Справа № 357/1234/25
Суддя: Сомок О. А.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/1234/25
Провадження № 2-а/357/22/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сомок О.А.,

за участі секретаря Пугач В.І.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

В С Т А Н О В И В:

В січні 2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП в особі поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону ППП в м. біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержанта поліції Степацького Олександра Миколайовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, обґрунтовуючи наступним.

17 січня 2025 року близько 01:00 ОСОБА_1 рухався автомобілем Nissan Rogue з державним номером НОМЕР_1 від будинку товариша до свого будинку, в якому він мешкає, за адресою АДРЕСА_1 . Рухаючись вулицею його зустріла патрульна машина поліції в дворі дому. До позивача підійшов інспектор поліції і не відрекомендувавшись та не озвучивши мету зупинки, почав вимагати пред`явлення документів. На їх вимогу він пред`явив документи, але посвідчення водія не мав. Після перевірки його в своїй базі даних поліцейські почали звинувачувати позивача в тому, що він перебуває в нетверезому стані і керує транспортним засобом та запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, що позивача обурило і він відмовився. Працівниками патрульної поліції щодо нього було складено адміністративний протокол, серії ЕНА № 3873478 по ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Ознайомившись із постановою про накладення адміністративного стягнення, серії ЕНА № 3873478 вважає її протиправною, складеною з порушенням норм законодавства, та такою, що підлягає скасуванню.

Так, за постановою серії ЕНА № 3873478 від 17.01.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною поліцейським 2 взводу 2 роти Батальйоном патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержантом поліції Ступацьким Олександром Миколайовичем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , який керував автомобілем Nissan Rogue з державним номером НОМЕР_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу у сумі 20 400 грн.

Відповідно до вказаної постанови 17.01.2025 о 01-00 годині водій керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія, чим порушив п. 2.1.а ПДР. В порушення вимог ст. 283 КУпАП в постанові не зазначено опис обставин, установлених під час розгляду справи. Будь-якими іншими доказами вину позивача не підтверджено.

Інспектор патрульної поліції належним чином не зафіксував та не довів факту невиконання водієм будь-яких вимог ПДР України, а законні підстави для здійснення контролю за наявністю у позивача вказаного посвідчення водія були відсутні. Отже, вимоги поліцейського про пред`явлення відповідних документів є незаконними, а в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить.

В порушення вимог КУпАП в постанові не зазначені обов`язкові складові самої постанови, які передбачені ст. 283 КУпАП. Так, оскаржувана постанова не містить зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, конкретного місця вчинення правопорушення, опису обставин справи за яких було встановлено вину позивача.

Відповідачем не зазначено в постанові жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, тому подія вчинення адміністративного правопорушення жодним доказом не підтверджена, а єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова. Зазначена постанова є предметом спору між позивачем та відповідачем та не може розглядатися як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Просив суд скасувати постанову серії ЕНА № 3873478 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 17.01.2025, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти Батальйоном патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержантом поліції Ступацьким Олександром Миколайовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень на користь держави, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2025, головуючим суддею визначено Сомок О.А. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 27 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2025 року було замінено первісного відповідача Батальйон патрульної поліції в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП в особі поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержанта поліції Ступацького Олександра Миколайовича на належного відповідача Департамент патрульної поліції.

05 лютого 2025 року за вх. № 6854 судом отримано відзив на позовну заяву від Департаменту патрульної поліції, його представника Єжової Є.Ю., яка діє на підставі довіреності з додатками (копією постанови та диском відеозапису).

Відзив мотивовано тим, що позовній заяві позивач зазначає, що зупинка транспортного засобу була підставною, а постанова винесена без будь яких доказів вчинення позивачем інкримінованого йому адмінправопорушення. Вважають твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними,необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Відповідно до винесеної інспектором Постанови, 17.01.2025 о 01 год 06 хв ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «Nissan Rouge», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Нова, буд. 3А, будучи особою яка позбавлена права керування транспортним засобом на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 17.01.2024, яке набрало законної сили 30.01.2024 року терміном на 1 рік у справі 357/8657/23, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Під час несення служби 17.01.2024 патрулюючи територію міста Білої Церкви, на вулиці Новій, буд. 3 інспектори під час комендантської години помітили транспортний засіб, який рухався в напрямку вулиці Новій (00 год 35 хв відеозапису відеореєстратора 70МАІ та нагрудних бодікамер поліцейських 477801, 477952), зупинили за порушення комендантської години. На відео чітко видно як позивач після зупинки транспортного засобу виходить з боку транспортного засобу, призначеного для водія.

