Справа № 440/7388/25
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/7388/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в якому просить:

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 15.04.2025 № 15 в частині відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком на підставі Закону України "Про державну службу" як особи, яка має понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби визнати протиправним та скасувати.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.04.2025 про перехід на пенсію за за віком на підставі Закону України "Про державну службу" як особи, яка має понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, із зарахуванням до стажу роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, періоду його військової служби з 05.08.1980 до 15.11.2002 на підставі військового квитка серії НОМЕР_1 та визначенням розміру пенсії на підставі довідок департаменту з питань оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Полтавської обласної державної адміністрації про розмір та складові заробітної плати ОСОБА_1 від 27.03.2025.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Починаючи з 01.01.2008 пенсійна справа ОСОБА_1 була передана до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке продовжило виплачувати Позивачу призначену пенсію військовослужбовця за вислугу років. З 01.03.2025 згідно з розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України від 27.02.2025 Позивачу було проведено черговий перерахунок пенсій та призначено пенсію у розмірі 15 634,32 грн. Факт призначення Позивачу пенсії за вислугу років підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та її перерахунків її розміру за період з 16.11.2002 по 01.03.2025 підтверджується копіями рішень про призначення (перерахунок) розміру пенсії ОСОБА_1 , доданими до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 30.04.2025 № 1600-0216-8/33185, надісланого представнику Позивача, адвокату Чернявському А.Л., у відповідь на адвокатський запит від 23.04.2025. Загальна тривалість військової служби ОСОБА_1 з 05.08.1980 до 15.11.2002 підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 та витягом із послужного списку ОСОБА_1 , доданого до листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.03.2025 № 9/1/4625. Починаючи з 08.05.2014 Позивач перебував на різних посадах державної служби, з якої був звільнений 03.01.2025 за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію, що підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 . Заявивши про своє бажання перейти на пенсію за Законом України «Про державну службу» як особа, що має понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державної служби, ОСОБА_1 07.04.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із відповідною заявою, до якої були додані документи, що підтверджують страховий (трудовий) стаж та розмір заробітної плати. Розгляд заяви ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності було здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 15.04.2025 № 15 ОСОБА_1 відмовлено в частині переведення на пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу» внаслідок невключення до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, періоду його військової служби. На думку позивача не включення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області періоду військової служби ОСОБА_1 з 05.08.1980 до 15.11.2002 до його стажу державної служби порушує його право на отримання пенсії на підставі Закону України «Про державну службу» як особи, що має понад 20 років такого стажу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

09.06.2025 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на позов. У відзиві відповідач зазначив, що За відсутності у позивача станом на 01.05.2016 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, або не менш як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (стаття 25 Закону № 3723), в частині переведення на пенсію відповідно до Закону № 889, позивачу рішенням від 15.04.2025 № 15 відмовлено. З 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10 грудня 2015 № 889-VІІІ Про державну службу . Статтею 90 Закону № 889 передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі-Закон № 3723). Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 втратив чинність Закон № 3723, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723. Пенсії відповідно до Закону № 889 призначаються особам, які на день набрання чинності цим Законом: - мають не менш як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (стаття 25 Закону № 3723); - займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України та які: досягли пенсійного віку; мають страховий стаж, зокрема, чоловіки - 35 років; не призначали пенсію відповідно до Закону № 3723. Згідно записів в трудовій книжці та даних ОК 5 Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач не має станом на 01.05.2016 необхідного стажу державної служби - 10 років. Відповідно до правової позиції викладеної постанові Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 500/1404/23 стаж державної служби для визначення права на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу зараховується до 01.05.2016.

12.06.2025 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на позов. У поясненнях третя особа зазначила, що Порядок призначення пенсій згідно Закону № 889-VIII врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Статтею 25 Закону № 3723-ХІІ визначено сім категорій посад державних службовців, в залежності від яких, встановлювались ранги державних службовців. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , звернувся із заявою від 07.04.2025 про перехід із закону на закон (з пенсії силових структур на цивільну). Згідно атестату про зняття з обліку №387 від 07.04.2025 ОСОБА_1 отримував пенсію по вислузі років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб по 30.04.2025. Вказана заява опрацьовувалася в порядку екстериторіальності Головними управліннями Пенсійного фонду України в Кіровоградській (кодифікація управління - 11001) та Чернігівській областях (кодифікація управління 25000). до категорій посад державних службовців. За результатами розгляду ГУ ПФУ в Кіровоградській області винесене рішення від 15.04.2025 №15 про відмову у переведенні на пенсію за віком згідно за нормами Закону України Про державну службу у зв`язку з відсутністю у заявника станом на 01.05.2016 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, або не менш як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази, суд встановив наступні обставини.

07.04.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою в якій просив перевести на інший вид пенсії.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та 15.04.2025 прийнято рішення № 15, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію згідно Закону України "Про державну службу".

Як слідує із вищевказаного рішення "07.04.2025 гр. ОСОБА_1 звернувся із заявою про перехід із закону на закон (з пенсії силових структур на цивільну).

