Справа № 160/30948/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/30948/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року

у справі №160/30948/24

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства освіти і науки України

третя особа Державне підприємство «Інфоресурс»

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України, третя особа Державне підприємство «Інфоресурс», в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо невнесення змін до системи ЄДЕБО щодо ОСОБА_1 в частині послідовності навчання;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до ЄДЕБО, за яких у Довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо ОСОБА_1 у колонці «На підставі даних, що містяться у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття світи не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» відображалося значення «Так, не порушує».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було враховано, що попередній період навчання позивача не є здобуттям освіти за тим самим рівнем освіти, що здобувається позивачем зараз, адже під час минулого навчання позивача було відраховано, тобто - він не здобув рівень освіти, за яким навчався, а тому наразі здобуває такий рівень освіти вперше, у зв`язку з наведеними обставинами відповідачем було видано позивачу довідку неналежного змісту.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо відмови у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

Зобов`язано Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти відомостей про відсутність порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту».

Суд виходив з того, що для цілей врегулювання спірних правовідносин порівнювати належить саме здобуті рівні освіти, не беручи до уваги не здобуті рівні освіти, за яким особа навчалась, однак не завершила навчання. Встановивши, що позивач дійсно здобуває рівень освіти не послідовний відносно рівня освіти, який здобував первинно, суд разом з тим зазначив, що позивач не здобув рівень освіти «бакалавр», за яким навчався раніше. Суд відхилив доводи відповідача стосовно значущості попереднього навчання позивача, оскільки юридичне значення має завершеність навчання та здобуття в зв`язку з цим рівня освіти, а не саме лише перебування певний час у статусі здобувача освіти без отримання диплому через відрахування.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції неправильно тлумачиться поняття «здобуття освіти». Посилаючись на Закон України «Про вищу освіту», відповідач вказує, що присудженням певного ступеня вищої освіти завершується здобуття вищої освіти за цим ступенем. За позицією відповідача факт присудження особі ступеня вищої освіти не в повній мірі відповідає вимогам пункту першого частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в яких законодавець визначив здобуття освіти на рівні, що є вищим ніж раніше здобутий рівень (не ступінь) освіти. Судом залишено поза увагою доводи відповідача про те, що наступним освітнім рівнем після освітнього рівня бакалавра є освітній рівень магістра, а не фахового молодшого бакалавра, а здобуття освіти на рівні, нижчому ніж рівень попереднього навчання, не вважається послідовним. Наполягає, що здобуття освіти позивачем здійснюється в непослідовному порядку.

Також, відповідач вважає, що судом першої інстанції неправильно визначено особу, на яку слід покласти обов`язок щодо внесення відповідних змін до ЄДЕБО. З цього приводу зазначає, що на Міністерство освіти і науки України покладено функції організаційні та контролюючим функції ведення цієї електронної бази, а не технічні функції, які необхідні для внесення відповідних змін до бази.

Дана адміністративна справа розглянута судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до виписки з Єдиної державної електронної бази з питань освіти документів про освіту та інформації про навчання особи (а.с.17) 18.06.2014 позивач отримав свідоцтво про базову середню освіту серії НОМЕР_1 , видане комунальним закладом освіти «Ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» Дніпропетровської міської ради.

31.05.2016 позивач закінчив комунальний заклад освіти «Ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» Дніпропетровської міської ради, про що отримав атестат про повну загальну освіту серії НР № 48849372 від.

З 01.09.2016 по 27.06.2017 позивач навчався в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Дніпропетровський центр професійно-технічної освіти туристичного сервісу», за освітнім рівнем кваліфікований робітник; 27.06.2017 позивач отримав диплом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_2 .

З 01.09.2017 позивач навчався в Вищому навчальному приватному закладі «Дніпровський гуманітарний університет» за освітнім рівнем бакалавр, відрахований (дата встановлення статусу 18.04.2019).

20.09.2024 позивач зарахований на навчання за освітнім рівнем фаховий молодший бакалавр відокремленого структурного підрозділу «Бердянський фаховий коледж Таврійського державного агротехнічного університету імені Дмитра Моторного». Дата завершення здобуття освіти 30.06.2027.

Щодо навчання у Вищому навчальному приватному закладі «Дніпровський гуманітарний університет» відповідно до академічної довідки Вищого навчального приватного закладу «Дніпровський гуманітарний університет», виданої 29.12.2023, позивач 01.09.2017 зарахований на навчання до Вищого навчального приватного закладу «Дніпровський гуманітарний університет», ступінь вищої освіти бакалавр, освітньо-професійна програма «Туризм». Наказом від 16.04.2019 №84-С позивач відрахований з навчання за невиконання навчального плану.

27.09.2024 позивачем отримана довідка про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 387895 (а.с.26).

У вказаній довідці зазначено, що позивач порушує послідовність здобуття освіти відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» № 2145-VIII.

