Справа № 727/7401/25
Суддя: Танасійчук Н. М.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/7401/25
Провадження № 2-а/727/155/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Танасійчук Н.М.

за участю секретаря судового засідання Кремзелюк О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради. Просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, складену у відношенні нього за ч.1 ст.152-1 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначає, що 29.05.2025 року інспектором з паркування Круглянко Н.А., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії СЕ№0178749 і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 гривень за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП.

Зі змісту оспорюваної постанови вбачається, що 16.05.2025 року о 10 год. 08 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Рено Трафік» державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою: м. Чернівці, вул. Сіді Таль скоїв адміністративне правопорушення, а саме: відповідальна особа не оплатив за послуги з користування майданчиком для платного паркування, чим порушив Правила паркування транспортних засобів.

Разом з тим прзивач вважає дану постанову незаконною, оскільки він є інвалідом 3 (третьї) групи і його транспортний засіб «Рено Трафік» державний номерний знак НОМЕР_1 був обладнаний спеціальним знаком водій з інвалідністю.

Також, зазначав, що майданчик платного паркування на вул.Сіді Таль фактично не відповідає проектній документації, а саме: відсутне паркомісце для осіб з інвалідністю 1.35 (згідно паспорта майданчика паркування арк.3,4) із зображенням на асфальті позначки « інвалід » синього кольору (фотоN?1 додається). Вказує, що його ліквідували зробивши «антикишеню», про що було інформаційне повідомлення у засобах інформації «Промінь», відсутні позначки 1.34 (копія паспорту паркування арк.3,4), а саме стрічки білого кольору перпендікулярно руху від краю вулиці на відстані 7,5м одна від одної (згідно паспорту від 2022р.), що позначають межу паркувального місця.

На запитувану інформацію щодо паспорту на майданчик для платного паркування по вул. Сіді Таль в м.Чернівці позивачу надали відповідь та повідомили, що копію технічного посторту не можуть надати так, як на даний час проводиться коригування даного паспорту у зв`язку із проведення робіт та зміною конфігурації вулиці та погодження його у патрульній поліції. Зазначає, що працівниками інспекції з паркування проводилась експлуатація майданчика платного користування, а саме збирання коштів за паркування, виписка постанов про накладання штрафів на громадян, без погодженої технічної документації на даний майданчик та навіть на не необладнаному необхідними технічними позначками згідно застарілого паспорту від 2022 року.

Посилаючись на вказане, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії СЕ№0178749 від 29.05.2025 року, яка винесена інспектором з паркування Круглянко Н.А. про притягнення його до адміністративної відповідальності ч.1 за ст.152-1 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши пояснення аналогічні позову.

Представник відповідача Лукащук А.В. в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з письмовим відзивом на позов, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. У відзиві, також, вказується про те,що Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради заперечує проти скасування оскаржуваної постанови, вважає, що вона була винесена з дотриманням вимог КУпАП, а постанова серії СЕ№0178749 від 29.05.2025 року прийнята з чітким додержанням норм процесуального та матеріального права. Вказується, що згідно фотофіксацій правопорушення, чітко вбачається, що транспортний засіб марки «Рено Трафік» державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку на майданчику для платного паркування на час більше 10 хв. без сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування, чим своїми діями порушив правила паркування транспортних засобів та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. Зазначається, що на майданчику для платного паркування за адресою в м. Чернівці по вул. Сіді Таль облаштоване місце для інвалідів, та ОСОБА_1 мав право на безоплатне розміщення свого транспортного засобу лише на спеціально виділених та облаштованих в межах майданчиків місцях для безоплатного паркування транспортних засобів, які позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Суд, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що постановою серії СЕ№0178749 від 29.05.2025 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП.

Зокрема даною постановою встановлено, що 16.05.2025 року о 10 год. 08 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Рено Трафік» державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою: м. Чернівці, вул. Сіді Таль скоїв адміністративні правопорушення, а саме: відповідальна особа не оплатив за послуги за користування майданчиком для платного паркування, чим порушив Правила паркування транспортних засобів, й , відповідно, відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії СЕ№0178749 від 29.05.2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. 00 коп. (а/с 8).

Так, частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

На підставі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ч.2 ст.291 КУпАП визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Так, в силу ч.1 ст.152-1 КУпАП, порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, є адміністративним правопорушенням, що тягне за собою накладення відповідного адміністративного стягнення.

Під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Статтею ст. 14-2 КУпАП передбачена можливість фіксації порушень правил зупинки, стоянки та паркування в режимі фотозйомки шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, а отже такі зображення є належним доказом його вчинення в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Як того вимагають приписи статті 283 КУпАП, спірна постанова містить посилання на технічний засіб, яким здійснено фіксацію правопорушення. З фотознімків, зроблених інспектором в порядку ст. 14-2 КУпАП, встановлено, що транспортний засіб позивача зафіксовано інспектором з паркування з різних ракурсів у відповідності до вимог ст. 142 КУпАП.

Згідно з п. 4 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1342 (далі - Правила паркування транспортних засобів) визначає, що паркування це - розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування.

У пункті 26 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів», користувач зобов`язаний: поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху; сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування; розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки; після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.

З приводу тверджень позивача, що він є інвалідом 3-ї (другої) групи і звільнений законом від оплати паркування на майданчику для платного паркування, слід зазначити наступне:

Так, Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Згідно ч.6 ст. 30 Закону, власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським об`єднанням осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Відповідно до п.7 ст.30 Закону, якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Отже, законодавець чітко вказав, що особа з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю можуть безоплатно розміщувати свої транспортні засоби лише на спеціально виділених та облаштованих в межах майданчиків місцях для безоплатного паркування транспортних засобів, які позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, а також за умов передбачених п.7 ст. 30 Закону.

Як вбачається із матеріалів справи на майданчику для платного паркування, який розташований за адресою в м. Чернівці по вул. Сіді Таль облаштоване місце для інвалідів й відповідно ОСОБА_1 будучи інвалідом ІІІ групи мав право на безоплатне розміщення свого транспортного засобу лише на спеціально виділених та облаштованих в межах майданчика місцях для безоплатного паркування транспортних засобів, які позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, а не на будь-яку місці в межах майданчику для платного паркування.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача, про те що він звільнений від оплати послуг з паркування , в зв"язку з наявністю у нього інвалідності , оскільки п. 5 Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортним засобам, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 585 від 25.05.2011, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1342, і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Водночас з фотознімків на якому зображений вище зазначений транспортний засіб встановлено, що він розташований на загальному, а не на спеціальному місці для осіб з інвалідністю (адже відсутні спеціальний знак та розмітка), а тому таке розміщення та отримання послуг з паркування мало бути сплачене позивачем на загальних підставах.

Отже, ОСОБА_1 зобов`язаний був оплатити за користування послугами майданчику для платного паркування, оскільки останнє не являється місцем для безоплатного паркування транспортних засобів осіб із інвалідністю тому, що відповідно до ЗУ Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні власником майданчику за адресою вул. Сіді Таль було передбачено (відповідне) одне місце для паркування транспотрних засобів якими керують особи із інвалідністю, яке позначено як відповідним дорожнім знаком та дорожньою розміткою.

Крім того, приміткою статті 152-1 КУпАП вказано, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою і другою цієї статті 152-1 КУпАП, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

В частині 1 статті 14-2 КУпАП вказано, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Приміткою статті 14-2 КУпАП зазначено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу.

Частиною 1 статті 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Відповідно до частини 3 статті 219 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позовні твердження позивача з приводу того, що майданчик платного паркування на вул.Сіді Таль не відповідає проектній документації на якому відсутнє паркомісце для осіб з інвалідністю 1.35 (згідно паспорта майданчика паркування арк.3,4) із зображенням на асфальті позначки « інвалід » синього кольору спростовуєюься наданими представником відповідача фотодоказами.

Твердження з приводу експлуатації майданчика платного користування, зокрема збирання коштів за паркування, виписка постанов про накладання штрафів на громадян, без погодженої технічної документації на даний майданчик спростовуються наданим позивачем технічним паспортом.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечує того, що зупинився на майданчику для платного паркування (не на місці призначеному для паркування інвалідів) і підтверджує, що не здійснював оплату за його користування.

Таким чином, ОСОБА_1 чітко усвідомлював, що він користується майданчиком для платного паркування, свідомо знав, що здійснює стоянку на загальному місці для паркування при цьому також свідомо не оплачував кошти за його користування.

Отже, в дотримання всіх вимог визначених КУпАП управлінням порядку та контролю за благоустроєм міської ради, інспекцією з паркування накладено стягнення і винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, а всі доводи позивача в даному випадку є лише його припущеннями.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про необґрунтованість позиції позивача щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що постанова серії СЕ №0178749 від 29.05.2025 року про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) є правомірною, то відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

Ухвалив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Танасійчук Н.М