здійснення позивачем господарської діяльності.

Також суд, критично оцінює посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку з наведених підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів позивачки, для захисту яких вона звернулася до суду, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є беззаперечними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 22.09.2022 у справі №160/1609/22; від 29.09.2022 у справі №380/3826/21.

Поряд з цим, суд бере до увагу твердження заявника про те, що навіть після задоволення позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду, оскільки вона буде вимушена, зокрема, вживати додаткових заходів для повернення безпідставно сплачених протягом розгляду даної справи податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість.

Зазначені твердження заявника свідчать про те, що можливість вчинення позивачем таких дії на виконання рішення суду лише додатково підтверджує, що невжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку, не матиме незворотних наслідків.

Так, оцінивши доводи заявника щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що такі підстави у заяві про забезпечення позову та, як наслідок, забезпечення позову у спосіб, який пропонує заявник, в частині зупинення дії рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 07.04.2025 №723/26-15-24-01-21-13/ НОМЕР_1 , яким фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 виключено з реєстру платників єдиного податку не підтверджені належними та переконливими доказами та фактично є вирішенням спору по суті без судового розгляду, що є неприпустимим.

Тому фактичні обставини справи, в тому числі питання щодо правомірності/неправомірності дій/рішень підлягають встановленню і доведенню на підставі зібраних у справі доказів та аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, під час вирішення справи по суті.

Суд наголошує, що ймовірне настання певних негативних наслідків для заявника у спірних правовідносинах, на які останній посилається, ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову, оскільки чинне законодавство передбачає захист порушеного права, в тому числі шляхом оскарження відповідних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, чи відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення прав заявника, якщо таке буде підтверджено за результатами вирішення спору по суті.

Таким чином, у ході розгляду заяви про забезпечення позову судом не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви адвоката Максименка Костянтина Миколайовича про забезпечення позову, який діє в інтересах фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Жукова Є.О.