Справа № 200/2048/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року справа №200/2048/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Геращенка І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року (повне судове рішення складено 19 травня 2025 року) у справі № 200/2048/25 (суддя в І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі Відповідач-2), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача-1 і Відповідача-2 щодо не застосування заробітної плати в середньому на одну зараховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за період 2021-2023 роки при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , 1964 року народження;

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача-1 і Відповідача-2 щодо не застосування оновленого Індивідуального коефіцієнту для обчислення заробітку, який залишився без змін, що був розрахований при призначенні пенсії на пільгових умовах у 2015 році;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (Відповідач-2) здійснити ОСОБА_1 , 1964 року народження, з 07.05.2024 розрахунок пенсії за віком із застосуванням заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за 3 роки, що передують року звернення про призначення пенсії за віком за 2021-2023 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Відповідач-1) здійснити ОСОБА_1 , 1964 року народження, з 07.05.2024 виплату пенсії за віком із застосуванням заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за 3 роки, що передують року звернення про призначення пенсії за віком за 2021-2023 роки з урахуванням вже отриманих сум пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (Відповідач-2) здійснити ОСОБА_1 , 1964 року народження, з 07.05.2024 розрахунок оновленого Індивідуального коефіцієнту для обчислення заробітку, що напряму впливає на загальну пенсію позивача;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Відповідач-1) здійснити ОСОБА_1 , 1964 року народження, з 07.05.2024 виплату пенсії за віком з урахуванням оновленого Індивідуального коефіцієнту для обчислення заробітку, та виплатити заборгованість з урахуванням вже отриманих сум по час постановлення рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває на обліку в Головному управління ПФУ в Донецькій області і від 02.09.2015 було призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Досягнувши 60 річчя в 2024 році, позивачем було скеровано заяву від 14.05.2024 до органів пенсійного фонду про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058). На підставі наданих документів та починаючи з 07.05.2024 позивачу призначена пенсія за віком відповідно Закону № 1058. При призначенні пенсії за віком пенсійним фондом не було враховано застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до частини 2 статті 40 Закону № 1058, тобто за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком за 2021, 2022, 2023 роки. Пенсія за віком позивачу була призначена саме у травні 2024 року. Тому при розрахунку пенсії за віком пенсійний фонд мав застосувати середню заробітну зарплату, що становить за три попередні роки (2021-2023) 13 559,41 грн. Проте при розрахунку пенсії відповідачем були враховані показники середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки, що є неправомірним, оскільки коли особа звертається за призначенням пенсії за Законом № 1058, показник середньої заробітної плати має враховуватися за 3 календарних роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058. Крім того, позивач зазначає, що якщо пенсіонер після призначення пенсії за вислугу років працював, при переведенні на пенсію за віком, за його бажанням, можуть бути враховані стаж і заробіток, набуті після призначення пенсії за вислугу років, тобто зміниться коєфіцієнт страхового стажу та індивідуальний коефіцієнт заробітної плати. Тому не проведення розрахунку заробітку включно по квітень 2024 рік є безпідставним.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незастосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021 2023 роки та оновленого Індивідуального коефіцієнту заробітної плати при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14 травня 2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 14 травня 2024 року перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021 2023 роки та оновленого Індивідуального коефіцієнту заробітної плати.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити виплату ОСОБА_1 різниці між нарахованим та виплаченим розміром пенсії після здійснення її перерахунку Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги Відповідач-1 зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 02.09.2015, з 14.05.2024 як отримувач пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058). Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві переведено ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058 з 14.05.2024. При переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону №1058, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві був врахований показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (п.4.3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058). Заява про переведення з одного виду пенсії на інший, за своєю суттю, є заявою про перерахунок пенсії, а отже, показник середньої заробітної плати в Україні для обчислення пенсі, визначається на день призначення пенсії, а не при її перерахунку. Таким чином, відсутні правові підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки, тобто за 2021, 2022, 2023 роки. Також зазначив, що позовні вимоги в частині зобов`язання здійснити виплати пенсії є передчасними, оскільки питання про здійснення перерахунку пенсії, ще не вирішено. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначає про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки не встановлено порушень прав чи свобод позивача в контексті спірних відносин, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги Відповідач-2 зазначає, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 14 травня 2024 року її пенсію перераховано відповідно до статті 26 Закону № 1058. Заробітна плата обчислена відповідно до вимог ст. 40 Закону № 1058 за період за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.08.2015, яка складає 13188,88 грн (показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по України за 2014 2016 роки х 1,64975 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). З 01.03.2025 за пенсійною справою позивача проведено масовий перерахунок пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону 1058 та постанови КМУ від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році». Пенсія призначена та виплачується згідно з чинним законодавством, за матеріалами, наявними в електронній пенсійній справі позивача.

У відзивах на апеляційні скарги позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Красноармійським РВ УМВС України в Донецькій області 23 лютого 2000 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Димитрова перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачу з 09 лютого 2015 року була призначена пенсія за вислугу років (працівник освіти) відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення».

14 травня 2024 року позивач звернулася до територіального органу пенсійного фонду України із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

З 14 травня 2024 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується розпорядженням про перерахунок пенсії від 20 травня 2024 року.

При переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві був врахований показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки та індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1.64975 , що підтверджується матеріалами справи.

21 лютого 2025 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перерахунок її пенсії з 07 травня 2024 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021 2023 роки та оновленого індивідуального коефіцієнту заробітної плати.

У відповідь на заяву позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 17.03.2025 року № 6063-4159/Д-02/8-0500/25 повідомило, що 14.05.2024 позивач звернулася із заявою №2024 про переведення з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до ст. 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заява була відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м Києві. Відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 45 Закону №1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. За результатами розгляду документів доданих до заяви від 14.05.2024 та за матеріалами електронної пенсійної справи пенсію перераховано відповідно до ст. 26 Закону №1058. Страховий стаж врахований по 30.04.2024 та складає 44 роки 28 днів. Коефіцієнт страхового стажу 0,44000. Заробітна плата обчислена відповідно до вимог статті 40 Закону №1058 за період за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.08.2015, яка складає 13188,88грн (7994,47грн.- показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014-2016 роки х 1,64975 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). З 01.03.2025 за пенсійною справою проведено масовий перерахунок пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону №1058 та постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,115, що складає 8913,83 грн. Заробітна плата для обчислення пенсії склала 14705,59 грн. Розмір пенсії з 01.03.2025 становить 6620,82 грн. Отже, пенсія призначена та виплачується згідно з чинним законодавством, за матеріалами наявними в електронній пенсійній справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту - Закон України №1058-IV).

У відповідності до частини другої статті 7 Закону України №1058-IV пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першої статті 9 Закону України №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

Положеннями частини другої статті 40 Закону України №1058-IV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відтак, у випадку призначення пенсії на підставі Закону України №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону України №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України №1058-ІV.

Вказане відповідає правовій позиції, наведеній Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31.05.2019 у справі №314/272/17 (2-а/314/33/2017), від 31.03.2020 у справі №348/1296/17, від 01.03.2021 у справі №488/1409/16-а.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, під час звернення 14 травня 2024 до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, отримувала пенсію за вислугу років призначену у відповідності до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Таким чином, суд вважає, що при зверненні із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України після досягнення встановленого статтею 26 Закону України №1058-IV пенсійного віку, позивач набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі частини третьої статті 45 Закону України №1058-IV, а на призначення пенсії за віком на загальних підставах, з її обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону України №1058-IV, оскільки за таким призначенням вона звернувся вперше.

Аналогічна правова позиція була наведена у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №509/3080/16-а, від 17.04.2018 №348/2271/16-а, від 23.10.2018 №334/2653/17 (2-а/334/361/17), від 03.10.2018 №428/450/17.

Крім того, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17 (провадження №11-731апп18) за результатами аналізу обґрунтованості підстав для відступлення від висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права (призначення пенсії за віком замість переведення у порядку частини третьої статті 45 Закону України №1058-IV) у подібних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону України №1058-IV. У підсумку, Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду України від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15).

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що після призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Крім того, суд зазначає, що з матеріалів справи встановлено, та не є спірною обставиною у цій справі, що пенсія за вислугу років позивачу була призначена у відповідності до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Умови та порядок призначення пенсії за вислугу років як на момент її призначення позивачу, так і станом на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, визначалися Законом України №1788-XII.

Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01.01.2004 здійснюється на підставі Закону України №1058-IV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону України №1788-XII. При цьому стаття 9 Закону України №1058-ІV не передбачає такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі №876/5312/17,

Таким чином, з огляду на встановлені у цій справі обставини, беручи до уваги зазначені висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку про наявність у позивача підстав для призначення їй пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021, 2022 та 2023 роки.

Щодо Індивідуального коефіцієнту для обчислення заробітку суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Абзац 2 частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV чітко визначає, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто зміниться коефіцієнт страхового стажу та індивідуальний коефіцієнт заробітної плати.

Відповідно до статті 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп ? Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х ВС) : (100% х 12), де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

В силу статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» індивідуальний коефіцієнт є змінним показником та змінюється при кожному перерахунку пенсії, оскільки залежить від заробітної плати та від страхового стажу, зокрема, набутих особою після виходу на пенсію.

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати розраховується діленням фактичної, в розрізі кожного місяця, заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески, на середню заробітну плати (доходу) в України за відповідні місяці.

Як вже було зазначено судом, після призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII ОСОБА_1 продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а отже збільшився коефіцієнт страхового стажу та індивідуальний коефіцієнт заробітної плати. Однак, при призначенні пенсії за віком, враховано заробіток для обчислення пенсії виключно по 31.08.2015 рік.

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо застосування оновленого Індивідуального коефіцієнту для обчислення заробітку з часу призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV підлягають задоволенню.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про обґрунтованість позову.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Рішення про переведення позивача з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. Отже, саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві допущено протиправну бездіяльність щодо незастосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021 2023 роки та оновленого Індивідуального коефіцієнту заробітної плати.

Таким чином, обов`язок щодо відновлення порушеного права позивача слід покласти саме на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві шляхом здійснення перерахунку пенсії позивача.

Між тим, суд звертає увагу на дату здійснення перерахунку пенсії за віком. Позивач просить застосувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2021, 2022 та 2023 роки та оновлений Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, починаючи з 07.05.2024, проте із заявою про перехід на пенсію за віком позивач звернулася саме 14.05.2024. Отже, пенсія підлягає перерахунку саме з 14.05.2024.

Водночас, Пунктом 4.10. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, визначено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Враховуючи те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, після отримання електронної пенсійної справи від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області має здійснювати виплату пенсії з урахуванням вже здійсненого перерахунку, що не потребує додаткового покладення на останнього зобов`язання щодо виплати оновленого розміру пенсії.

Проте, вимога позивача щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити після перерахунку пенсії виплату заборгованості з урахуванням вже отриманих сум підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно вважав за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача частково, шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незастосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021 2023 роки та оновленого Індивідуального коефіцієнту заробітної плати при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14 травня 2024 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 14 травня 2024 року перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021 2023 роки та оновленого Індивідуального коефіцієнту заробітної плати; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 виплату різниці між нарахованим та виплаченим розміром пенсії після здійснення її перерахунку Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі № 200/2048/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 21 серпня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

І. В. Геращенко

Т. Г. Гаврищук