Справа № 300/7305/24
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" серпня 2025 р. справа № 300/7305/24
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Скільський І.І., розглянувши адміністративнусправу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) в інтересах якого діє адвокат Думич О.І. (далі представник позивача) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (далі відповідач) в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Івано-Франківської митниці Державної митної служби України від 26.08.2024 №42-ДС «Про застосування дисциплінарного стягнення»;
- визнати протиправним та скасувати наказ Івано-Франківської митниці Державної митної служби України від 02.09.2024 №385-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління начальника відділу аналізу та контролю митної вартості управління контролю та адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці з 03 вересня 2024 року;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління начальника відділу аналізу та контролю митної вартості управління контролю та адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці з 03 вересня 2024 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.08.2024 наказом Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №42-ДС «Про застосування дисциплінарного стягнення», відповідно до п. 1,4, 9 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» на підставі подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Івано-Франківської митниці від 20.08.2024, а також п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення. 02.09.2024, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 та п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», наказом Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №385-о «Про звільнення ОСОБА_1 » державну службу позивача було припинено та звільнено з посади заступника начальника управління начальника відділу аналізу та контролю митної вартості управління контролю та адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці, із займаної посади, за вчинення дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, а також розірвано контракт про проходження державної служби від 09.07.2024 №68/271-о, укладений між ОСОБА_1 та Івано-Франківською митницею.
Представник позивача вказує на протиправність дій відповідача щодо ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, оскільки дисциплінарною комісією було поверхнево досліджено обставини справи, зокрема не було з`ясовано (встановлено):- факту звернення ОСОБА_3 , представника ФОП ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , з метою застосування ним свого впливу для усунення перешкод у митному оформленні товару;- факту існування перешкод у митному оформленні товару ФОП ОСОБА_4 , зокрема отримання відмов у митному оформленні товарів чи здійснення таких за завищеною митною вартістю;- протиправності обрання застосованих під час митного оформлення товарів ФОП ОСОБА_4 методів визначення митної вартості; - яким саме чином ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника структурного підрозділу Івано-Франківської митниці, міг впливати на посадових осіб Закарпатської митниці, на які було здійснено розмитнення більшості товарів ФОП ОСОБА_4 та на яких саме осіб він впливав. Зазначає, що за час дисциплінарного провадження дисциплінарною комісією не було отримано та досліджено жодного документа, пов`язаного з митним оформленням товарів ФОП ОСОБА_4 . Також зазначає про те, що висновки дисциплінарної комісії були зроблені за відсутності у матеріалах справи документів, які б прямо вказували на вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а ґрунтуються виключно на припущеннях органу досудового розслідування, викладених у повідомленні про підозру. Представник позивача вважає, що факт порушення кримінальної справи стосовно позивача та вручення йому повідомлення про підозру не можуть кваліфікуватись як порушення ним присяги державного службовця. Митним органом не підтверджено факту наявності вини та дій (бездіяльності) позивача у публікації інформації про здійснення обшуків у приміщенні Івано Франківської митниці та не вказано яка саме шкода була заподіяна органу у зв`язку із такою публікацією. При цьому зазначає, що оприлюднення прес-службою Служби Безпеки України припущень щодо діяльності Івано-Франківської митниці, як державного органу, не може розцінюватись як спричинення шкоди авторитету останньої, адже така інформація завжди має підвищений суспільний інтерес, а отже підлягає розкриттю як суспільно необхідна. Враховуючи зазначене просить суд позов задовольнити.