Додатково до заяви надано сканкопії документів:

- паспорта громадянина України;

- довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- диплому серії НОМЕР_4 від 19.07.1984;

- військового квитка серії НОМЕР_1 ;

- витягу з послужного списку про військову службу;

- довідок про преміювання від 27.03.2025 № 01 03-14/828, № 01 3-14/827;

- трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03.10.2005;

- довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класичний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону від 27.03.2025 № 01 314/824, видану Полтавською обласною державною адміністрацією (додаток 1);

- довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.03.2025 № 01 3-14/823, видану Полтавською обласною державною адміністрацією (додаток 2).

Протоколом від 15.04.2025 № 15 гр. ОСОБА_1 з 01.04.2025 переведено на пенсію за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон).

Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-УІІІ (далі - Закон №889), який набув чинності з 1 травня 2016 року, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723).

Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб, яка застосовується починаючи з 1 травня 2016 року (далі Порядок № 622).

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 втратив чинність Закон № 3723, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723.

Пенсії відповідно до Закону № 889 призначаються особам, які на день набрання чинності цим Законом:

- мають не менш як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (стаття 25 Закону № 3723);

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України та які:

- досягли пенсійного віку;

- мають страховий стаж, зокрема, чоловіки - 35 років;

- не призначали пенсію відповідно до Закону № 3723.

Основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

За результатами розгляду наданих документів встановлено, що стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889) складає 2 роки 1 місяць, це період з 08.05.2014 (дати присвоєння 9 рангу 4 категорії державного службовця) до 01.05.2016 ( дата набрання чинності Закону № 889).

Додатково повідомляємо, що довідка, додана до заяви від 07.04.2025, не відповідає вимогам пункту 4 Порядку 622, тому не підлягає розгляду.

За відсутності у гр. ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, або не менш як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (стаття 25 Закону № 3723), в частині переведення на пенсію відповідно до Закону № 889, гр. ОСОБА_1 , відмовити".

Позивач не погодився з цим рішенням та оскаржив його до суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) визначено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 10, частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу"№3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно пункту 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З матеріалів справи встановлено, що єдиною підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію, відповідно до положень Закону України "Про державну службу", стало те, що на думку відповідача, позивач має лише 9 років 7 місяців 20 днів стажу на посадах державної служби з мінімально необхідних 10 років.

При цьому, спірним між сторонами у даній справі є питання зарахування до стажу на посадах державної служби періоду проходження військової служби згідно відомостей з послужного списку ОСОБА_1 за період з 05.08.1980 по 15.11.2002.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону "889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (чинного до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях; час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно частини першої статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування часу військової служби до стажу державної служби не зважаючи на те, що такі посади не віднесені до посад державних службовців.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 15.04.2025 № 15.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.04.2025 про перехід на пенсію за віком на підставі Закону України "Про державну службу" як особи, яка має понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, із зарахуванням до стажу роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, періоду його військової служби з 05.08.1980 до 15.11.2002 та з урахуванням довідок департаменту з питань оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Полтавської обласної державної адміністрації про розмір та складові заробітної плати ОСОБА_1 від 27.03.2025.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області визначити розмір пенсії на підставі довідок департаменту з питань оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Полтавської обласної державної адміністрації про розмір та складові заробітної плати ОСОБА_1 від 27.03.2025, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту наведеної норми слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. А відтак, суд не вправі вирішувати позовні вимоги, які заявлені на майбутнє, та не спрямовані на захист і відновлення вже порушених прав позивача.

Беручи до уваги те, що Головним управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на час розгляду заяви позивача не вирішувалось питання щодо визначення розміру пенсії на підставі довідок департаменту з питань оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Полтавської обласної державної адміністрації про розмір та складові заробітної плати ОСОБА_1 від 27.03.2025, суд доходить висновку, що на час розгляду цієї справи права позивача у цій частині позовних вимог не порушені.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами частини восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Даних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 при розгляді справи 200/14113/18-а.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до позовних вимог ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19000 грн.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано: копію договору про надання правничої допомоги №12/25 від 01.04.2025, копію додаткової угоди від 01.04.2025 до договору про надання правничої допомоги №12/25 від 01.04.2025, копію акта приймання-передачі виконаних робіт від 10.06.2025 за договором про надання правничої допомоги №12/25 від 01.04.2025 та додатковою угодою від 01.04.2025, копію деталізованого розрахунку витрат позивача, копію довідки №04/011-2/25 від 01.04.2025 про сплату адвокату авансу в розмірі 5000 грн, копію ордера серії СА №1110548 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України виходить із наступного:

- дана справа відноситься до незначної складності;

- розгляд справи проведено без участі сторін за правилами спрощеного позовного провадження,

- відповідач заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу.

Дослідивши надані документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що розмір витрат заявлених до сплати адвокату Чернявському А.Л., який здійснював підготовку та складання позовної заяви у заявленому розмірі 19000 грн не є співмірним із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним у звітах переліком.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 3000 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, вул. Гоголя, 34, м.Полтава) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 15.04.2025 № 15 в частині відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком на підставі Закону України "Про державну службу" як особи, яка має понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.04.2025 про перехід на пенсію за віком на підставі Закону України "Про державну службу" як особи, яка має понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, із зарахуванням до стажу роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, періоду його військової служби з 05.08.1980 до 15.11.2002 та з урахуванням довідок департаменту з питань оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Полтавської обласної державної адміністрації про розмір та складові заробітної плати ОСОБА_1 від 27.03.2025.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко