Справа № 200/4330/25
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження по справі

18 серпня 2025 року Справа №200/4330/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якій позивач просить суд:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу на пільгових умовах за Списком №1 період його роботи з 01.02.1991 по 20.04.1998 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 ;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу на пільгових умовах за Списком № 1 періоду його роботи з 01.02.1991 по 20.04.1998 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату йому пенсії, починаючи з 09.05.2022.

В обґрунтування позовної заяви зазначається, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та з 09.05.2022 отримує пенсію за віком на пільгових умовах до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, при цьому, при призначенні пенсії позивачеві пенсійним органом протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1 період його роботи з 01.02.1991 по 20.04.1998 у зв`язку з відсутністю інформація про проведення атестації робочих місць, відсутні посилання на Списки, що були чинними на період роботи, відсутні накази про проведення атестації робочих місць, в трудовій книжці НОМЕР_2 від 14.02.1990 також відсутні відомості про розділ, підрозділ, пункт, найменування списків, результати проведення атестації робочих місць, зайнятість повний робочий день на підземних роботах. Позивач не погоджується з позицією відповідача щодо не зарахування спірного періоду роботи до його пільгового стажу за Списком №1, оскільки цей період роботи підтверджено відповідними та належними записами в його трудовій книжці та уточнюючими довідками, що подавались позивачем пенсійному органу при зверненні з заявою про призначення пенсії, а незмінність особливо важких та особливо шкідливих умов праці, згідно зі Списком №1. За наведених обставин, позивач вважає оскаржувані дії відповідача протиправними та вчиненими з неправильним застосуванням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що призвело до порушення права позивача на належний соціальний захист та отримання пенсії в належному розмірі, а тому останній вважає, що заявлені ним позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою від 18.06.2025 прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

03.07.2025 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на позовну заяву, в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачеві обґрунтовано та на законних підставах відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.02.1991 по 20.04.1998, так як довідка уточнююча пільговий характер роботи, видана ДВАТ «Донецьке шахтоспецмонтажне управління «Вуглеавтоматика» не відповідає Додатку 5 Порядку №637, а саме: відсутня інформація про проведення атестації робочих місць, відсутні посилання на Списки, що були чинними на період роботи, відсутні накази про проведення атестації робочих місць, в трудовій книжці НОМЕР_2 від 14.02.1990 також відсутні відомості про розділ, підрозділ, пункт, найменування списків, результати проведення атестації робочих місць, зайнятість повний робочий день на підземних роботах. Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 09.05.2022 з зарахуванням до пільгового стажу за Списком№1 періоду роботи з 01.02.1991 по 20.04.1998 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Крім того, вважає, що позовна заява від 13.06.2025, подана з пропуском шестимісячного строку звернення до суду в частині позовних вимог провести перерахунок та виплату йому пенсії, починаючи з 09.05.2022.

Дослідженням наявних у справі матеріалів судом встановлено, що спірні відносини стосуються наявності у позивача права на проведення перерахунку пенсії починаючи з 09.05.2022 з урахуванням період його пільгового стажу роботи з 01.02.1991 по 20.04.1998.

Статтею 122 КАС України передбачені строки звернення до адміністративного суду.

Так, відповідно до ч.1 та 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, особа має право звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів протягом шестимісячного строку, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржується дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу на пільгових умовах за Списком №1 період його роботи з 01.02.1991 по 20.04.1998 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 починаючи з 09.05.2022.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19, яку суд враховує у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Верховний Суд наголосив на тому, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

У зв`язку з цим Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19 відступила від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №822/1928/18).

Так, у постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19 Верховний Суд дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого ст.122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Крім того Верховний Суд у постанові від 08.08.2019 у справі №127/13736/16-а зазначив, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як вбачається зі змісту позову, позивач, отримуючи пенсію з 09.05.2022 у меншому розмірі (без врахування період його пільгового стажу роботи з 01.02.1991 по 20.04.1998) мав можливість дізнатися про порушення свого права на отримання пенсії у належному розмірі.

Між тим, з даним позовом до суду позивач звернувся лише 03.07.2025.

Отже, враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом лише 03.07.2025 та заявив позовні вимоги про зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію з 09.05.2022, то суд приходить до висновку про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом в частині заявлених позовних вимог за період з 09.05.2022 по 02.01.2025.

Також суд звертає увагу і на те, що у постанові від 14.06.2018 (справа №800/102/17) Велика Палата Верховного Суду вказала, що в п.27 рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (Заява №24402/02), яке набуло статусу остаточного 20.08.2010, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 28.05.1985, пункт 57, Серія A, №93). Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. При цьому наведені законодавчі приписи передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску.

Крім цього, ч.6 ст.161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із ч.13. ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Отже, одним із обов`язків позивача при поданні позовної заяви, яку подано з пропуском строку звернення до адміністративного суду, є надання заяви про поновлення цього строку та доказів поважності причин його пропуску. Наслідком же невиконання такої вимоги, встановленої судом після відкриття провадження у справі, є прийняття судом ухвали про залишення позову без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення останньому ухвали.

Враховуючи, що після відкриття провадження у цій справі та прийняття до розгляду позовної заяви судом встановлено факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, з метою надання можливості подати заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин пропуску, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 171, 241, 248 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у частині позовних вимог, що охоплюють період з 09.05.2022 по 02.01.2025, залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви в указаній вище частині протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява у відповідній частині буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Шинкарьова