Ухвалою суду від 30.09.2024 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 25.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд цієї справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дисциплінарною комісією встановлено недотримання ОСОБА_1 принципів та обов`язків державного службовця, несумлінне виконання посадових обов`язків, неповага до прав, свобод і законних інтересів громадянина, честі держави, порушення присяги державного службовця, вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби, використання повноважень в особистих (приватних) або в неправомірних особистих інтересах інших осіб, що унеможливлює подальше виконання ним своїх службових обов`язків на вказаній посаді.За результатами дисциплінарного провадження, дисциплінарною комісією підтверджено наявність у діях ОСОБА_10 вчинення дисциплінарних проступків, визначених відповідно до частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме: Порушення Присяги державного службовця; дії, що шкодять авторитету державної служби.Вказані обставини призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку. Допущений ОСОБА_11 дисциплінарний проступок є тяжким, характеризується шкідливим впливом на рівень службової дисципліни в Івано-Франківській митниці, особливо в умовах воєнного стану та шкодить її авторитету, як державному органу, в цілому. Позивач, такими поступками підриває авторитет державної служби, звання державного службовця та держави в цілому. Такожпредставник відповідача вважає хибним міркування позивача щодо можливості застосувати за вчинений позивачем дисциплінарний проступок у вигляді дисциплінарного стягнення - догани, оскільки за допущений дисциплінарний проступок застосовується виключно звільнення. Крім того, посилання позивача на те, що дисциплінарна комісія встановила факт порушення присяги державного службовця трактує як отримання ОСОБА_1 неправомірної вимоги є уявним, оскільки стаття 65 Закону України «Про державну службу» містить чіткий перелік дисциплінарних проступків. Також представник відповідача зауважила, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення вжито за вчинення дій, що підривають авторитет митниці і її працівників в очах громадськості і порушує етику поведінки працівника митної служби. Тобто, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах. Враховуючи вищезазначене просить суд у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача подала до суду відповідь на відзив (а.с.77-79), в якому проти тверджень відповідача викладених у відзиві заперечила та вказала на їх безпідставність.За доводами представника позивачадисциплінарна комісія дійшла висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього найсуворішого дисциплінарного стягнення виключно на основі припущень органу досудового розслідування та за відсутності належних та допустимих доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Івано-Франківська митниця правом подання заперечення на відповідь на відзив не скористалась.
Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
На підставі доповідної записки в.о. завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції Івано-Франківської митниці від 16.07.2024 №09/09/2252, з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку в.о. начальника Івано-Франківської митниці видано наказ від 16.07.2024 №32-ДС «Про порушення дисциплінарного провадження» (зворот а.с.23-24).
Так, згідно вищезазначеного наказу порушено дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника управління - начальника відділу аналізу та контролю митної вартості управління контролю та адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці Олександра Савчука;утворено дисциплінарну комісію для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_10 у складі згідно з додатком.
Відповідно до подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Івано-Франківської митниці за результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно заступника начальника управління - начальника відділу аналізу та контролю митної вартості управління контролю та адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці Олександра Савчука, складеного 20.08.2024, дисциплінарна комісія дійшла висновку про підтвердження наявності удіях ОСОБА_10 вчинення таких дисциплінарних проступків:1) порушення Присяги державного службовця;2) дії, що шкодять авторитету державної служби.У зв`язку з цим рекомендовано застосувати до ОСОБА_10 ,заступника начальника управління - начальника відділу аналізу та контролю митної вартості управління контролю та адміністрування митних платежівІвано-Франківської митниці, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 66 Закону України «Про державну службу» (зворот а.с.59-63).
На підставі вищезазначеного подання Івано-Франківська митниця Державної митної служби України наказомвід 26.08.2024 №42-ДС «Про застосування дисциплінарного стягнення» застосувала дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 -заступника начальника управління - начальника відділу аналізу та контролю митної вартості управління контролю та адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці звільнення з посади державної служби за вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, відповідно до пункту 4 частини першої статті 83, пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIIIіз внесеними змінами та доповненнями (а.с.65).
Івано-Франківська митниця Державної митної служби України наказом від 02.09.2024 №385-о «Про звільнення ОСОБА_1 » припинено державну службу та звільнено 02 вересня 2024 року ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу аналізу та контролю митної вартості управління контролю та адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці, із займаної посади, за вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення. Розірвано контракт про проходження державної служби від09.07.2024 № 68/271-о, укладений з ОСОБА_12 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу аналізу та контролю митної вартості управління контролю та адміністрування митних платежівІвано-Франківської митниці (а.с.67).
