Справа № 334/5127/25
Суддя: Козлова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 21.08.2025
Справа № 334/5127/25
Провадження № 2-а/334/78/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року Дніпровський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Александрової А.С.

розглянувши адміністративний за позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Треті особи: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Пенсійного фонду України від 16 січня 2025 року № 1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 136 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 165 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення коштів та судових витрат

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2025 року до Дніпровського районного суду м.Запоріжжя надійшов адмінінстративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16 січня 2025 року № 1 про притягнення її до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 136 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 1655 Кодексу України про адміністративні правопорушення; стягнення коштів та судових витрат.

Предметом позову є протиправне накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1653 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2025 року позову присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №334/5127/25 та дана адміністративна справа розподілена судді Козловій Н.Ю.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 26.06.2025 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено. Зупинено вчинення виконавчих дій (виконавче провадження ВП № 77532244, відкрите державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) щодо виконання постанови Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16 січня 2025 року № 1 до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням суду законної сили.

Крім того, судом визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду. Позивачу поновлено пропущений строк звернення до суду з даним позовом. Позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

13.07.2025 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, якою позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Пенсійного фонду України від 16 січня 2025 року № 1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 136 гри. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 165-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму штрафу, стягнутого відповідно до постанови Головного управління Пенсійного фонду України від 16 січня 2025 року № 1 штрафу у розмірі 272 грн.; стягнути з Державного бюджету України на мою користь суму виконавчого збору, стягнутого на підставі постанови державного виконавця від 24 березня 2025 року ВП № 7753224 у розмірі 27,2 грн., суму мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнутих на підставі постанови державного виконавця від 24 березня 2025 року ВП № 7753224 у розмірі 415 грн. та суму додаткових витрат виконавчого провадження, стягнутих на підставі постанови державного виконавця від 20 червня 2025 року ВП № 7753224 у розмірі 85 грн. (усього 527,2 грн.).

З урахуванням того, що позивач збільшує позовні вимоги до відповідача, судом було вирішено проводити судовий розгляд за правилами загального позовного провадження, про що була постановлена відповідна ухвала від 17.07.2025 року.

У підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду відповідну заяву про можливість проведення підготовчого судового засідання без її участі. Проти закриття підготовчого судового засідання не заперечує. Вважає заможливе призначити справу до судового розгляду по суті.

Представник Пенсійного фонду України в Запорізькій області у підготовче судове засідання не з`явився. Звернувся до суду з заявою клопотанням про зупинення провадження по справі 334/5127/25 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Треті особи: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Пенсійного фонду України від 16 січня 2025 року № 1 до розгляду адмінінстративної справи 280/252/25, яка розглядається Третім апеляційним судом за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про скасування рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку викоритсання страхових коштів Фонду від 25.12.2024 №62/1 на загальну суму 769870,83 грн.

Ухвалою суду від 05 серпня 2025 року підготовче провадження у справі №334/5127/25 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Треті особи: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Пенсійного фонду України від 16 січня 2025 року № 1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 136 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 165 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення коштів та судових витрат - закрито. Призначено судовий розгляд по суті 21 серпня 2025 року об 11 год.30 хв. у відкритому судовому засіданні. Вирішено розгляд адміністративної справи проводити одноособово суддею Козловою Н.Ю. Копію ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті надіслано учасникам адміністративного процесу.

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зупинення провадження у адміністративній справі № 334/5127/25 відмовлено.

У судове засідання позивач не з`явився, надала суду заяву, у якій просила суд розгляд справи провести без її участі. Задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позові, її письмових пояснень та долучених письмових доказів.

Представник відповідача - Пенсійного фонду України в Запорізькій області у судове засідання позивач не з`явився. належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив та у встановлений судом строк з дня одержання копії ухвали та копій документів надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.165-5 КУпАП складена правомірно, з урахуванням фактичних обставин та норм Законодавства. Тому, вважають, що у задоволенні позову слід відмовити. Справу розглянути за відсутністю представника відповідача.

Представник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, у якій просив суд проводити розгляд справи без участі представника ТУ ДСА у Запорізькій облоасті. При ухваленні рішення суду, врахувати пояснення територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізької області до позовної заяви ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, у якій просив суд проводити розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2024 року в ТУ ДСА України в Запорізькій області була проведена документальна перевірка щодо правильності використання страхувальником страхових коштів Фонду за період з 01 січня 2018 року по 30 вересня 2024 року.

За результатами перевірки фахівцями ГУ ПФУ в Запорізькій області складено Акт документальної перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування та Пенсійного фонду України від 22.11.2024 № 0801-1102-3/70.

