Справа № 160/23935/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сластьон А.О., розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
20 серпня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:
-визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невнесенні за заявою від 22.07.2025року (вх.№1509 від 23.07.2025) до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей (даних) - про проходження позивачем 17.10.2018 року медичного огляду військово-лікарською комісією та про визнання непридатним до військової служби з виключенням мене 17.10.2018 з військового обліку військовозобов`язаних відповідно ст. 61а графи III Наказу МОУ від 14.08.2008 № 402, на підставі п.З ч.6 ст.37 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 17.10.2018);
-зобов`язати відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості (дані) про проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 медичного огляду військово-лікарською комісією та про визнання непридатним до військової служби з виключенням мене 17.10.2018 з військового обліку військовозобов`язаних відповідно ст. 61а графи III Наказу МОУ від 14.08.2008 № 402, на підставі п.3 ч.6 ст.37 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 17.10.2018).
Також, 20.08.2025 позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив забезпечити позовну заяву шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим ТЦК та СП вчиняти дії, пов`язані з заходами призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , окрім внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей (даних) про проходження мною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 17.10.2018 медичного огляду військово-лікарською комісією та про визнання непридатним до військової служби з виключенням мене 17.10.2018 з військового обліку військовозобов`язаних відповідно ст. 61а графи III Наказу МОУ від 14.08.2008 № 402, на підставі п.З ч.б ст.37 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 17.10.2018) під час мобілізації та її оформлення, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі.
Вказана заява згідно із протоколом автоматизованого розподілу від 20.08.2025 була передана для розгляду судді Сластьон А.О.
Згідно ч.1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.
В обґрунтування заяви позивач зазначає, що його протиправно поновлено на військовому обліку військовозобов`язаних. Позивач вважає, що без вжиття заходів забезпечення позову мобілізаційні заходи щодо позивача можуть бути початі та завершені, а це може спричинити негативні наслідки для позивача у зв`язку із зміною його статусу. Будь-яке рішення у справі не поновить порушені права, про які ним наголошено, без винесення ухвали про забезпечення позову.
Позивач вважає, що реалізація будь-яких мобілізаційних заходів щодо позивача не є можливою до надання судом оцінки правомірності допущеної відповідачем бездіяльності щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей (даних) про проходження позивачем 17.10.2018 медичного огляду військово-лікарською комісією та про визнання його непридатним до військової служби з виключенням його 17.10.2018 з військового обліку. Позивач наголошує на нагальності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки в іншому разі - при задоволенні цього позову поновити порушені права позивача буде неможливо.
Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1-3 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.
Оцінивши зміст заяви про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи про виклик у судове засідання, отже розгляд такої заяви здійснюється судом без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.
Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За правилами частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема й шляхом зупинення дії індивідуального акта.
Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
При цьому, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).
Обґрунтовуючи необхідність вжиття обраного заходу забезпечення позову, позивач зазначає, що невжиття вищевказаного способу забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення поданого ним позову.
На думку позивача, вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим ТЦК та СП вчиняти дії, пов`язані з заходами призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відносно ОСОБА_1 , окрім внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей (даних) про проходження мною ОСОБА_1 , 17.10.2018 медичного огляду військово-лікарською комісією та про визнання непридатним до військової служби з виключенням мене 17.10.2018 з військового обліку військовозобов`язаних відповідно ст. 61а графи III Наказу МОУ від 14.08.2008 № 402, на підставі п.З ч.б ст.37 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 17.10.2018) під час мобілізації та її оформлення, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі унеможливить будь-які негативні наслідки для позивача, пов`язані з незаконною мобілізацією.
На думку позивача, задоволення заяви про забезпечення позову є надважливим, оскільки існує очевидна загроза заподіяння шкоди правам та інтересам позивача шляхом неправомірної мобілізації. Іншими словами вказує, що якщо його буде призвано на військову службу під час мобілізації, то він автоматично втрачає статус невійськовозобов`язаної особи і набуває статусу військовослужбовця.
Дослідивши заяву про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов висновку, що доводи заяви про забезпечення адміністративного позову фактично зводяться до непогодження з бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиключення позивача з військового обліку.
Суд зазначає, що правомірність та оцінка оскаржуваних дій та допущеної бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиключення з військовому обліку позивача підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті та буде надана судом за результатами розгляду справи.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.
Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.
На момент розгляду заяви позивача у суду відсутні правові підстави для встановлення очевидних ознак протиправної бездіяльності відповідача.
Суд звертає увагу, що обставини правомірності (протиправності) дій щодо поновлення позивача на військовому обліку можуть бути встановлені лише за результатами розгляду справи по суті та дослідження усіх доказів, наданих як позивачем, так і відповідачем у цій справі.
Отже, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності відповідача може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності під час розгляду адміністративної справи по суті.
Доводи, які позивач наводить в обґрунтування заявлених ним вимог щодо вжиття заходів забезпечення його позову, фактично є аналогічними доводам його позову і здійснення судом їх перевірки призведе до вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, що є неприпустимим на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.
При цьому, суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви та докази, з яких можливо встановити порушення прав, свобод та інтересів позивача, а також, що захист прав, свобод та інтересів заявника буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт призову позивача на військову службу, зокрема, докази існування мобілізаційного розпорядження відсутні. Відтак, на момент звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову не підтверджено існування тих ризиків, якими позивач обґрунтовує необхідність забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації.
Отже, позивачем не надано докази, які б доводили те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що безумовно, рішення, дії або бездіяльність суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів правовідносин. Це може завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.
Отже, під час розгляду заяви про забезпечення позову судом не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Сластьон