Вважаючи протиправними накази Івано-Франківської митниці Державної митної служби України від 26.08.2024 №42-ДС «Про застосування дисциплінарного стягнення», від 02.09.2024 №385-о «Про звільнення ОСОБА_1 », позивач через уповноваженого представника звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №889-VIII).
Як передбачено ст.8 Закону №889-VIII, державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
У разі виявлення державним службовцем під час його службової діяльності або поза її межами фактів порушення вимог цього Закону з боку державних органів, їх посадових осіб він зобов`язаний звернутися для забезпечення законності до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Вимогами ст.64 Закону №889-VIII передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.
Відповідно до ст.65 Закону №889-VIII, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарними проступками є зокрема:1) порушення Присяги державного службовця;2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;4) дії, що шкодять авторитету державної служби;5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення;8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;9-1) порушення вимог Закону України «Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)» у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «А» або «Б»;10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення;15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.Як передбачено частиною 1 статті 68 Закону №889-VIII дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.
Частиною 2 статті 68 Закону №889-VIII встановлено, що дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються):
- на державних службовців, які займають посади державної служби категорії А: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення з урахуванням пропозиції Комісії;
- на державних службовців, які займають посади державної служби категорій Б і В: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
Згідно з ч.1 ст.69 Закону №889-VIII, для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).
Статтею 71 Закону №889-VIII визначено, що Порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема: 1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії; 2) порядок формування дисциплінарної комісії; 3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.
Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039 (далі - Порядок № 1039).
Вимогами п. 4, 7, 13, 24 Порядку № 1039 визначено, що дисциплінарне провадження розпочинається з дати видання наказу (розпорядження) про порушення дисциплінарного провадження та завершується виданням наказу (розпорядження) про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі - державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія.
Комісія, дисциплінарна комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання здійснення дисциплінарних проваджень, і цим Порядком.
З метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.
Як передбачено п. 33 Порядку №1039, комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.
Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити:
чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження;
чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку;
чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби;
чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності;
який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.
Відповідно до п.34 Порядку №1039 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії. Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні.
Члени Комісії, дисциплінарної комісії мають право викласти свою окрему думку, яка додається до пропозиції (подання).
Відтак, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: Кодексом законів про працю України, Законом №889-VIII, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.
Крім того, наказ, як документ офіційно-ділового стилю повинен характеризуватися точністю, стислістю і зрозумілістю викладення. Зрозумілість наказу полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту наказу. Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 09.12.2019 справі №813/3820/17 та від 01.11.2022 у справі №380/3045/21.
Як встановлено судом, оскаржуваним наказом від 26.08.2024 №42-ДС «Про застосування дисциплінарного стягнення» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади за порушення Присяги державного службовця, за вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби.
Наказом Івано-Франківської митниці Державної митної служби України від 02.09.2024 №385-о «Про звільнення ОСОБА_1 » припинено державну службу та звільнено 02 вересня 2024 року ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу аналізу та контролю митної вартості управління контролю та адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці, із займаної посади, за вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення. Розірвано контракт про проходження державної служби від 09.07.2024 №68/271-0, укладений з ОСОБА_12 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу аналізу та контролю митної вартості управління контролю та адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці.
13.07.2024 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.
13.07.2024 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва щодо позивача застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком до 09.09.2024 року.
Згідно змісту повідомлення про підозру від 13.07.2024 досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , будучи представником ФОП « ОСОБА_4 » на підставі довіреності від 01.02.2020 вих. №19 у листопаді 2023 року звернулася до начальника управління митних платежів, контролю митної вартості та митно тарифного регулювання ЗЕД Івано-Франківської митниці ОСОБА_1 за консультацією з приводу можливості митного оформлення товару кави зеленої іноземного походження у зоні діяльності митних постів Івано-Франківської митниці Держмитслужби. Після ознайомлення із наданими ОСОБА_3 документами на ФОП « ОСОБА_4 », у тому числі фактурною вартістю, по якій планувалося закупівля кави у нерезидентів, у цей час у ОСОБА_1 виник злочинний умисел на отримання від ОСОБА_3 неправомірної вигоди за не створення штучних перешкод при митному оформленні вказаного товару, що планувався до розмитнення, а також за розмитнення його за заниженими тарифами. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3 про те, що для розмитнення такого товару їй потрібно буде обов`язково попередньо домовлятись з представниками митниці про вигідне митне оформлення, інакше з боку працівників митниці будуть штучно здійснюватися перешкоди до оформлення, зокрема, це буде проявлятися в умисному затягуванні процесу оформлення імпорту, а також обов`язково буде виставлятися підвищена митна вартість товару, що призведе до значного збільшення митних платежів для імпортера. При цьому, ОСОБА_1 повідомив, що він із використанням свого службового становища може організувати для ФОП « ОСОБА_4 », інтереси якої представлятиме ОСОБА_3 , за окрему винагороду для працівників митниці, розмір якої на той час чітко не озвучив, процес безперешкодного розмитнення вказаного товару і здійснення розмитнення його за найнижчими тарифами на Львівській та Закарпатській митницях. Одночасно з цим повідомив, що на Івано-Франківській митниці, де він сам працює, на той час здійснювати оформлення кави зеленої неможливо, оскільки це нетиповий для вказаної митниці товар. Усвідомлюючи, що без надання працівникам митниці, озвученої ОСОБА_1 неправомірної винагороди за безперешкодне розмитнення імпортованої кави за вигідною митною вартістю, неможливо буде здійснювати розмитнення даного товару в інтересах ФОП « ОСОБА_4 », ОСОБА_3 вимушена була погодитися на висунуті вимоги ОСОБА_1 . Після цього, з метою реалізації злочинного задуму, направленого на систематичне отримання від ОСОБА_3 неправомірної вигоди за нестворення штучних перешкод при митному оформленні товару для ФОП « ОСОБА_4 », що планувався до розмитнення, а також за розмитнення його в інтересах вказаного імпортера за найнижчими цінами, ОСОБА_1 вирішив залучити до злочинної схеми митних брокерів по Закарпатській митниці ОСОБА_7 та по Івано-Франківській митниці ОСОБА_8 , а також інших невстановлених на цей час досудовим розслідуванням посадових осіб Закарпатської та Івано-Франківської митниць. Залучені ОСОБА_1 до вказаної злочинної схеми особи погодилися, кожен окремо, виконувати відведені їм злочинні ролі у реалізації єдиного злочинного наміру отримувати свою частину неправомірної вигоди за організацію та сприяння безперешкодному розмитненню імпортованого товару кави за заниженими митними тарифами. Так, відповідно до розподілу ролей у розробленій ОСОБА_1 злочинній схемі, на вищевказаних митних брокерів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного окремо, покладалися обов`язки підготовки для ФОП « ОСОБА_4 » усього пакету документації для митного оформлення товару на відповідних митницях, у тому числі заповнення митної декларації із вказанням потрібної митної вартості товару, що підлягатиме розмитненню за нижчими цінами, за необхідності отримання від представника ФОП « ОСОБА_4 » ОСОБА_3 відповідних сум неправомірної вигоди за вчинення ОСОБА_1 із використанням свого службового становища в її інтересах дій по організації безперешкодного розмитнення імпортованого ними товару кави за заниженими митними тарифами.
12.ttps://zaxid.net/kerivnika_upravlinnya_ivano_frankivskoyi_mitnitsi_zatrimali_za_habari_ (ZAXID.NET);
Суд зазначає, що ч. 1 ст. 36 Закону №889-VIII передбачено, що особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки».
Складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Так, порушення Присяги може бути наслідком недодержання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм проходження публічної служби.
З вищевказаних норм Закону №889-VIII слідує, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчиненням ним дисциплінарного проступку, під яким розуміється вчинення протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Невиконання службових обов`язків це бездіяльність державного службовця за реальної можливості діяти так, як того вимагають закони, трудовий договір, посадова інструкція та інші праві акти, або ж, навпаки, дія державного службовця, якщо він мав утриматися від її вчинення.
Неналежне виконання таких обов`язків це дії державного службовця, що не відповідають закону й умовам, що склалися, або хоча й відповідають їм, проте вчиняться з порушенням установленого порядку і строків їх виконання, з недотриманням форми й обсягу виконання, а також виконання їх у неналежному місці або неналежним суб`єктом.
Ознакою дисциплінарного проступку є його протиправність, яка виявляється в тому, що тільки те діяння може бути дисциплінарним проступком, яке прямо передбачено законами України. Якщо в діях державного службовця немає протиправності, це позбавляє невиконання чи неналежне виконання ним своїх службових обов`язків характеру дисциплінарного проступку й не дозволяє застосовувати до нього дисциплінарного стягнення.
Одним із дисциплінарних проступків є порушення Присяги державного службовця.
З наведеного у статті 36 Закону № 889-VIII тексту Присяги державного службовця, судом вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.
Аналогічний висновок міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11.03.2011 року у справі № 2-рп/2011.
Таким чином під порушенням Присяги державного службовця слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Незначні факти порушення, які суттєво не впливають на роботу органу, не можуть бути підставою для припинення державної служби за порушення Присяги.
Присяга державного службовця передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Отже порушення Присяги це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця. Про несумлінність дій (бездіяльності) державного службовця свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.
При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватись як альтернативні.
Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.
З матеріалів справи встановлено, що позивача звільнено з посади державної служби, у зв`язку з тим, що перебуваючи на посаді державного службовця на якого поширюється дія Закону України «Про державну службу», своїми діями в порушення Присяги державного службовця він вчинив проступки проти інтересів служби, які суперечать покладеним на нього обов`язкам, підривають довіру до нього, як до носія влади.
На переконання суду, встановлені за результатами дисциплінарного провадження дисциплінарний проступок знайшов своє підтвердження під час розгляду даної адміністративної справи та є вчинком, який дискредитує систему органів влади, відтак, є підставою для звільнення позивача.
У той же час, позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували наведені вище факти та обставини.
Водночас, набуття розголосу про зазначені події у засобах масової інформації нанесли шкоду Держмитслужбі у вигляді підриву довіри та репутаційних втрат з огляду на рівень посади, яку займав позивач.
Отже, суд погоджується з висновками відповідача про наявність достатніх підстав для звільнення позивача із займаної ним посади державної служби за порушення Присяги державного службовця.
Встановлені дисциплінарним провадженням вказані вище обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку підтверджуються наявними матеріалами справи, що є достатніми для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.
Щодо твердження позивача про те, що спірні накази є протиправними внаслідок того, що такі прийняті на підставі матеріалів досудового розслідування, що не перевірені в порядку кримінального судочинства, суд зазначає, що рішення про захід впливу у вигляді звільнення вжито до позивача за порушення Присяги державного службовця та вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби.
Тобто, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах, натомість, встановлення вини позивача у скоєнні злочину є компетенцією суду.
Суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліниє окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить державну службу, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання нею службової дисципліни.
До схожих правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30.08.2022 у справі №120/8381/20-а.
Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.

Також суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatismutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatismutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. theUnitedKingdom» про неприйнятність заяви №11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд враховує й позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Також, посилання представника позивача на постанови Верховного Суду від 17.11.2022 у справі №480/9492/20, в якій було сформовано правову позицію, де вказано, що особу не може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку є безпідставними, так як у даному випадку суд встановив, щовисновок службового розслідування містить обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; вимоги законодавства та посадові обов`язки, які було порушено позивачем, наявність вини позивача та ступень її тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності.

Зважаючи на викладене, на переконання суду, наказиІвано-Франківської митниці Державної митної служби України від 26.08.2024 №42-ДС «Про застосування дисциплінарного стягнення» та від 02.09.2024 №385-о «Про звільнення ОСОБА_1 » є такими, що прийняті на підставі та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Щодо позовних вимог про поновлення позивача на посаді, суд зазначає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання протиправними та скасування наказіввід 26.08.2024 №42-ДС «Про застосування дисциплінарного стягнення» та від 02.09.2024 №385-о «Про звільнення ОСОБА_13 якої суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач - Івано-Франківська митниця Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43971364) вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76005.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.