Зупинивши транспортний засіб, за кермом якого був позивач, поліцейські представились і останній одразу повідомив, що «сусід попросив перегнати машину, бо я перекрив дорогу, а йому рано виїжджати, тому я тихенько скотився і все». Поліцейські попросили надати документи для встановлення особи, але позивач нічого при собі не мав, ні телефону, ні документів, адже «просто вибіг з дому».

Під час встановлення спілкування поліцейські помітили ознаки алкогольного сп`яніння, але від огляду на місці події та перевірки в медичному закладі водій відмовився, бо стверджував, що «я знаю, що норму не покаже». Позивач попросив піти додому взяти телефон і поліцейські відпустили, адже він хотів скористатись юридичною допомогою. В подальшому, коли водій повернувся до місця події, встановивши всі обставини по справі, та розпочавши її розгляд о 01 год 22 хв, повідомивши права позивачу відповідно до ст. 268 КУпАП та Конституції України, якими позивач скористатись не забажав, тому що він звернеться до свого адвоката, було винесено оскаржувану постанову. Під час розгляду справи, позивачу було повідомлено, що він позбавлений права керування. Під час перевірки документів було встановлено, що водій ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 17.01.2024 терміном на 1 рік у справі 357/8657/23. На водія були складені адміністративні матеріали за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Твердження позивача стосовно того, що йому не надані докази зупинки транспортного засобу не відповідає дійсності, оскільки факт керування транспортним засобом позивачем зафіксований належним чином. Позивач на місці зупинки не надавав ніяких клопотань і навіть не повідомляв, що йому необхідно доказати факт руху, а твердженнями викладеними в позовній заяві намагається ввести суд в оману. О 01 год 26 хв позивача було ознайомлено з постановою, де він поставив свої підписи, за те, що з правами за ст. 268 КУпАП та строками оскарження постанови, під час розгляду справи останній був ознайомлений.

Згідно приписів ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 317 та ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Таким чином, 17 січня 2025 року позивач не мав права керування транспортними засобами, оскільки на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 17.01.2024 терміном на 1 рік у справі 357/8657/23. З наведеного встановлено, що дії позивача мають склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КпАП України.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем вимог ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» було розглянуто відповідачем на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було роз`яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Просили суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції відмовити в повному обсязі.

В судове засідання 18.04.2025 позивач ОСОБА_1 не з`явився, 18.04.2025 за вх. № 21227 судом отримано від представника позивача Рашкової Валентини Володимирівни, яка діє на підставі ордеру, серія АІ № 1438485 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, клопотання, в якому просила розглянути справу без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та задовольнити. Під час прийняття рішення врахувати викладене в позові та постанову у справі № 357/1494/25, якою закрито провадження щодо ОСОБА_1 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КупАП. Зазначеною постановою встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Представник відповідача Єжова Єлизавета Юріївна, яка діє на підставі довіреності від 23.12.2024, в судове засідання не з`явилась, надала заяву, отримана судом 18.04.2025 за вх. № 21225, в якій просила справу розглядати за відсутністю представника відповідача та відмовити у позовних вимогах позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Тому, суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч.4 ст.250 КАС України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, оскаржуваною постановою у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3873478 від 17.01.2025, яка була винесена поліцейським 2 взводу 2 роти Батальйоном ПП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержантом поліції Ступацьким Олександром Миколайовичем позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В постанові зазначено, що 17.01.2025 01:06:05 в м. Біла Церква по вул. Нова, буд. 3А, водій керував ТЗ будучи позбавленим права керування ТЗ рішенням Білоцерківського міськрайонного суду № 357/8657/23 від 17.01.2024, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф у розмірі 20 400 гривень.

Перевіряючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пп. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, при притягненні особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіряючи доводи відповідача викладені ним у відзиві на позовну заяву суд керується положеннями ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», за яким, суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Так, з ЄДРСР суд установив, що постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2024 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова набрала законної сили 30.01.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на момент винесення оскаржуваної постанови (17.01.2025) у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, позивач був позбавлений права керування транспортними засобами в силу постанови суду від 17.01.2025 у справі №357/8657/23.

Отже, у ході судового розгляду підтверджено факт керування позивачем транспортним засобом, будучи позбавленим права керування.

Окрім того, обґрунтовуючи доводи позовної заяви представник позивача вказує, що 17.01.2025 поліцейські незаконно зупинили позивача оскільки він не вчинив жодних порушень ПДР.

Суд критично оцінює такі доводи позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України та діє на даний час.

У відповідності до п.8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів. Особи, які вчинили кримінальні та адміністративні правопорушення затримуються в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Визначення терміну комендантська година міститься у п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а саме - це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

Порядок введення комендантської години встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану».

Пунктами 5, 8 вказаної постанови передбачено, що комендантська година та встановлення спеціального режиму світломаскування запроваджується шляхом видання наказу військовим командуванням або військовою адміністрацією (у разі її утворення), який доводиться до відома військових адміністрацій (у разі їх утворення) або ради оборони Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Мінекономіки, Мінсоцполітики, Мінінфраструктури, МОЗ, МЗС, АТ «Українська залізниця», відповідних органів Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС, військових командувань, з`єднань, військових частин Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до інформації з офіційного веб-сайту Київської обласної державної адміністрації розпорядженням № 201 від 23.03.2023 комендантська година на території Київської області діє з 00:00 до 05:00, що у відповідності до п.7 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» є рішення уповноваженого органу державної влади про обмеження руху у ці години. Перебувати на вулицях під час комендантської години мають право військові, поліцейські та громадяни, які мають спеціальну для цього перепустку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача зупинено о 01 год 06 хв., тобто під час дії комендантської години.

Враховуючи вказані положення чинного законодавства України, рух позивача на автомобілі в період обмежень, які запроваджені комендантською годиною, тобто в період дії комендантської години, є достатньою та законною підставою для зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції, в зв`язку із чим його зупинка працівниками поліції та перевірка документів є правомірними.

Оскільки зупинка транспортного засобу позивача є законною, а тому останній відповідно до вимог ПДР, був зобов`язаний на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування.

Щодо твердження позивача про відсутність посилань на докази у постанові, якими підтверджується факт порушення останнім ПДР України, то суд їх відхиляє, як такі, що не відповідають матеріалам справи.

Так, поліцейським в оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додається відеозапис з б/к Мotorolla 477952, 477804 ( п. 7 оскаржуваної постанови). Дані записи були також надані до суду та досліджені під час судового розгляду. На відео зафіксоване, як саме правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , так і процедура притягнення його до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіривши відповідність дій працівника поліції, вимогам закону, а також законність та обгрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд дійшов висновку, що працівники поліції діяли в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, 17.01.2025 на момент розгляду поліцейським Ступацьким О.М. справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами згідно постанови Білоцерківського міськрайонного суду у справі № 357/8657/23 від 17.01.2024, яка набрала законної сили у встановленому законом порядку, а тому суд приходить до висновку, що дії працівників поліції відповідають вимогам Правил дорожнього руху України, Кодексу адміністративного судочинства України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, а адміністративне стягнення накладено правомірно.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3873478 від 17.01.2024, якою на позивача накладено штраф у розмірі 20400 грн за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 12, 86, 99, 100, 159, 160, 162, 163, 186, 247 251, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт, серія НОМЕР_3 , виданий Білоцерківським МВМ № 2 ГУ МВС України в Київській області 23 квітня 2004 року, РНОКПП: НОМЕР_4 );

Відповідач: Департамент патрульної поліції (адреса місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ).

Повний текст судового рішення складено 18 серпня 2025 року.

СуддяО. А. Сомок