Справа № 520/20035/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 р. Справа № 520/20035/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Садова М.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 19.05.25 по справі № 520/20035/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій України у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, станом на 01.01.2023, зі включенням в неї, окрім зазначених у довідці № 136 від 23.02.2024 належних показників грошового забезпечення: посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років у належних відсоткових та числових значеннях - надбавку за особливості проходження служби та премію у відсоткових середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії ОСОБА_1 за відповідною посадою;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області підготувати та надати до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01.01.2023 в яку, окрім зазначених у довідці № 136 від 23.02.2024 показників грошового забезпечення: посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, які є належними у числовому та відсотковому значеннях, включити: надбавку за особливості проходження служби та премію у відсоткових середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії ОСОБА_1 за відповідною посадою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі №520/20035/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій Сідора Олександра Миколайовича до головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій України у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій України у Харківській області, які полягають у невнесенні до оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 від 23.02.2024 № 136, яка видана на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2024 у справі № 520/34409/23, відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби, та премії, станом на 01.01.2023.

Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій України у Харківській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, в якій, зокрема, вказати у середніх розмірах надбавку за особливості проходження служби у розмірі 50 % та щомісячну премію у розмірі 127 %, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захист, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2013 № 623, для перерахунку пенсії ОСОБА_1 . В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі №520/20035/24 змінено шляхом викладення третього абзацу резолютивної частини в наступній редакції: Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, в яку, окрім зазначених у довідці №136 від 23.02.2024 показників грошового забезпечення: посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, які є належними у числовому та відсотковому значеннях, включити: надбавку за особливості проходження служби у розмірі 50% та премію у відсотковому середньому розмірі, що фактично виплачений за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії ОСОБА_1 за відповідною посадою.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі №520/20035/24 залишено без змін.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій України у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі № 520/20035/24 протягом тридцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 у прийнятті звіту Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про виконання рішення суду від 06.02.2025 у справі № 520/20035/24 відмовлено. Встановлено керівнику головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області Астахову Артему Анатолійовичу новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі № 520/20035/24, з урахуванням висновків суд, протягом тридцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Не погодившись з вказаною ухвалою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі №520/20035/24, заяву позивача в порядку ст. 382 КАС України направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до наказу ДСНС України № 102 від 03.02.2023 було внесено зміни до наказу № 35, та викладено його в новій редакції, а саме: «Здійснювати, починаючи з лютого 2023 року (премія за січень 2023 року), щомісячне преміювання осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту відповідно до положення про преміювання та їх особистого внеску в загальний результат служби з дотриманням міжпосадових співвідношень, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, у розмірах згідно з додатком (крім осіб, щодо яких прийнято окремі рішення ДСНС)». Додаток викласти в новій редакції, що додається. Цей наказ застосовується з 01 лютого 2023 року. Відповідно до додатку до даного наказу передбачено, що за тарифним розрядом діючий співробітник ДСНС може отримувати премію до 295 % при наявності на те рішення керівника установи, наявності відповідного фінансування, та особистий внесок в службу. Додатки даних наказів ДСНС України, якими передбачено розміри преміювання передбачають передусім максимальну шкалу градації премії за відповідними тарифними розрядами, резолютивна частина рішення суду по справі № 520/20035/24 встановлювала обов`язок щодо встановлення середніх показників за посадою відповідно до п. 5 Порядку № 45.

Вказує, що Головне управління у свою чергу добросовісно, в межах чинного законодавства видало довідку про розмір грошового забезпечення із зазначенням премії у середніх розмірах за посадою. При визначенні показника премії, керувалося наказом ДСНС України від 13.01.2023 № 35, який передбачає встановлення премії особам рядового і начальницького складу, що є фактичною виплаченою у січні 2023 року.

Позивачем подано відзив апеляційну скаргу, в якому вказуючи, що суд першої інстанції здійснив повне та всебічне дослідження обставин неналежного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі №520/20035/24, з урахуванням змін до нього, що ухвалені постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2025 року, просить суд апеляційної інстанції залишите без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Харківській області.

Також, позивачем подано апеляційну скаргу, в які посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підстави для неприйняття звіту відповідача про виконання рішення та про встановлення нового строку відповідачу для вчинення означених дій, однак не наклав штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, а тому просить суд апеляційної інстанції доповнити мотивувальну та резолютивну частини ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 року по справі № 520/20035/24 процесуальним судовим рішенням з питання накладення на керівника головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області Астахова Артема Анатолійовича штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половина якого підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), інша половина на користь Державного бюджету України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, відповідно до частин 3 та 4 ст. 382-3 КАСУ у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення, однак ухвала суду від 19.05.2025 року не містить в собі процесуального рішення про накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу. Вказане слугувало підставою для звернення до суду з заявою в порядку п.1 ч.1. ст.252 КАСУ про постановлення додаткової ухвали про накладення на керівника головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області Астахова Артема Анатолійовича штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також вказує, що станом на 02.06.2025 року заява позивача вирішена не була, що змушує сторону позивача звернутись до Другого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 року по справі № 520/20035/24.

03.06.2025 позивачем подано до суду додаткові пояснення в яких вказує, що 02.06.2025 суд першої інстанції вирішив питання в порядку ст.252 КАСУ, відмовивши у прийнятті додаткової ухвали, однак зміст висновків суду, викладених в ухвалі 02.06.2025 свідчить про те, що визначальним у вирішенні питання про накладення на відповідача штрафу, все ж є ухвала від 19.05.2025, а не ухвала від 02.06.2025.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На виконання приписів статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, суд зауважує, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

В абзаці третьому пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

На підставі аналізу ст.ст.3, 8, ч.ч.1, 2 ст.55, ч.ч.1 та 2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 №4094-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень (далі - Закон №4094-ІХ), яким статтю 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

Відповідно до частин 1, 2 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі №520/20035/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДСНС у Харківській області, яка полягала у невключені до довідки №136 від 23.02.2024 надбавки за особливості проходження служби (50%) та щомісячної премії (127%). Зобов`язано Головне управління підготувати нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії позивача. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2025 рішення змінено: зобов`язано внести в оновлену довідку не лише посадовий оклад, оклад за званням і надбавку за вислугу років, а також надбавку за особливості проходження служби (50%) і премію в середньому розмірі, фактично виплаченому за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії. В іншій частині рішення залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація основних завдань адміністративного судочинства, оскільки кожен судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення.

Відтак, суд, розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання ним рішення суду, повинен перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто, чи відбулося фактичне відновлення порушеного права. Разом з тим, суд не може виконувати функції державної виконавчої служби або приватного виконавця з забезпечення фактичного виконання судового рішення, та в порядку судового контролю надає оцінку стану виконання судового рішення, беручи до уваги фактичні обставини, які склалися на стадії виконання.

Аналізуючи звіт про виконання судового рішення у справі № 520/20035/24 та подані до нього докази, колегія суддів зазначає наступне.

У звіті суб`єкт владних повноважень посилається на те, що наказ про преміювання (витяг із наказу) за минулий місяць передається до фінансового підрозділу не пізніше ніж за 10 днів до встановленого строку виплати грошового забезпечення за поточний місяць. Виплата премій здійснюється щомісяця за минулий місяць під час виплати грошового забезпечення за поточний місяць. Розмір премій визначається наказом керівника органу управління (підрозділу), керівникам органу управління (підрозділу) - наказами вищих керівників. Відповідно до п. 10 розділу 1 наказу № 623 виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється щомісяця у період із 20 по 25 число. Тобто грошове забезпечення (за січень) в січні 2023 року виплачується з 20- 25 числа включно з премією (за грудень), яка відповідно до положень наказу № 623 виплачується в січні. Прилад - премія грудень (виплачується з грошовим забезпеченням в січні), премія січня( виплачується в лютому) і так далі.

Верховний Суд у постанові у справі №380/19324/23, зазначив, що розмір премії відповідно до положень абзацу п`ятого пункту 5 Порядку №45 (у редакції, чинній до внесення змін Постановою №103) мав бути визначений у довідці про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року у середньому розмірі, що фактично виплачений за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою, з якої позивача було звільнено на пенсію.

Так, Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2013 за №623 затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, яка визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, а також порядок виплат одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу.

Відповідно пункту 8 розділу ХVI Інструкції №623 виплата премій здійснюється щомісяця за минулий місяць під час виплати грошового забезпечення за поточний місяць. Розмір премій визначається наказом керівника органу управління (підрозділу), керівникам органу управління (підрозділу) - наказами вищих керівників.

Підпунктом 1.2. пункту 1 Наказу ДСНС від 13.01.2023 за №35 встановлено, що керівникам органів та підрозділів цивільного захисту: здійснювати, починаючи з січня 2023 року (премія за грудень 2022 року), щомісячне преміювання осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту відповідно до положення про преміювання та їх особистого внеску в загальний результат служби, з дотриманням міжпосадових співвідношень, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, у розмірах згідно з додатком (крім осіб, щодо яких прийняті окремі рішення ДСНС) (т.1, а.с.16-17).

Наказом №102 від 03.02.2023 внесено зміни до Наказу ДСНС від 13.01.2023 за №35 і підпункт 1.2. пункту 1 викладено у такій редакції: здійснювати, починаючи з лютого 2023 року (премія за січень 2023 року), щомісячне преміювання осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту відповідно до положення про преміювання та їх особистого внеску в загальний результат служби, з дотриманням міжпосадових співвідношень, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, у розмірах згідно з додатком (крім осіб, щодо яких прийняті окремі рішення ДСНС).

З огляду на зазначене, доводи відповідача стосовно того, що розмір премії за прирівняною посадою, з якої позивача було звільнено на пенсію, у січні 2023 року становить 127% , не є середнім розміром премії, що фактично виплачена за посадою у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію або посадою прирівняною до цієї посади, за січень 2023 року.

Незважаючи на висновки суду апеляційної інстанції, які викладенні у постанові від 06.02.2025 суб`єкт владних повноважень здійснює власне тлумачення норм та ототожнює поняття «факт виплати премії за минулий місяць з виплатою грошового забезпечення в поточному місяці» із правом позивача на зазначення у довідці про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 «розміру премії у відсотковому відношенні» станом на 01.01.2023, для перерахунку пенсії з 01.02.2023, адже у лютому 2023 року у службовців відповідача виникло право на премію з січня 2023 року, що підтверджено наказом ДСНС від 03.02.2023 № 102.

Згідно зі статтею 382-3, частиною 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити у прийнятті звіту, якщо орган не надав обґрунтованих причин невиконання або якщо вжиті заходи є недостатніми для своєчасного та повного виконання рішення суду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем у звіті на виконання рішення суду не наведено обґрунтованих причин неможливості виконання рішення суду, оскільки такі зводяться лише до ототожнення суб`єктом владних повноважень понять «права на премію» та «порядок виплати премії», адже у відповідача право на премію у певному відсотковому розмірі виникло з 01 січня 2023 року, що підтверджено наказом від 03.02.2023 №102, хоч така виплачена у лютому 2023 році разом із грошовим забезпечення службовця за відповідний місяць.

Згідно з ч. 2 ст. 382-2 КАС України звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;

5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;

6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення;

7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

Суд зазначає, що поданий відповідачем звіт не свідчить про повне виконання рішення суду у справі № 520/20035/24, оскільки на час подання відповідного звіту повного відновлення порушеного права позивача не відбулося, у зв`язку з чим відмовляє у прийнятті поданого звіту.

Відповідно до ч. 4 ст. 382-2 КАС України суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення особисто керівника суб`єкта владних повноважень.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскільки на теперішній час до суду не надано доказів щодо повного відновлення порушеного права позивача, а тому наявні підстави для встановлення нового строку для подання звіту та зобов`язання керівника відповідача надати суду звіт протягом 30 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Щодо вимоги позивача, про необхідність накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо.

Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.

Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту.

Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту.

Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Аналогічних висновків Верховний Суду дійшов у справі №560/523/19, які в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України є обов`язкові для врахування судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, відповідно до норм ч. 2 ст. 382 КАС України, суд має повноваження: 1) встановити новий строк подання звіту для виконання рішення суду, 2) накласти штраф на керівника владного суб`єкта, відповідального за виконання рішення суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки судом першої інстанції встановлено відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення, відтак підстави накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення на даний час відсутні.

Поряд з цим, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними надані відповідачем докази щодо вжиття ним заходів щодо виконання рішення суду у цій справі, невиконання судового рішення є наслідком неправильного тлумачення норм права та висновків суду у судових рішенням у справі № 520/20035/24, а відтак відсутні підстави накладати штраф на керівника суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі № 520/20035/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.А. Калиновський В.Б. Русанова