Справа № 759/9021/25
Суддя: Свєтушкіна Д. А.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

22.08.25 759/9021/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Свєтушкіна Д.А. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

УСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області за підсудністю із Святошинського районного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1025 від 25 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі. В обґрунтування позову, зазначає, що 15 квітня 2025 року ОСОБА_1 отримав інформаційне повідомлення у мобільному банківському додатку про те, що згідно з постановою виконавчої служби Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про накладення арешту, банком заблоковано його рахунки. Перейшовши за посиланням на постанову, позивач ознайомився з постановою про відкриття виконавчого провадження № 77794200 від 15.04.2025 року відкритого головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанцем Русланом Вікторовичем на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП від 25 жовтня 2024 року. Позивач з постановою №1025 від 25 жовтня 2024 року не погоджується, оскільки її було складено 25.10.2024 року, за відсутності та без повідомлення позивача, що підтверджується відсутністю у постанові відповідних відомостей щодо вручення постанови, а саме особистого підпису позивача про дату вручення йому постанови. Відомостей, яким чином останнього було повідомлено про дату і місце розгляду адміністративної справи, та якими доказами це підтверджено у постанові також не зазначено. Також зазначив, що під час розгляду ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріалів справи щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП України, було допущено процесуальні порушення, а саме: не виконано вимоги ст. 277-2 КУпАП України щодо повідомлення про розгляд справи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також вимоги ст. 268 КУпАП України щодо обов`язкової участі особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Свої облікові дані позивач оновив вчасно. Правопорушень не вчиняв та не порушував правил військового обліку. Інформація про порушення правил військового обліку та перебування позивача у розшуку у «Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (системі «Оберіг») відсутня, що підтверджується Електронним військово-обліковим документом згенерованим у додатку Резерв + 15.04.2025року. Крім того, зазначив, що він має оформлену відстрочку терміном до 08.05.2025р., інформація про яку, також відображається в системі «Оберіг». Вказану постанову позивач вважає безпідставною, незаконною і такою, що не відображає дійсних обставин справи, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, без складання протоколу про адміністративне правопорушення всупереч положенню ст. 254 КУпАП, за відсутності належних та допустимих доказів, що підтверджували б неправомірність дій останнього та такою, що порушує його права як громадянина України. Ураховуючи вищевикладене позивач просить скасувати вищезазначену постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, та стягнути судові витрати.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області суду від 02.06.2025 року у справі відкрито провадження в адміністративній справі вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16.06.2025 року від представника відповідача Заріцького С. надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки останній не прибув за викликом, до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк, зазначений в направленій через АТ «Укрпошта» з повідомленням про вручення повістці від 05 жовтня 2024 року №342618, для уточнення військово-облікових даних. Своїми діями ОСОБА_1 порушив підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Затверджені Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, відповідно 15 жовтня 2024 року скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст.210 КУпАП. 05 жовтня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , було надіслано через AT «Укрпошта» з повідомленням про вручення та описом вкладенням повістку від 05 жовтня 2024 року №342618, для уточнення військово-облікових даних ОСОБА_2 , в якій було зазначено дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 15 жовтня 2024 року. Тому відповідача, було належним чином оповіщено, що підтверджується поштовим відправленням, яке було повернено 21 грудня 2024 року з довідкою про причину повернення, в якій було зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою. Адреса за якою ІНФОРМАЦІЯ_6 було відправлено повістку від 05 жовтня 2024 року №342618, була обрана з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, як таку що повідомлена ОСОБА_1 територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. 25 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову №1025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення передбаченого ч. З ст. 210 КУпАП. 13 січня 2025 року ОСОБА_1 , було направлено постанову №1025 від 25 жовтня 2024 року на адресу: м. Київ, вул. поштовим відправленням №557. Постанову №40/1 від 09 січня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 24 березня 2025 року, було передано на виконання до Іванківського ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУМЮ м. Київ. Вважає, що прийнята начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 постанова про визнання ОСОБА_1 , винним у чиненні правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності повністю відповідає вищенаведеним вимогам закону.

Дослідивши матеріали справи, подані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1025 від 25.10.2024 року на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 25 000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Так у зазначеній постанові зазначено, що 25.10.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк, а саме 15.10.2024 року, зазначений в направленій через АТ «Укрпошта» з повідомленням про вручення повістці від 05.10.2024 року №342618, для проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу, та своїми діями порушив підпункт 2 пункту 1 правил Військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, відповідно 15.10.2024 року скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 2 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно ч. 3 ст. 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів) затверджених Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів) затверджених Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджених Постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 р., належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно зі ст. 235 КУпАП адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до частини 1 статті 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що призовник, військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час, яких відповідачем суду надано не було. При цьому з огляду на презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

Як зазначено представником відповідача у відзиві 05 жовтня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , було надіслано через AT «Укрпошта» з повідомленням про вручення та описом вкладенням повістку від 05 жовтня 2024 року №342618, для уточнення військово-облікових даних ОСОБА_2 , в якій було зазначено дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 15 жовтня 2024 року. Тому відповідача, було належним чином оповіщено, що підтверджується поштовим відправленням, яке було повернено 21 грудня 2024 року з довідкою про причину повернення, в якій було зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою. Натомість до відзиву не долучено копію зазначеної повістки та опис вкладення цього поштового повідомлення, що перешкоджає суду дійти висновку, що 05 жовтня 2024 року на адресу позивача було направлено саме повістку №342618 з викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15.10.2024 року для проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу, а не інший документ.

Окрім того, із змісту рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тож, згідно з принципом презумпції невинуватості, який діє в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд доходить висновку, що відсутні належні, достатні та допустимі докази, про те, що позивач належним чином був повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 15.10.2024 року.

Окрім того, на підставі статті 268 КУпАП,особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, за правилами статті 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Представник позивача в позові зазначає, що оскаржувану постанову було ухвалено 25.10.2024 року, за відсутності та без повідомлення позивача.

Жодних доказів щодо повідомлення позивача про те, що розгляд адміністративної справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП відбудеться 25.10.2024 року, суду не надано. Наявна у матеріалах справи копія оскаржуваної постанови та її зміст дають можливість стверджувати, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП проводився за відсутності позивача.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 року у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 №05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Відтак, оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, оскільки має місце порушення норм процесуального права при її винесені, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведені вище обставини є підставою для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 1025 від 25.10.2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 210 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Щодо стягнення судових витрат, то суд зазначає наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1, 5, 7 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп., які підлягали до сплати за звернення до суду з вказаним позовом.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 251, 268, 280, 289 КУпАП, ст.ст. 72-79, 90, 242-246, 255, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення адміністративного стягнення № 1025 від 25.10.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Суддя Д.А. Свєтушкіна