В акті перевірки, у розділі «Опис виявлених порушень вимог законодавства» у п. 2 таблиці у графі «Вимоги законодавства, які було порушено, із зазначенням відповідних статей (частин, пунктів, абзаців тощо)» зазначається про те, що «відповідно до cm. 16 пункт 5 Закону України від 23.09.1999 № 1105 «Про загальнообов язкове державне соціальне страхування» (в редакції, що діяла станом на 24.08.2024) допомога по тимчасовій непрацездатності не надається: у разі тимчасової непрацездатності у зв язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп яніння або дій, пов язаних із таким сп янінням».

У графі «Детальний опис виявленого порушення» зазначено про те, що «Перевіркою встановлено, що листки непрацездатності №1944274-1, № 1015811- -1, № 1159634-1, № 1015811- -1, № 1015811- -1, № 1205295-1, № 1015811- -1, серія АЛВ № 634108, який є продовженням № 1015811- -1 мають ознаку алкогольного/наркотичного сп`яніння «ТАК». Загальна сума неправомірно витрачених страхових коштів по вищевказаним листкам непрацездатності становить 513 247,22 грн.».

Також у Акті перевірки у розділі «Опис виявлених порушень вимог законодавства» у п. 2 таблиці у графі «Вимоги законодавства, які було порушено, із зазначенням відповідних статей (частин, пунктів, абзаців тощо)» зазначається про те, що «згідно частини 1 статті 26 Закону № .1105 (в редакції, що діяла станом на 24.08.2024), згідно якого фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

У разі, якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу Фонду, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.

Пункти 12 та 13 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 12, згідно якого - якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на проведення виплат за рахунок коштів Фонду, невикористані страхові кошти протягом трьох робочих днів повертаються страхувальником на рахунок робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення, з якого надійшло фінансування, та листом надсилається пояснення причин повернення коштів».

У графі «Детальний опис виявленого порушення» зазначено, що «страхувальником несвоєчасно повернуто до Фонду самостійно виявлені неправомірно нараховані (використані) страхові кошти Фонду по наданим заявам-розрахункам. На суму несвоєчасно повернутих страхових коштів відповідно до абзацу 3 частини 6 статті 8 Закону №1105 нарахована пеня в розмірі 0,1% від суми несвоєчасно повернутих коштів за кожен день понад встановлені терміни повернення».

31 грудня 2024 року на адресу територіального управління надійшли рішення про повернення страхових коштів Фонду та застосовування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду від 25.12.2024 № 62/1 та Рішення про повернення страхових коштів Фонду та застосовування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду від 25.12.2024 № 63/1 (супровідний лист від 25.12.2024 № 0800-100-7/118651).

13 січня 2025 року ТУ ДСА України в Запорізькій області до Запорізького окружного адміністративного суду подано адміністративний позов про визнання протиправними та скасування Рішення про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду від 25.12.2024 № 62/1.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року по справі № 280/252/25 позовні вимоги територіального управління задоволені. Але рішення суду не набрало законної сили оскільки перебуває на розгляді Третього окружного адміністративного суду.

24 січня 2025 року ТУ ДСА України в Запорізькій області до Запорізького окружного адміністративного суду подано адміністративний позов про визнання протиправними та скасування Рішення про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду від 25.12.2024 № 63/1.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 реку по справі № 280/623/25 позовні вимоги територіального управління задоволені. Наразі справа перебуває на розгляді Третього окружного адміністративного суду.

18 червня 2025 року, позивачці стало відомо про те, що на її рахунку виконавчою службою арештовано 799,20 грн.

Перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження ОСОБА_1 встановлено, що постановою державного виконавця від 24 березня 2025 року ВП № 77532244 стосовно неї відкрито виконавче провадження. Підставою для відкриття якогоютала постанова від 16 січня 2025 року № 1 по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач наголошувала, що від ГУ ПФУ в Запорізькій області, від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) будь-яких повідомлень про накладення штрафу на її адресу або адресу територіального управління не надходило. Будь-якими іншими засобами про накладення адміністративного стягнення їй повідомлено не було.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах прр адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Отже, як вбачається з Акту перевірки, несвоєчасне повернення надлишково виплачених страхових коштів відбулося у жовтні 2019 року (за листком непрацездатності АДЛ 373274, застрахована особа ОСОБА_2 ), у листопаді 2020 року (за листком непрацездатності АДУ 728311, застрахована особа ОСОБА_3 ). Неправомірна, на думку ГУ ПФУ в Запорізькій області, виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності відбулася у період з 13 січня по 28 вересня 2022 року (за листками непрацездатності № 1015811- -1, № 1015811- -1, № 1159634-1, № 1103268-1, № 1015811- -1, № 1205295-1, № 1810946-1, серія АЛВ № 634108, який є продовженням листка непрацездатності № 1810946-1, застрахована особа ОСОБА_4 ).

