Справа № 457/1318/25
Суддя: Василюк Т. В.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 457/1318/25
провадження №2-а/457/15/25
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

21 серпня 2025 року м. Трускавець

Суддя Трускавецького міського суду Львівської області Вісилюк Т.В., розглянувши адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Касандяка Володимира Васильовича до т.в.о. начальника ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Комара Р. та ГУНП у Львівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Касандяка В.В. звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з адміністративним позовом до т.в.о. начальника ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Комара Р. та ГУНП у Львівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Представник позивача в адміністративному позові просить визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт (рішення) т.в.о. начальника ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Комара Р. про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та притягнення його до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що підстави для відкриття провадження в адміністративній справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Касандяка В.В. відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 КАСУ передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У той же час, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Сторона позивача у своєму адміністративному позові фактично просить суд скасувати протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 130 КУпАП.

Згідно із ч.1, 2 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, законом віднесено до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів за місцем його вчинення, за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до положень глави 19 КУпАП правопорушення, наявність протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про те, що є підстави для порушення справи. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення, згідно ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів. Протокол про адміністративне правопорушення не передбачає настання наслідків зобов`язального характеру на відміну від рішення суб`єкта владних повноважень - нормативно-правового акту чи акту індивідуальної дії.

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення, інспектор виконує не звичайні управлінські функції, а вчиняє процесуальні дії у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Таким чином, провадження у справах про адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність, розгляд справ про адміністративне правопорушення, накладення адміністративних стягнень здійснюється у порядку передбаченому КУпАП.

Отже, протокол є процесуальним документом у справі, носієм доказової інформації.

З урахуванням вищевикладеного, оскаржений позивачем протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Отже, виходячи з аналізу вказаних правових норм вбачається, що позовні вимоги, заявлені стороною позивача в адміністративному позові, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки розгляд справ про адміністративні правопорушення, що передбачені ст. 130 КУпАП, віднесено до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, постанови яких підлягають оскарженню в апеляційному порядку до апеляційної інстанції відповідного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови, що позбавляє права оскарження протоколу, який є лише джерелом доказів, в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки дії відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для позивача та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що одним із предметом оскарження у даному позові є протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 389557 від 12 липня 2025 року, який складено відносно позивача ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас встановлено, що дії відповідача, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, були предметом розгляду у справі № 457/1158/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за наслідком розгляду якої постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 04 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування строком на один рік.

Суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, позовні вимоги позивача про скасування вищевказаного протоколу не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Cуду від 10 травня 2018 року по справ № 760/9462/16-а (провадження № К/9901/12359/18) та від 10 липня 2020 року у справі № 420/647/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі № 712/7385/17 зазначено, що оскільки дії щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для позивача та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються, а тому є наявні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 170 КАС України, наслідком застосування якої є відмова у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, що визначено у статті 221 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

З огляду на викладене, даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись ст. 170, 241-243, 248, 256, 286, 294 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Касандяка Володимира Васильовича до т.в.о. начальника ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Комара Р. та ГУНП у Львівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Роз`яснити, що розгляд справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП віднесено до юрисдикції суддів місцевих загальних судів в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою ст. 299 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя: Т. В. Василюк