Справа № 732/368/25
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 732/368/25 Головуючий у 1 інстанції: Карпинська Н.М.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Кузьмишиної О.М.

Ключковича В.Ю.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Федоренка Богдана Володимировича та Департаменту патрульної поліції України про оскарження рішення суб`єктів владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 2 взводу управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Федоренка Богдана Володимировича та Департаменту патрульної поліції України про оскарження рішення суб`єктів владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Клопотання представника відповідача Кубрака Олега Івановича про залишення позовної заяви без розгляду задоволено. Залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Федоренка Богдана Володимировича та Департаменту патрульної поліції України про оскарження рішення суб`єктів владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою поновити пропущений строк звернення до суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

06 серпня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначає, що його представник (адвокат) Костюченко Павло Юрійович, який здійснює його представництво у даній справі, перебуває у відпустці до 19 серпня 2025 року, у зв`язку з чим, просить перенести судове засідання на будь-яку іншу дату після 20 серпня 2025 року.

12 серпня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Департаменту патрульної поліції надійшла заява про розгляд справи без участі Департаменту патрульної поліції.

Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року вищевказане клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволено, відкладено розгляд справи на 20 серпня 2025 року о 14:20 год та продовжено строк розгляду справи до 15 днів.

18 серпня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду засобами відеоконференцзв`язку системи "Електронний суд".

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

Також, 18 серпня 2025 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 - Костюченка Павла Юрійовича надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду засобами відеоконференцзв`язку системи «Електронний суд».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року клопотання представника ОСОБА_1 - Костюченка Павла Юрійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 08 березня 2025 року через систему «електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовною заявою, в якій просив:

- поновити процесуальний строк на оскарження постанови;

- визнати протиправними дії інспектора управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Федоренко Богдана Володимировича щодо складання постанови серії ЕНА №3671556 про адміністративне правопорушення від 16 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 ;

- скасувати винесену інспектором управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Федоренко Богданом Володимировичем постанову ЕНА №3671556 про адміністративне правопорушення від 16 грудня 2024 року відносно ОСОБА_2 за 5 ст. 121 КУпАП;

- провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишено без руху, зокрема, з підстав пропуску строку звернення до суду з позовом.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції вказав, що позивач оскаржує постанову від 16 грудня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а адміністративний позов подано у березні 2025 року, тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Вказує, що на місці зупинки 16.12.2024 працівники поліції у його присутності склали постанову і він надавав їм пояснення щодо необґрунтованості такої постанови. Тобто, про оскаржувану постанову позивач був обізнаний від дня її винесення.

17 березня 2025 року, на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заяву про поновлення строку на подання позову.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що не володіє знаннями в галузі права, тому, 18 грудня 2024 року звернувся до Центру безоплатної правової допомоги (звернення №2024-3729106), однак, адвокат був призначений тільки 10.01.2025, що вже призвело до пропуску строку подання позову, а також через об`єктивні обставини (повільний контакт з адвокатом, затримки в підготовці документів з його сторони) він не зміг своєчасно подати позов до суду. Стверджує, що попри його постійні звернення та намагання встановити контакт, адвокат не реагував на його запити протягом тривалого часу, що затягнуло час пропуску строку.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження 15 квітня 2025 року о 10-тій годині 00 хвилин, а також, ухвалено розгляд клопотання про поновлення строку звернення до суду проводити в судовому засіданні з урахуванням думки протилежної сторони.

03 квітня 2025 року до Городнянського районного суду Чернігівської області від Департаменту патрульної поліції надійшла заява про залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з позовом.

Оскаржуваною ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Клопотання представника відповідача Кубрака Олега Івановича про залишення позовної заяви без розгляду задоволено. Залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Федоренка Богдана Володимировича та Департаменту патрульної поліції України про оскарження рішення суб`єктів владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 чітко повідомив суд, що оскаржувану постанову, копію якої долучив до матеріалів, він отримав 16.12.2024, перебуваючи у службовому автомобілі поліцейських, куди його запросили для оформлення такого процесуального документа.

Також, суд першої інстанції зазначив, що із переписки із адвокатом, яку надав позивач, вбачається, що за захистом він звернувся вже після спливу строку, чітко роз`ясненого йому у постанові від 16.12.2024, яку він отримав 16.12.2024. Триваюча пасивна поведінка позивача не свідчить про його добросовісність при дотриманні строку звернення до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що фактично позивач звернувся до суду, перечекавши 3-х місячний строк накладення адміністративного стягнення як достовірної неможливості нового розгляду на випадок ухвалення такого процесуального рішення судом.

Разом з тим, апелянт стверджує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що 18.12.2024 року він звернувся до Київського міського центру БВПД для надання йому правової допомоги, що підтверджується талоном про прийняття звернення.

Також, апелянт вказує, що 13.01.2025 в телефонному режимі центром надання безоплатної вторинної правничої допомоги було повідомлено ОСОБА_1 про те, що йому призначено адвоката 10.01.2025, але жодних підтверджуючих документів надано не було.

Таким чином, апелянт зазначає, що на час призначення адвоката (10.01.2025) вже був пропущений строк подачі позовної заяви до суду.

Крім того, апелянт стверджує, що в подальшому, він тривалий час намагався зв`язатися з адвокатом, але той на зв`язок не виходив.

У зв`язку з наведеним, апелянт вважає, що обставини пропуску строку звернення до суду з позовом виникли незалежно від волевиявлення позивача.

Надаючи оцінку вищевказаним висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини 5 статті 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 286 КАС України закріплено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів, при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду у визначений законом строк звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 зазначив наступне: «...причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування».