У той же час протокол про адміністративне правопорушення був складений 06 січня 2025 року, постанова про адміністративне правопорушення - 16 січня 2025 року.

Як встановлено частиною 1 ст. 38 КУпАП, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

За змістом наведених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при винесенні постанови від 16 січня 2025 року № 1 ГУ ПФУ в Запорізькій області порушено ст. 38 Кодексу адміністративного судочинства України. Тобто, з пропущенням строку притягнення до адміністративної відповідальності, встановленого ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення - більш ніж через 2 роки та 3 місяці після останнього випадку вчинення дій, які ГУ ПФУ в Запорізькій області вважає неправомірними.

Крім того, суд звернтає увагу, що статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП Постанова повинна містити:

-найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада пооадової особи), який виніс постанову;

-дату розгляду справи;

-відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

-опис обставин, установлених під час розгляду справи;

-зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

-прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення відповідними доказами.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З огляду на необхідність дотримання таких засад виклад діянь, що ставляться у провину особі, має бути гранично конкретизований, це означає, що у формулюванні адміністративного правопорушення повинні включатися всі ті дії (бездіяльність), які відповідають опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення в адміністративно-правовій нормі, в якій передбачена відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові не зазначено дату та час вчинення та конкретні обставини порушень, допущених позивачем як начальником відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України в Запорізькій області.

Так, як зазначається в постанові від 16 січня 2025 року № 1, підставою для її ухвалення став протокол про адміністративне правопорушення, складений 06 січня 2025 року, і додані до нього матеріали, якими встановлено, що « ОСОБА_1 порушено встановлений порядок використання коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме: неправомірно витрачена сума страхових коштів Пенсійного фонду по страховим випадкам № 373274, № 728311, № 1015811 у період з 01.01.2018 по 30.09.2024. Факт порушення встановлений актом перевірки від 22.11.2024 № 0800-1102-3/70».

Вказана постанова є неконкретизованою щодо обставин вчинення правопорушення, зокрема, місця, часу проведення неналежної виплати. Таким чином, оскаржувана постанова суперечить засадам юридичної визначеності як складової верховенства права. При цьому протокол про адміністративне правопорушення чи акт перевірки не можуть замінити оскаржувану постанову в частині відповідної конкретизації та обґрунтування.

Більш того, існує невідповідність змісту Акту перевірки від 22.11.2024 № 0800-1102-3/70 змісту постанови від 16 січня 2025 року № 1.

Так, у постанові від 16 січня 2025 року № 1 містить посилання на страхові випадки № 373274 (листком непрацездатності АДЛ 373274, застрахована особа ОСОБА_2 ), № 728311 (листок непрацездатності АДУ 728311, застрахована особа ОСОБА_3 ), № 1015811 (листки непрацездатності № 1015811- -1, № 1015811- -1, № 1159634-1, № 1015811- -1, № 1015811- -1, № 1205295-1, № 1015811- -1, серія АЛВ № 634108, який є продовженням листка непрацездатності № 1810946-1, застрахована особа ОСОБА_4 ).

При цьому, в Акті перевірки зазначаються наступні порушення: несвоєчасне повернення надлишково виплачених страхових коштів відбулося у жовтні 2019 року (за листком непрацездатності АДЛ 373274, застрахована особа ОСОБА_2 ), у листопаді 2020 року (за листком непрацездатності АДУ 728311, застрахована особа ОСОБА_3 ) та неправомірна, на думку ГУ ПФУ в Запорізькій області, виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка відбулася: 13.01.2022 року, 07.02.2022'року,"04.04.2022 року, 08.06.2022 року, 30.06.2022 року, 06.07.2022 року, 28.09.2022 року (лиски непрацездатності № 1944274-1, № 1591070-1, № 1015811- 003159634-1, № 1103268-1, № 1015811- -1, № 1205295-1, № 1810946-1, серія АЛВ № 634108, який є продовженням листка непрацездатності № 1810946-1, застрахована особа ОСОБА_4 ).

У той же час у постанові від 16 січня 2025 року № 1 зазначається виключно про випадки неправомірного витрачання сум страхових коштів.

Таким чином, зміст постанови від 16 січня 2025 року № 1 суперечить змісту Акту перевірки від 22Л 1.2024 № 0800-1102-3/7 як в частині обставин вчинення правопорушень, так і в частині часу їх вчинення.