Не погоджуючись із змістом цієї довідки в частині відомостей про порушення послідовності здобуття, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

16.05.2024 постановою Кабінету Міністрів України № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Цей Порядок, як в ньому зазначено, визначає, в тому числі, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до абз. 1 п. 62 Порядку № 560 здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII, в редакції Закону від 11.04.2024 № 3633-IX, який набрав чинності 18.05.2024, призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також, зокрема: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Таким чином, законодавцем запроваджено певні умови здобуття освіти як підстави для надання відстрочки від призову на військову службу, а саме те, що особою здобувається рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти та у послідовності визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 № 2145-VIII.

Спірним у цій справі є питання послідовності здобуття позивачем освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту», у контексті застосування пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII та відображення інформації при формуванні довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО.

Пунктом 23 частини 1 статті 1 Закону № 2145-VIII визначено, що рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 № 2145-VIII рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Згідно з частинами 1, 2 статті 40 Закону №2145-VIII після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту.

Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності.

Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки (ч.3 ст.40 Закону №2145-VIII).

В спірному випадку, як встановлено судом вище, згідно відомостей з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання позивач у 2017 році закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад «Дніпровський центр професійно-технічної освіти туристичного сервісу», про що отримав диплом кваліфікованого робітника (ст.16 Закону України «Про професійно-технічну освіту»).

У період з 01.09.2017 по 16.04.2019 позивач здобував вищу освіту (ступінь вищої освіти бакалавр) в Вищому навчальному приватному закладі «Дніпровський гуманітарний університет», з якого був відрахований.

На даний час позивач є здобувачем фахової передвищої освіти за освітньо-професійнім ступенем фаховий молодший бакалавр.

За визначенням в ч.2 ст. 7 Закону України «Про фахову передвищу освіту» фаховий молодший бакалавр - це освітньо-професійний ступінь, що здобувається на рівні фахової передвищої освіти і присуджується закладом освіти у результаті успішного виконання здобувачем фахової передвищої освіти освітньо-професійної програми.

Статтею 17 Закону України «Про освіту» встановлено, що метою вищої освіти є здобуття особою високого рівня наукових та/або творчих мистецьких, професійних і загальних компетентностей, необхідних для діяльності за певною спеціальністю чи в певній галузі знань.

Рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.

Згідно з абз. 1-5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.

Відповідно до ч.2 ст.5 цього ж Закону здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва.

Таким чином, як правильно з`ясував суд першої інстанції, позивач наразі здобуває рівень освіти не послідовний відносно рівня освіти, який здобував перед цим перший (бакалаврський) рівень вищої освіти.

В той же час, визначальним для висновку щодо послідовності здобуття особою рівня освіти з метою застосування положень п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є встановлення факту наявності у такої особи вже здобутого раніше рівня освіти, а не факту здобуття освіти на рівні, не нижчому ніж рівень попереднього навчання, як вважає відповідач.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що фізична особа вважається такою, що здобула певний рівень освіти та набула знань і навичок, які відповідають такому рівню у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою, виконання відповідної освітньої програми та проходження атестації. Здобуття рівня освіти має підтверджуватись відповідним документом про освіту.

Позивач, станом час виникнення спірних правовідносин, не завершив навчання за освітньо-професійним ступенем «бакалавр», оскільки був відрахований з вищого навчального закладу до його завершення, що не є свідченням здобуття ним відповідного рівня освіти, в даному випадку першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, у зв`язку із незавершеністю процесу здобуття освіти.

Таким чином, навчання позивача за освітньо-кваліфікаційним рівнем фахова передвища освіта не може вважатися порушенням послідовності здобуття освіти, визначеної ч.2 ст. 10 Закону України «Про освіту», з огляду на попередньо набутий позивачем рівень професійно-технічної освіти з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «кваліфікований робітник».

Додатково суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до ст. 74 Закону України «Про освіту» № 2145-VIII встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).

Згідно з ч.5 ст. 74 Закону № 2145-VIII держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.

Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратор Електронної бази: - здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; - відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; - забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; - проводить навчання для роботи з Електронною базою; - здійснює інші заходи, передбачені законом.

Згідно п. 5 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08 червня 2018 року № 620, власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.

Розпорядник ЄДЕБО є володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Положення про ЄДЕБО, інформація вноситься до ЄДЕБО за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення ЄДЕБО або спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується уповноваженими суб`єктами, узгодженого з технічним адміністратором ЄДЕБО.

Відповідно до пп. 4 п. 1 розділу IV Положення № 620 Розпорядник ЄДЕБО вносить до ЄДЕБО певну, визначену цим підпунктом інформацію, а також іншу інформацію, визначену законодавством.

Пунктом 9 розділу ІV Положення № 620 встановлено, що інші уповноважені суб`єкти вносять до ЄДЕБО інформацію та здійснюють в ЄДЕБО інші дії у порядку та обсягах, передбачених відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.

Виходячи з наведених правових норм, саме Міністерство освіти і науки України, як розпорядник ЄДЕБО, через технічного адміністратора ЄДЕБО - ДП «Інфоресурс» має повноваження на внесення інших змін до електронної бази, зокрема щодо внесення змін про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» відносно позивача.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача у спірних правовідносинах і наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі №160/30948/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров