Справа № 160/28139/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/28139/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Бухтіярова М.М.) в адміністративній справі №160/28139/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2), в якому з урахуванням уточнень позовних вимог та складу відповідачів, просив суд:

-визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.06.2024 року № 36 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону № 1788-ІХ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу: період роботи з 09.11.1981 року по 17.11.1983 рік (1 р. 11 міс. 22 дн.), згідно трудової книжки НОМЕР_1 (запис № 1- 2) та довідки від 25.09.2023 року № 1/3654; до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років: період роботи з 13.04.1992 року по 20.04.1993 рік - складач поїздів (1 р. 1 міс. 8 дн.); з 21.04.1993 року по 27.01.2003 рік - помічник машиніста тепловоза (9 р. 9 міс. 7 дн.); з 25.04.2003 по 15.02.2004 рік - помічник машиніста тепловоза (0 р. 9 міс. 21 дн.); з 16.02.2004 року по 02.07.2023 рік - машиніст тепловоза (19 р. 4 міс. 15 дн.) та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії за вислугу років від 19.06.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він неодноразово звертався до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, але отримував відмову в призначенні пенсі. В подальшому, 19.06.2024 він повторно звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Станом на дату звернення вік становив більше 55 років, страховий стаж роботи 41 рік 08 місяців, до якого входить спеціальний стаж роботи більше 12 років 06 місяців, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області рішенням від 27.06.2024 №35 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років. Позивач не погоджується з означеним рішенням відповідача-1 та зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка, у разі якщо трудової книжка відсутня або в неї не внесено відповідних записів: не внесено записи про період навчання, строкової служби тощо, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Спірні періоди його трудової діяльності належним чином підтверджені записами трудової книжки та наданими довідками про підтвердження наявного трудового стажу. Підстав для їх не врахування у відповідача-1 не було. Крім того, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. З огляду на викладене, позивач вважає, що набув право на пенсію за вислугу років, відмова у призначенні пенсії протиправна, що зумовило звернення до суду із цим позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 08001, Київська область, смт. Макарів, вул. Варшавська, 1-Б) від 27.06.2024 №36 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 08001, Київська область, смт. Макарів, вул. Варшавська, 1-Б) зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до страхового стажу періоди роботи з 09.11.1981 по 17.11.1983.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 08001, Київська область, смт. Макарів, вул. Варшавська, 1-Б) зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, періоди роботи з 13.04.1992 по 20.04.1993, з 21.04.1993 по 27.01.2003, з 25.04.2003 по 15.02.2004 та з 16.02.2004 по 02.07.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 08001, Київська область, смт. Макарів, вул. Варшавська, 1-Б) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 19.06.2024 про призначення пенсії за вислугу років та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено та здійснено розподіл судових витрат у справі.

Відповідачем-1 на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що при перегляді поданих позивачем документів, пенсійним органом було правомірно прийнято рішення №36 від 27.06.2024 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки заявник не набув необхідного стажу вислуги років на 11.10.2017. Також наголошує, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.

Позивач та відповідач-2 не скористались правом подання відзивів на апеляційну скаргу.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.06.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ВОГ №23 (сервісний центр)) із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Згідно з розпискою-повідомленням до заяви від 19.06.2024 за вх.№1612 позивачем до заяви долучено копії наступних документів: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників №3654 від 25.09.2023, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників №3655 від 25.09.2023, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників №3656 від 25.09.2023, заява про призначення/перерахунок пенсії, інший документ (vidm1), інший документ (vidm2), паспорт, довідка про зміну назви організації, заява про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк), пам`ятка пенсіонера.

За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.06.2024 №36 було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Означене рішення від 27.06.2024 №36 обґрунтоване наступним.