Таким чином, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Матеріали справи свідчать, що позовну заяву до Городнянського районного суду Чернігівської області було подано 08 березня 2025 року ОСОБА_1 особисто через систему «Електронний суд», в графі «Представник позивача» Ольховик П.О. нічого не зазначив.

Також, даних свого представника Ольховик П.О. не зазначив у поданих до суду першої інстанції клопотанні про відстрочення сплати судового збору від 11.03.2025, заяві про поновлення строку на подання позову від 17.03.2025, клопотанні про відстрочення сплати судового збору від 18.03.2025, заяві про виконання ухвали суду від 20.03.2025, клопотанні про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 27.03.2025.

Лише 02 квітня 2025 року до Городнянського районного суду Чернігівської області від представника ОСОБА_1 - адвоката Костюченка Павла Юрійовича надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, до якої було додано :

- копію Доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 18 березня 2025 року № 004-2602837;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000890;

- ордер на надання правничої допомоги від 31 березня 2025 року серії СВ №1121267.

В ордері на надання правничої допомоги від 31 березня 2025 року серії СВ №1121267 вказано, що він виданий на підставі доручення № 004-2602837 від 18 березня 2025 року.

Порядок реалізації права на безоплатну правничу допомогу, підстави та порядок надання безоплатної правничої допомоги передбачено Законному України «Про безоплатну правничу допомогу» від 02.06.2011 № 3460-VI (далі - Закон № 3460-VI).

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 14 вищевказаного Закону, право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами мають такі категорії фізичних осіб: внутрішньо переміщені особи - на всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Частиною другою статті 13 Закону № 3460-VI передбачено, що безоплатна вторинна правнича допомога включає такі види правничих послуг: здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

Порядок розгляду звернень про надання безоплатної вторинної правничої допомоги визначено статтею 18 Закону № 3460-VI, частиною 1 якої передбачено, що у разі звернення особи, яка належить до однієї з категорій фізичних осіб, визначених пунктами 1, 2, 9-29 частини першої статті 14 цього Закону, або її законного представника, патронатного вихователя / представника про надання безоплатної вторинної правничої допомоги центр з надання безоплатної правничої допомоги протягом 10 робочих днів з дня надходження звернення та документів, що підтверджують належність такої особи до відповідної категорії, приймає рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги і надсилає такій особі або її законному представнику, патронатному вихователю / представнику копію зазначеного рішення, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини.

Отже, рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги приймається протягом 10 робочих днів з дня надходження звернення.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 21 Закону № 3460-VI, після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги центр з надання безоплатної правничої допомоги призначає адвоката, який включений до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу, та уклав договір про надання безоплатної вторинної правничої допомоги з центром з надання безоплатної правничої допомоги.

Повноваження адвоката підтверджуються дорученням центру з надання безоплатної правничої допомоги та/або довіреністю відповідно до вимог процесуального закону.

Як вбачається з Доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 18 березня 2025 року № 004-2602837, воно видане на підставі наказу Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 13 березня 2025 року №Н-БВПД/108/108-03.3-4/601.

Даним Дорученням від 18 березня 2025 року № 004-2602837 призначено адвоката Костюченка Павла Юрійовича для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 , у вигляді представництва інтересів в суді за адміністративним позовом про визнання дій неправомірними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, справа №732/368/25.

В силу вимог абзацу 3 пункту 1 розділу Х Порядку організації та надання безоплатної правничої допомоги міжрегіональними центрами з надання безоплатної правничої допомоги, затвердженого наказом Координаційного центру з надання правничої допомоги 11 жовтня 2024 року № 102, не допускається видання двох доручень адвокатові (захист/представництво та складення документів процесуального характеру) щодо одного клієнта в межах однієї і тієї ж справи.

З аналізу вищевказаних документів вбачається, що Доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 18 березня 2025 року № 004-2602837 видане вже після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом.

При цьому, Доручення від 18 березня 2025 року № 004-2602837 містить посилання на номер справи, в якій призначений адвокат має здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 в суді, а саме, №732/368/25.

Тобто, наведене свідчить про те, що адвокат Костюченко П.О. вступив у справу в якості представника позивача вже після звернення ОСОБА_1 до суду першої інстанції з позовом.

Так, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що позовну заяву для нього складав адвокат В`ячеслав Вознюк, який, зі слів позивача, йому був призначений 13 січня 2025 року Київським міським центром з надання безоплатної вторинної правничої допомоги.

Разом з тим, позивачем не надано суду рішення Київського міського центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 13.01.2025 про доручення адвокату В`ячеславу Вознюку надавати йому правничу допомогу з складання позовної заяви про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення від 16.12.2024 серії ЕНА №3671556.

Водночас, доданий позивачем до апеляційної скарги талон про прийняття звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги до реєстраційного номеру звернення від 18.12.2024 №2024-3729106 не підтверджує вищевказані доводи апелянта, оскільки, в ньому не зазначено, що слугувало причиною звернення ОСОБА_1 за отриманням безоплатної вторинної правничої допомоги.

До заяви про поновлення строку на подання позову ОСОБА_1 долучив скріншоти журналу викликів та переписки у месенджері «Viber», з яких вбачається, що переписку позивач вів з адвокатом на ім`я В`ячеслав. Разом з тим, з вищевказаних скріншотів неможливо встановити, що така переписка велася щодо складання позовної заяви в межах даної справи.

Враховуючи вищезазначене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено, що причиною пропуску ним строку звернення до суду з даним позовом стали неналежні дії адвоката, призначеного центром безоплатної вторинної правничої допомоги.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому, числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Враховуючи вищезазначене, оскільки, позивач з даним адміністративним позовом звернувся до суду з пропуском десятиденного строку звернення до суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для її скасування не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Кузьмишина О.М.

Ключкович В.Ю.