Справа № 560/7498/25
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 серпня 2025 року

м. Київ

справа №560/7498/25

адміністративне провадження № К/990/32881/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Білак М. В., Уханенка С. А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі №560/7498/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати грошового забезпечення з 15 листопада 2022 року по 19 травня 2023 року, а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсацію за невикористані дні відпусток, як учаснику бойових дій, одноразову грошову допомогу при звільненні, тощо), без врахування відповідних розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на 1 січня кожного календарного року, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік";

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати і виплатити грошове забезпечення з 15 листопада 2022 року по 19 травня 2023 року, а також всі інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення (грошову допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, компенсацію за невикористані дні відпусток, як учаснику бойових дій, одноразову грошову допомогу при звільненні, тощо), з урахуванням відповідних розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на 1 січня кожного календарного року, а саме: за період з 15 листопада 2022 року по 31 грудня 2022 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року - 2481,00 грн; за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року - 2684,00 грн.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року, визнано неповажними причини пропуску звернення. Позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві.

Не погодившись із оскаржуваними судовими рішеннями, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 328 КАС України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення.

Судами встановлено , що на виконання ухвали суду позивач подав заяву про поновлення процесуального строку, у якій зазначив, що положення частини другої статті 233 КЗпП України свідчать про те, що визначені нею процесуальні строки на звернення до суду в справах про звільнення та про виплату всіх сум, стосуються лише звільнених осіб і не можуть бути застосовані у справах про невиплату грошового забезпечення (заробітної плати) військовослужбовцям, які не звільнялись з військової служби, а лише переведені до іншої військової частини для подальшого її проходження. Вказав, що дана справа стосується виплати грошових сум, належних та не виплачених відповідачем у день виключення зі списків особового складу військової частини, тому строки звернення до суду з цим позовом не пропущені.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Судами встановлено, що позовна заява подана з пропуском встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України тримісячного строку звернення до суду.

В ухвалі про залишення позову без руху суд зазначив, що відлік тримісячного строку звернення позивача до суду почався з 13 вересня 2024 року з моменту отримання позивачем наказу про виключення зі списків особового складу, оскільки у вказаному документі зазначені суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні.

Суди виходили з того, що в заяві від 26 травня 2025 року про поновлення строку позивач вказував, що не пропустив встановлений частиною другою статті 233 КЗпП України місячний строк звернення, оскільки дія цієї норми не поширюється на правовідносини щодо виплати грошового забезпечення (заробітної плати) військовослужбовцям, які продовжують проходження військової служби.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив що заява не містить пояснень щодо причин пропуску тримісячного строку звернення до суду встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України, порушення його слугувало підставою для залишення позову без руху. Позивач не вказав на існування об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду в межах тримісячного строку з моменту отримання наказу від 13 вересня 2024 року та не навів поважні обставини, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого тримісячного строку (до суду позивач звернувся 05 травня 2025 року).

Суди дійшли висновку, що сам по собі факт подання позивачем заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду без наведення у цій заяві обставин, які слугували об`єктивною перешкодою для своєчасного звернення до суду, може слугувати підставою для поновлення встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України строку.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року, визнано неповажними причини пропуску звернення. Позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, повертаючи позов, правильно застосували положення статті 169 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених ними обставин не спростовують і не дають підстав вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі №560/7498/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Соколов

Судді М. В. Білак

С. А. Уханенко