Також при ухваленні постанови від 06 січня, 2025 року № 1 ГУ ПФУ в Запорізькій області не зазначено у чому саме полягає протиправність саме дій ОСОБА_1 як начальника відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України в Запорізькій області.

Під час кваліфікації дій щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності за листками непрацездатності № 1944274-1, № 101581 1- -1, № 1159634-1, № 1103268-1, № 1015811- -1, № 1205295-1, № 101581 1--1, серія АЛВ № 634108, який є продовженням листка непрацездатності № 1810946-1 (застрахована особа ОСОБА_4 ) ГУ ПФУ в Запорізькій області не враховано те, що правову оцінку правовідносинам, які виникають через необхідність оплати тимчасової непрацездатності, настання якої не має зв`язку із перебуванням застрахованої особи у стані алкогольного сп`яніння, було надано Верховним Судом у постанові від 15 серпня 2018 року по справі № 812/1131/17 та докази того, що Чернігівським районним судом Запорізької області були надані документи в обґрунтування рішення про призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності за листками тимчасової непрацездатності, які мають ознаку алкогольного/наркотичного сп`яніння «ТАК», оскільки для правильного вирішення питання щодо призначення чи відмови у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності комісія вирішила за потрібне здійснити детальне вивчення обставин, за яких настала тимчасова непрацездатність, та звернутися за роз`ясненнями до Фонду соціального страхування України у Запорізькій області.

Так, Чернігівським районним судом Запорізької області на адресу територіального управління були направлені:

-пояснення голови Чернігівського районного суду Запорізької області ОСОБА_4 щодо обставин, за яких сталася дорожньо-транспортна пригода, наслідком якої була його тимчасова непрацездатність;

-постанова слідчого від 05 листопада 2021 року про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні;

-копія листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області від 30.11.2021 № 02-08/4577 із роз`ясненнями щодо можливості призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності за листками тимчасової непрацездатності, які мають ознаку алкогольного/наркотичного сп`яніння «ТАК».

Також ТУ ПФУ в Запорізькій області не було враховано те, що про наявність у комісії із соціального страхування відповідних повноважень зазначається у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 22.10.2003 № 20-517, листі Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 23.61.2004 № 64-29-95.

Стосовно правових позицій Верховного Суду маю зазначити про те, що у постанові від 15 серпня 2018 року по справі № 812/1131/17 Верховний Суд зазначає наступне: «п. 35. Отже, якщо застрахована особа надала для призначення допомоги листок непрацездатності з позначкою «алкогольне сп`яніння», комісія із соціального страхування підприємства повинна вжити необхідних заходів для з`ясування причин і обставин, за яких ця особа отримала травму чи захворювання, що призвело до тимчасової непрацездатності та встановити наявність причинного зв`язку травми із вживанням алкоголю. У разі якщо такий зв`язок установлено, комісія приймає рішення про відмову в наданні допомоги. За умови, якщо травма не пов`язана з уживанням алкоголю, допомога надається на загальних підставах». У подальшому у п. 36 постанови Верховний Суд зазначає про те, що «у разі потреби комісія із соціального страхування організації сама з`ясовує обставини та причини нещасного випадку, що стався з працівником, і приймає рішення про призначення або відмову у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності, що фіксується у протоколі засідання комісії».

Вищевказані аргументи були наведені у запереченнях територіального управління до акту перевірки (супровідний лист від 29.11.2024 № 08-01/7352).

У відповіді на вищевказані заперечення (лист від 12.12.2024 № 0800- 1002-7/113910) ГУ ПФУ України в Запорізькій області не надало оцінки доводам територіального управління, а лише зазначило про те, що «у цьому випадку комісія або уповноважений з соціального страхування Вашої установи повинен був відмовити в призначанні матеріального забезпечення ОСОБА_4 або ініціювати повернення замовлених коштів установою самостійно для проведення перевірки, чого зроблено не було». Тобто, ГУ ПФУ в Запорізькій області всупереч ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було проігноровано вимогу щодо обов`язковості застосування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

При цьому, статтею 8 ч.6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п. 12 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 12, не визначається дата, з якої починається відлік трьох робочих днів, що надаються страхувальнику для повернення грошових коштів.

Будь-яких інших нормативних актів, якими б визначався порядок обчислення строку для повернення до Фонду соціального страхування України неправомірно нарахованих (використаних) страхових коштів, фахівцями ГУ ПФУ в Запорізькій області не наведено ні у Акті перевірки, ні у листі від 12.12.2024 № 0800-1002-7/113910, ні у Рішенні про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів Фонду від 25.12.2024 № 63/1.

Згідно з розрахунками відповідача, датою, з якої починається відлік часу для повернення страхових коштів, є дата виплати коштів застрахованій особі. При цьому конкретна норма, якою встановлено, що датою, з якої починається відлік часу для повернення страхових коштів, є дата виплати коштів застрахованій особі, ГУ ПФУ в Запорізькій області не зазначається.

Відповідно до ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один ізяких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вже зазначалося, протокол про адміністративне правопорушення від 06 січня 2025 року позивачу не вручений, зміст його мені станом на дату подання позову їй не був відомий.

Відповідно до ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка^ притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до вимог глави 19 КУпАП протокол складається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Присутність особи при складанні протоколу є обов`язковою.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає можливість складання протоколу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (за виключенням випадків, передбачених ст. 258 КУпАП, норми якої не поширюються на спірні правовідносини).

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що протокол про адміністративне правопорушення від 06 січня 2025 року складався без участі ОСОБА_1 , з порушенням її права на захист.

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З вищенаведеного впливає, що внаслідок того, що позивачка не була повідомлена про притягнення її до адміністративної відповідальності, вона не мала можливості сплатити штраф у строки, передбачені ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, або своєчасно звернутися до суду, внаслідок чого ГУ ПФУ в Запорізькій області 06 березня 2025 року для примусового виконання була направлена суму штрафу у подвійному розмірі та звідси, стосовно ОСОБА_1 вчиненні виконавчі дії та стягненні кошти у розмірі - 27,2 грн., суму мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнутих на підставі постанови державного виконавця від 24 березня 2025 року ВП № 7753224 у розмірі 415 грн., суму додаткових витрат виконавчого провадження, стягнутих на підставі постанови державного виконавця від 20 червня 2025 року ВП № 7753224 у розмірі 85 грн. (усього 527,2 грн.).

У постанові від 08 серпня 2023 року по справі № 910/5880/21 Велика Палата Верховного Суду зазначає про те, що після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу кошти, які платник сплатив на виконання цієї постанови, знаходяться у Державному бюджеті України без достатньої правової підстави. Суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі визнав протиправною та скасував адміністративний суд, можна стягнути на користь платника згідно зі статтею 1212 ЦК України як безпідставно утримувану.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Частинами другої третьої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що виконавчий збір стягується державним виконавцем з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За змістом частини сьомої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 25 червня 2024 року по справі № 910/12267/23 (п. 30.3), скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, оскільки правова підстава для їх стягнення є фактично такою, що відпала.

Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснює казначейство України за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

На виконання зазначеної статті Кодексу наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 затверджений Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, положення якого встановлюють порядок взаємодії державних органів (казначейства України та органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету).

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 25 червня 2024 року по справі № 910/12267/23, оскільки відповідно до наведених норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України. Водночас, у разі неповернення таких коштів у встановлений законом строк, зокрема внаслідок ненадання органом стягнення відповідного подання (висновку) органу державного казначейства), платник має право на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів на підставі статті 1212 ЦК України (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 551/1099/21, від 21.05.2019 у справі № 910/2569/18).

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства з огляду на її очевидну неконкретність та юридичну невизначеність, що порушує засади верховенства права.

При цьому, відповідачу по справі надавалась можливість заперечувати, спростовувати доводи позивача, надавати докази своєї незгоди, але він за власним бажанням не скористався своїм процесуальним правом.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення відповідними доказами.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З урахуванням вказаного, під час розгляду справи відповідачем не встановлено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Будь яких даних, які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем надано не було, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Положеннями ч. 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 132, 139, 241- 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Треті особи: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Пенсійного фонду України від 16 січня 2025 року № 1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 136 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 165 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення коштів та судових витрат - задовольнити.

Скасувати постанову Головного управління Пенсійного фонду України від 16 січня 2025 року № 1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 136 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 165-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 165-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОККПП: НОМЕР_1 ) суму штрафу, стягнутого відповідно до постанови Головного управління Пенсійного фонду України від 16 січня 2025 року № 1 у розмірі 272 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОККПП: НОМЕР_1 ) суму виконавчого збору, стягнутого на підставі постанови державного виконавця від 24 березня 2025 року ВП № 7753224 у розмірі 27,2 грн., суму мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнутих на підставі постанови державного виконавця від 24 березня 2025 року ВП № 7753224 у розмірі 415 грн. та суму додаткових витрат виконавчого провадження, стягнутих на підставі постанови державного виконавця від 20 червня 2025 року ВП № 7753224 у розмірі 85 грн., що разом дорівнює 527,2 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 (РНОККПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 гривень.

Рішення суду складено 21 серпня 2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Н.Ю.Козлова