Справа № 761/33859/25
Суддя: Романишена І. П.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/776/2025
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

19 серпня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва, Головного управління національної поліції у м.Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансконтракт" про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року від представника позивача надійшла вищезазначена позовна заява, яка була передана судді 14.08.2025 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд:

1. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2KI № від 02 липня 2025 року, прийняту Головним спеціалістом - інспектором з паркування другого відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюк Віталієм Івановичем щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУПАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрити.

2. Визнати неправомірними дії Головного спеціаліста - інспектора з паркування другого відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюк Віталія Івановича щодо тимчасового затримання 02 липня 2025 року шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик автомобіля марки Renault Мegan, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у м. Києві (ідентифікаційний код 40108583) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 356 грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ідентифікаційний код 34926981) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 374 грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укратрансконтракт» (ідентифікаційний код 41793513) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1 397 грн.

Відповідно до п.п.3, 6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.6 ст.21 КАС України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.172 КАС України).

Згідно з п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, заявляючи вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у м. Києві (ідентифікаційний код 40108583) на користь матеріальну шкоду у розмірі 356 грн; за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ідентифікаційний код 34926981) на користь матеріальну шкоду у розмірі 374 грн.; з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укратрансконтракт» (ідентифікаційний код 41793513) матеріальну шкоду у розмірі 1 397 грн.

Разом з тим, вказані вимоги розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З цього приводу суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 08 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21, що за змістом глави 82 ЦК України («Відшкодування шкоди») і глави 83 ЦК України («Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави») для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних, - так би мовити, приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, тоді як для кондикційних зобов`язань вина не має значення, бо суттєвим є неправомірність набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки те майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість останнього (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (пункти 45-46)). Інакше кажучи, у деліктних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно, а інша його не набуває, тоді як у кондикційних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно унаслідок того, що інша сторона його набуває, зокрема утримує в себе.

Отже, у даному випадку відсутні підстави застосовувати приписи Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки на визначені позивачем правовідносини поширюються приписи статті 1212 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, зазначені позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди мають бути розглянуті у порядку цивільного судочинства місцевим загальний судом.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Враховуючи викладене, на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовну заяву необхідно повернути позивачу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.169, 243, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва, Головного управління національної поліції у м.Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансконтракт" про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та відшкодування матеріальної шкоди, - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА