Справа № 260/807/25
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/807/25 пров. № А/857/15388/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

секретаря судового засідання Демчик Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року (головуючий суддя Скраль Т.В., м. Ужгород) по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, в якому просила:

1) визнати протиправним та скасувати рішення від 27.09.2024 року Головного управління ДПС у Закарпатській області №102/07-16-24-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку Фізичній особі- підприємцю ОСОБА_1 ;

2) зобов`язати Головне управління ДПС у Закарпатській області відновити Фізичній особі- підприємцю ОСОБА_1 реєстрацію платника єдиного податку та спрощену систему оподаткування з 30.06.2024 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог - відмолено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, просить таке скасувати та прийняти нове яким повністю задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що дана справа не могла розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.

У даній справі заявлені вимоги немайнового характеру (ціна позову: позов немайнового характеру), тому, вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права: ч.2 ст.12, ч.1-ч.3 ст.257, ст.262 КАСУ.

27.09.2024 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області було прийнято рішення №102/07-16-24-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ОСОБА_1 (як вказано в рішенні: заява про застосування спрощеної системи оподаткування вхідний № 16733/Б/56-61 від 12.12.2019 року; дата початку дії спрощеної системи з 01.01.2020 року.

При цьому, з рішення вбачається , що ніби податковим органом встановлено, що:

1. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платник єдиного податку 2 групи, має податковий борг по єдиному податку у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, починаючи з 01.01.2024 року по 01.06.2024 року, що підтверджено аналізом інтегрованої картки платника та актом камеральної перевірки від 05.07.2024 року № 9382/07-16-24-13-05/ НОМЕР_1 .

2. Розмір податкового боргу по єдиному податку у платника на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів становить: 01.01.2024р. - 5400грн., 01.02.2024р. - 6820 грн., 01.03.2024р. - 8240 грн., 01.04.2024р. - 9660грн., 01.05.2024р.-11 080 грн., 01.06.2024р. - 12 500грн.

З огляду на це, відповідач відобразив у рішенні наступний висновок:

Перелічені факти є підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку за рішенням контролюючого органу шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПКУ у зв`язку з наявним податковим боргом у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, починаючи з 01.01.2024 року по 01.06.2024 року.

Платник єдиного податку зобов`язаний перейти на сплату інших податків і зборів, у таких визначених Податковим кодексом випадках та в строки, а саме в останній день другого із двох послідовних кварталів, відповідно до абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

Днем анулювання реєстрації платника єдиного податку є 30 червня 2024 року.

При цьому зазначаєи, що про проведення податкової перевірки вона повідомлена не була, до процесу проведення такої залучена не була, акт перевірки не отримувала,

Податкові вимоги про необхідність сплати податкової заборгованості (як це зазначено в п.2 рішення, що ніби є податковий борг) не отримувала.

Крім цього, вона перебувала на спрощеній системі оподаткування не з 01.01.2020 року, як це вказав відповідач у рішенні, а з 2013 року, безперервно, тобто з часу початку здійснення мною підприємницької діяльності.

Крім того вказує, що намагалася вирішити спірні питання в позасудовому порядку і нею проводилася процедура адміністративного оскарження, яка закінчилася отриманням 02.01.2025 року конверту з трекінгом № 555, в якому знаходилося рішення Державної податкової служби України (від 26.12.2024 року про результати розгляду скарги, яким ДПС України, керуючись главою 4 Кодексу, залишила без змін рішення ГУ ДПС у Закарпатській області від 27.09.2024 р. № 102/07-16-24-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, а мою скаргу - без задоволення.

Так, згідно підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПКУ реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

298.2.3. Платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:

1. у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Стаття 59 ПКУ (Податкова вимога):

59.1. У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

59.3 Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Так, 02.10.2024р. вона отримала лист № 471 з рішенням №102/07-16-24- 13-04 від 27.09.2024року за підписом В.Пасічника.

У рішенні вказано, що має податковий борг по єдиному податку у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 ПКУ, що підтверджено аналізом інтегрованої картки платника та актом камеральної перевірки від 05.07.2024 року № 9382/07-16-24-13-05/.

Які саме відомості та як відповідач аналізував з інтегрованої картки платника її не відомо, податковий орган про це не повідомляв та при тому, що відповідач посилається на акт перевірки, то такий акт вона не отримувала, у листі з рішенням від 27.09.2024 року його не було.

Уповноважена особа посилаючись на третій абзац пункту 59.1 статті 59 ПКУ сама у пункті 1 і 2 свого рішення прямо вказала, що податковий борг перевищує суму 3060грн на певні дати. Вважаю, що цим самим уповноважена особа підтвердила, що їй повинні були надіслані податкові вимоги. Однак це не було зроблено працівниками податкового органу.

Однака, з лютого місяця 2022 року по сьогоднішній день не надходили податкові вимоги з податковим боргом по єдиному податку сформовані і направлені податковим органом, чим прямо підтверджується грубе порушення працівниками податкових органів наказу №610 від 30.06.2017 року Міністерства фінансів України, яким затверджено Порядок направлення податковими органами податкових вимог платникам податків.

За цей період часу враховуючи те, що податкові вимоги формуються автоматично (на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем) мало було бути сформовано мінімум шість податкових вимог беручи до уваги інформацію наведену у рішенні В.Пасічним, але не направлено мені.

Крім того вказує, що на день прийняття рішення, 27.09.2024 року, у неї не було податкового боргу і проплати були проведені відповідно до платіжних інструкцій, які додані до позовної заяви. :

При поступленні коштів на поточний рахунок банком було проведено відповідні оплати по цих платіжних інструкціях і станом на 20.07.2024 року заборгованості по єдиному податку не було, тим більше на дату 27 вересня 2024 року коли було прийнято рішення Володимиром ПАСІЧНИМ, тобто жодної податкової заборгованості по єдиному податку не було.

У ПКУ прописано, що реєстрація платника єдиного податку є безстроковою та може бути анульована за рішенням контролюючого органу. Отже, законодавець надав формулювання, що «може бути анульована», а не «має бути анульована». Тобто, уповноважена особа 27 вересня 2024 року маючи на цю дату інформацію, що заборгованості по єдиному податку немає, прийняла письмове рішення, яке вона оскаржую.

Згідно абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПКУ платник зобов`язаний перейти (не під примусом контролюючого органу, а по даним свого бухгалтерського обліку) на іншу систему оподаткування. По даних бухгалтерського обліку події, яка описана абзацом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПКУ не було, і відповідно не виникало ніяких зобов`язань щоб робити дії прописані у підпункті 238.2.3 пункту298.2 статті298 ПКУ.

До того ж, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022р. № 2120-ІХ: I. внесено до Податкового кодексу України такі зміни:

11. У розділі XX «Перехідні положення»:

5) підрозділ 8 доповнити пунктом 9 такого змісту:

"9. Установити, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, положення розділу XIV Податкового кодексу України застосовуються з урахуванням таких особливостей:

9.1. Фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої та другої групи мають право не сплачувати єдиний податок.

При цьому такими особами декларація платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого цього підпункту єдиний податок не сплачувався.

Тобто, 15.03.2022 року, держава прийняла Закон, який відповідає форс-мажорним обставинам і тоді ясно вказали: до припинення або скасування воєнного стану, який до тепер не припинено і не скасовано, а потім я кошти сплатила.

Доречним є вказати на висновок в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України», де суд констатував, що: вирішення колізій у законодавстві завжди має тлумачиться на користь особи (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, Заяви №№ 23759/03 та 37943/06, від 14 жовтня 2010 р.) та правові висновки викладені в п.п.47,48,49 постанови від 10.01.2024 року у справі № 240/4894/23 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи").

Також, в рішенні суду немає мотивації щодо відхилення аргументів щодо листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року з наступним змістом:

«Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс- мажорних обставин (обставин непереборної сили)».

Крім цього, в кінці рішення суду наявний наступний зміст, який взагалі немає відношення до моєї справи, що негативно вражає, бо вважаю, що свідчить про відношення судом до справи: «Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог щодо стягнення податкового боргу 167 807,04 грн пені, який є неузгодженим та у задоволенні якого слід відмовити»

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є фізичної особою підприємцем, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 10).

Головним управлінням ДПС у Закарпатській області проведено камеральну перевірку щодо порушення правил (термінів) сплати узгодженої суми податкового зобов`язання єдиного податку з фізичних осіб ФОП ОСОБА_1 та за наслідками перевірки складено акт від 05 липня 2024 року № -13-05/, (а.с. 42-43) згідно якого у результаті камеральної перевірки встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 наявний податковий борг у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Виходячи з вищенаведеного реєстрація платника єдиного податку підлягає анулюванню 30 червня 2024 року.

Акт за наслідками камеральної перевірки надіслано контролюючим органом засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , однак такий повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 45).

27 вересня 2024 року Головне управління ДПС у Закарпатській області рішенням про анулювання реєстрації платника єдиного податку № 102/07-16-24-13-04, встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платник єдиного податку 2 групи, має податковий борг по єдиному податку у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, починаючи з 01.01.2024 року по 01.06.2024 року, що підтверджено аналізом інтегрованої картки платника та актом камеральної перевірки від 05.07.2024 року №9382/07-16-24-13-05/ НОМЕР_1 .

Перелічені факти є підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку за рішенням контролюючого органу шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, відповідно до підпункту «з» пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) у зв`язку з наявним податковим боргом у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, починаючи з 01.01.2024 року по 01.06.2024 року.

Днем анулювання реєстрації платника єдиного податку є « 30» червня 2024 року, (а.с. 47-48).

Рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку надіслано контролюючим органом засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 та отримано особисто, (а.с. 44).

26 грудня 2024 року Державна податкова служба України рішенням про результати розгляду скарги № 38862/6/99-00-06-03-03-06 залишила без змін рішення ГУ ДПС у Закарпатській області від 27 вересня 2024 року № 102/07-16-24-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, а скаргу без задоволення, (а.с. 20-21).

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Не мають права обрати та перебувати на спрощеній системі оподаткування, а також не мають права підтвердити статус платника єдиного податку четвертої групи платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

За положеннями пункту 299.2 цієї статті центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Пунктом 299.10 статті 299 ПК України визначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті;

7) втрати платником єдиного податку третьої групи статусу електронного резидента (е-резидента);

8) наявність щодо платника податку та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції»: щодо платників першої і другої груп - в останній день місяця, у якому прийнято таке рішення; щодо платників третьої і четвертої груп - в останній день кварталу, у якому прийнято таке рішення.

Відповідно до підпункту 8 пункту 298.2.3 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Пунктом 299.11 статті 299 ПК України встановлено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

З огляду на викладене суд першої інстанції вірно вважав, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, бути платником єдиного податку.

Судом першої інстанції з`ясовано, що оскаржуване рішення прийнято на підставі того, що позивач має податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що підтверджується даними контролюючого органу, відомостями АІС «Податковий блок». При цьому, передумовою прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку є проведення перевірки, висновки якої повинні бути викладені у відповідному акті.

Як уже згадувалось вище, відповідачем проведено камеральну перевірку, за результатом якої виявлено порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: наявність податкового боргу по єдиному податку у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, починаючи з 01.01.2024 року по 01.06.2024 року.

За результатами проведеної камеральної перевірки податковим органом складено акт камеральної перевірки від 05 липня 2024 року № -13-05/, (а.с. 42-43).

При цьому судом вірно враховано, що відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути: 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних; 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах; 4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні»; 5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу; 6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки; 7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу; 8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу; 9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу; 10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу; 11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти; 12) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.14 статті 141 цього Кодексу, а також своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на доходи фізичних осіб, визначеного відповідно до підпункту 177.5.1-1 пункту 177.5 статті 177 цього Кодексу.

Статтею 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється, відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи, посадовими особами відповідача було проведено камеральну перевірку позивача щодо порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку. У ході перевірки встановлено порушення умов перебування позивача на спрощеній системі оподаткування - не сплачено протягом двох послідовних кварталів податкових зобов`язань, вказаний висновок зроблено на підставі аналізу інтегрованої карти платника.

На час проведення перевірки податковий борг складав 12 500 грн. за період з 01 січня 2024 року по 01 червня 2024 року, що свідчить про порушення абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податкове зобов`язання є грошовим виразом існуючого для платника податків (в тому числі податкового агента) податкового обов`язку зі сплати певного податку, виникнення, а також порядок та строки сплати якого, обумовлені нормами податкового законодавства.

Отже, у зв`язку із наявністю відповідно до бази даних ІС Податковий блок податкового боргу у фізичної особи-підприємця, ГУ ДПС проведено камеральну перевірку у порядку визначеному ст. 76 ПК України, щодо порушень правил сплати узгодженої суми податкового зобов`язання єдиного податку фізичних осіб, з період з 01.01.2024 року по 01.06.2024 року, що підтверджується аналізом інтегрованої картки платника та актом камеральної перевірки від 05.07.2024 року.

Відтак суд вірно вважав, що наявність податкового боргу з податків та зборів, який виник у період дії воєнного стану в Україні у платника єдиного податку першої - третьої груп є підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Надаючи оцінку доводам позивача, що платник мала можливість не сплачувати єдиний податок під час воєнного стану, то суд першої інстанції правильно вказав, що у 2022 та 2023 роках при визначенні розміру податкового боргу для платників єдиного податку першої або другої групи не включаються суми податкового боргу, що виникли за податкові періоди з 01 квітня 2022 року по 31 липня 2023 року (пп. 9-1.4.5 підрозд. 8 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України, відтак вірним є висновок суду, що контролюючий орган правомірно прийняв рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 27 вересня 2024 року №102/07-16-24-13-04, більше того сама позивач, відповідно до наданих платіжних інструкцій, сплатила єдиний податок після проведення камеральної перевірки, (а.с. 24-30).

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що не надсиланні податкової вимоги на податковий борг, жодним чином не впливає на оскаржуване позивачем рішення відповідача.

Так як і не заслуговують на увагу покликання апелянта на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року згідно якого ТПП України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», бо саме в даній спірній ситуації такі обставини відсутні.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що дана справа не могла розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, бо згідно вимог ч. 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»;

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що дійсно в рішенні наявний наступний зміст: «Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог щодо стягнення податкового боргу 167 807,04 грн пені, який є неузгодженим та у задоволенні якого слід відмовити», однак вказане не впливає на висновок суду по суті позовних вимог, є явною опискою, яку суд першої інстанції може усунути шляхом постановлення окремого процесуального документу, та не є підставою для скасування судового рішення.

З урахуванням вказаного, колегія судді вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, рішення прийнято з дотримання норм матеріального та процесуального прав, тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у справі №260/807/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 18.08.2025