Вік заявника 59 років. Страховий стаж особи становить 39 років 9 місяців 19 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи за довідкою від 25.09.2023 №1/3654 з 09.11.1981 по 24.04.1983, оскільки відсутній наказ на звільнення; до спеціального стажу роботи за довідками від 25.09.2023 №1/3655, №1/3656, оскільки довідки не відповідають додатку №5, а саме: відсутній підпис головного бухгалтера. Довідки від 15.08.2022 №3007, від 25.09.2023 №1/3655, №1/3656 потребують перевірки, оскільки мають розбіжності. Періоди роботи за довідками від 15.08.2022 №3007, від 25.09.2023 №1/3654, №1/3655, №1/3656, можуть бути зараховані до страхового та спеціального стажу після підтвердження довідок актом зустрічної перевірки.

Прийняте рішення: відмовити в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки заявник не набув необхідного стажу вислуги років на 11.10.2017.

Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 45 на дату звернення 19.06.2024, страховий стаж позивача становить 39 років 09 місяців 19 днів, до якого зараховано наступні періоди: з 18.11.1983 по 22.10.1985 військова служба строкова 01 рік 11 місяців 05 днів; з 21.01.1986 по 12.04.1992 06 років 02 місяці 22 дні; з 13.04.1992 по 27.01.2003 10 років 09 місяців 15 днів; з 25.04.2003 по 31.12.2003 0 років 08 місяців 07 днів; з 01.01.2004 по 31.03.2024 20 років 02 місяці 0 днів.

Не погодившись з вказаним рішенням та з незарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 09.11.1981 по 17.11.1983, до спеціального стажу періодів роботи з 13.04.1992 по 20.04.1993, з 21.04.1993 по 27.01.2003, з 25.04.2003 по 15.02.2004, з 16.02.2004 по 02.07.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість проте частково задовольнив позовні вимоги не перебираючи, за позицією останнього, на себе дискреційних повноважень пенсійного органу.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом «а» статті 55 Закону № 1788-XII в редакції, що діяла до внесення змін Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII (далі Закон №213-VIII) та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII (далі Закон № 911-VIII), було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Рішенням Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019 визнано неконституційними положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII. Зазначені норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення з 04.06.2019.

Починаючи з 05.06.2019 положення пункту «а» статті 55 Закону України №1788-ХІІ діють в первісній редакції, чинній до внесення змін Законами № 213-VIII та № 911-VIII.

Колегія суддів погоджується з висновком суду прешої інстанції, що на день звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років як робітнику локомотивних бригад, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, (07.02.2024) пункт «а» статті 55 Закону №1788-ХІІ встановлював, що право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.92 № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» затверджено, зокрема, Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (далі Список № 583), до якого зокрема включено наступні професії та посади: машиністи і помічники машиністів тепловозів; складачі поїздів.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20, від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 05 березня 2024 року у справі № 500/5342/21, від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо протиправності рішення про відмову у призначенні пенсії та незарахування пенсійним органом стархового та спеціального стажу роботи.

Дослідивши записи у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 09.11.1981 судом встановлено, що у спірний період позивач працював на наступних посадах та у таких підприємствах:

- з 09.11.1981 прийнятий учнем електромонтера КВП у Вантажно-транспортне управління «Павлоградвантажтранс» (запис №1);

- з 25.04.1983 по 17.11.1983 електромонтером 2 розряду у Вантажно-транспортному управлінні «Павлоградвантажтранс» (записи №2-№3);

- з 13.04.1992 по 20.04.1993 складачем поїздів 4 розряду (записи №7-№8);

- з 21.04.1993 по 27.01.2003 помічником машиніста тепловоза (записи №8-№10);

- з 25.04.2003 по 15.02.2004 складачем поїздів у ДВАТ Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс» ДП ДХК «Павлоградвугілля» (запис №11-№14);

- з 16.02.2004 по 02.07.2023 помічником машиніста тепловоза в депо ст. ЦЗФ філія ВАТ «Павлоградвугілля» (записи №14-№18).

Трудова книжка позивача в частині спірних періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, проте не містить відомостей про умови праці та характер виконуваної роботи.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджено, що на підтвердження спеціального трудового стажу позивачем зокрема було додатково надано довідки, видані філією «Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» №1/3654 від 25.09.2023, №1/3655 від 25.09.2023, №1/3656 від 25.09.2023.

Судом апеляційної інстанції досліджені вищевказані документи та встановлено, що відповідно до довідки №1/3654 від 25.09.2023, позивач дійсно працював в Державному відкритому акціонерному товаристві Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс» - дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля», у з 09.11.1981 по 24.04.1983 учнем електромонтера КВП; з 25.04.1983 по 17.11.1983 електромонтером.

У вказаній довідці зазначено, що наказ про звільнення в зв`язку з призовом на військову службу не видавався, заробітна плата не нараховувалась. Довідка видана на підставі карточки Т-2, книги наказів ВТП «Павлоградвантажтранс» Павлоградського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля».

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1/3655 від 25.09.2023, виданою філією «Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», вона видана ОСОБА_1 , про те, що він дійсно працював повний робочий день в Державному відкритому акціонерному товаристві Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс» - дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля», у періоді з 13.04.1992 по 20.04.1993 та з 21.04.1993 по 27.01.2003 безпосередньо здійснював організацію перевезення і забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті, за професією, посадою складач поїздів, помічник машиніста тепловоза, що передбачена Списком, код КП 8311, підстава Постанова КМУ №583 від 12.10.1992, Закон України «Про пенсійне забезпечення» п.ІІ с.55 за вислугу.

Підстава для видачі довідки: картка Т-2, книга наказів, табелів обліку робочого часу.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній№1/3656 від 25.09.2023, виданою філією «Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», вона видана ОСОБА_1 , про те, що він дійсно працював повний робочий день в Державному відкритому акціонерному товаристві Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс» - дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля», у періоді з 25.04.2003 по 15.02.2004 та з 16.02.2004 по 02.07.2023 безпосередньо здійснював організацію перевезення і забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті за професією, посадою - помічник машиніста тепловоза, машиніст тепловоза, що передбачена Списком, код КП 8311, підстава Постанова КМУ №583 від 12.10.1992, Закон України «Про пенсійне забезпечення» п.ІІ с.55 за вислугу.

Підстава для видачі довідки: картка Т-2, книга наказів, табелів обліку робочого часу.

На підставі встановленого, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що вищевказані довідки містять всі необхідні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах для підтвердження спеціального трудового стажу (періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка), підписи та печатку підприємств, та є чинними, доказів протилежного відповідачами не надано, матеріали справи не містять.

Крім того, суд першої інстанції вірно наголосив, що згідно з даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що філія Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» вантажно-транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс» (філія «Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (код ЄДРПОУ 2640940), у періоди з 1999 року по липень 2023 року включно звітувала перед Пенсійним фондом України та перераховувало страхові внески за позивача. Також, вказаний страхувальник звітував про наявність у позивача спецстажу за кодом ЗПЗ055А1.

З апеляційної скарги, відзиву на позовну заяву та оскаржуваного рішення вбачається, що в якості підстави для відмови у призначенні пенсії послугувала відсутність у позивача необхідного стажу вислуги років.

Суд критично ставиться до означених тверджень скаржника, оскільки оскаржуване рішення не містить жодних обґрунтувань та причин не врахування відомостей трудової книжки в частині спірного спеціального стажу позивача.

Щодо твердження скаржника про невідповідність уточнюючих довідок, колегія суддів зазначає, що в силу положень частини 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей щодо роботи позивача у спірний період на посаді, яка дає останньому право на пенсію за вислугу років.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, зарахування до його страхового та спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону № 1788-ІХ спірних періодів трудової діяльності та повторного розгляду заяви останнього від 19.06.2024 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 77 КАС України відхиляє доводи відповідача, на підтвердження доводів скарги про те, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, позаяк зобов`язання зарахувати спірний стаж позивача та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача та відповідає завданням адміністративного судочинства, регламентованим ст.2 КАС України.

за вислугу років з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року в адміністративній справі №160/28139/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак