Справа № 420/33086/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/33086/24

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Лук`янчук О.В., суддів Бітова А. І., Ступакової І. Г., розглянувши питання про повернення апеляційної скарги Військової частина НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 р. позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 року по 30 січня 2022 року посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно Постанови КМУ №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, а також застосування при обчисленні допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 року по 30 січня 2022 року перерахунок посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, а також допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

На зазначене рішення суду Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду шляхом сплати судового збору у розмірі 4360,32 грн., оскільки апелянтом до апеляційної скарги не долучено доказів сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали суду апелянтом подано заяву про усунення недоліків, в обґрунтування якої апелянт висловлює незгоду з кількістю вимог за які необхідно сплатити судовий збір, зазначаючи, що військова частина НОМЕР_1 не є комерційною організацією та не має жодних прибутків, тому суд не може необгрунтовано покладати безпідставний тягар по сплаті будь-яких додаткових витрат. В умовах війни (повномасштабної збройної агресії) обмежені фінансові ресурси Держави йдуть на фінансування Збройних Сил України та, відповідно, на захист суверенітету і територіальної цілісності України.

При цьому також зазначає, що Верховним Судом у постанові від 01 грудня 2022 року у справі №580/2869/22 зазначено, що в умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси, у тому числі фінансові, для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії російської федерації проти України. Відтак, прийняті органами державної влади рішення, направлені для досягнення вказаних цілей, повинні піддаватись судовому контролю з особливою увагою. Водночас, за межами воєнного стану, при досягненні інших суспільних цілей, розсуд держави є істотно вужчим.

Вивчивши доводи заяви, колегія суддів приходить до наступного.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року №3674-VІ, який набрав чинності з 01.11.2011 року.

З 15.12.2017 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору від 03.10.2017 № 2147-VIII, яким внесено зміни до Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду першої інстанції заявлено три вимоги немайнового характеру.

Так, вимога про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії за період з 29.01.2020 р. по 31.12.2020 р. є однією позовною вимогою, вимога про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. є другою позовною вимогою, вимога про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01.01.2022 р. по 30.01.2022 р. є третьою позовною вимогою.

Тобто, фактично суд першої інстанції встановив протиправність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу грошового забезпечення за період:

з 29.01.2020 по 31.12.2020 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 (1762 грн 00 коп) замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 (2102 грн 00 коп);

з 01.01.2021 по 31.12.2021 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 (1762 грн 00 коп) замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 (2270 грн 00 коп);

з 01.01.2022 по 31.12.2022 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 (1762 грн 00 коп) замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 (2481 грн 00 коп);

Враховуючи вказане, суд не може вважати дану вимогу однією, оскільки фактично за кожний з періодів суди досліджують питання щодо застосування іншого нормативно правового акту.

Згідно п.1 ч.3 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору 0,4 від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року - 3028 грн. 00 коп.

Водночас, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З урахуванням вимог вищезазначених норм Закону, розмір ставки судового збору, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, в даному випадку, становить 4360,32 грн ((3028 х 0,4) х 3 х 150% х 0,8%).

Аналогічної позиції розрахунку судового збору притримується Верховний Суд в ухвалах від 17 березня 2025 року у справі 280/8505/24, від 24 березня 2025 року у справі 440/9841/24.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Колегія суддів зазначає, що позивач звернувся з одним позовом до суду, при цьому об`єднавши декілька позовних вимог. Позивач не був позбавлений права звернутися до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії щодо кожного окремого року у період з 29.01.2020 року по 30 січня 2022 року, при цьому сплативши судовий збір за кожен з позовів.

З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку, що в межах даного апеляційного провадження (апеляційної скарги відповідача), апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, прийняте щодо трьох вимог немайнового характеру, тому розмір судового збору становить 4360,32 грн.

Щодо посилання апелянта на скрутний майновий стан, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, та єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні статей 73,74 КАС України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, для застосування судом положень частини першої статті 133 КАС України повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Натомість, будь яких доказів на підтвердження скрутного майнового стану апелянтом не надано.

Колегія суддів вважає також безпідставними посилання апелянта в поданій заяві на численні постанови Верховного Суду предметом розгляду яких були ухвали судів апеляційної інстанції щодо відмови в продовженні строку для усунення недоліків апеляційної скарги/відмови у відстроченні сплати судового збору, оскільки скаржником не надано жодних належних доказів, які б засвідчували його майновий стан та підтверджували неспроможність сплатити судовий збір.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2020 року по справі № 806/2321/16.

Будь-яких змін щодо порядку сплати судового збору суб`єктом владних повноважень у зв`язку із введенням воєнного стану в України до Закону України Про судовий збір та/або КАС України не внесено та не змінено порядок сплати судового збору.

З урахуванням вказаного, доводи апелянта в цій частині є безпідставними та не підтверджується належними доказами.

Так, за правилами ч.2 ст. 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.296 цього Кодексу, застосовуються правила ст.169 цього Кодексу (залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви). Згідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, оскільки станом на теперішній час судовий збір не сплачено, а положення КАС України передбачають повернення апеляційної скарги у разі неусунення недоліків, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Колегія суддів додатково зазначає, що відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Крім того, згідно ч. 9 ст. 18 КАС України, суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Пунктом 122 Розділу VI Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 року № 1845/0/15-21, передбачено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.

Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі.

Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

В даному випадку кількість долучених відповідачем додатків до заяви від 11.08.2025 р. є значно великою, у зв`язку з чим колегія суддів доходить до висновку про можливість розгляду (формування та зберігання) судової справи № 420/33086/24 у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Керуючись ч.4 ст. 169, ст. 296, ч.2 ст. 298 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 - відмовити.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - повернути апелянту, а матеріали справи повернути до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції відповідно до чинного законодавства.

Суддя-доповідач О.В. Лук`янчук
Судді А.І. Бітов І.Г. Ступакова