Справа № 752/870/25
Суддя: Кокошко О. Б.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №752/870/25
Провадження №2-а/752/157/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кокошка О.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовною заявою адвоката Карасьова Олексія Сергійовича, поданою в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2024 адвокат Карасьов Олексій Сергійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовну заяву мотивує тим, що 12.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була винесена постанова за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП, № 870, згідно якої позивача визнано винним у вчиненні, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 21.0 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000,00 грн. Підставою для складання даної постанови є те, що позивач не перебуває на військовому обліку, тим самим порушив вимоги ч. 1 ст. 37 «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 22 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487.

Позивач вказує, що відповідач виніс оскаржувану постанову та протокол, без належного з`ясування всіх обставин справи, не вирішувалися жодні клопотання, не досліджувалися докази, хоча позивач надавав документи, які спростовували доводи відповідача.

В постанові зазначаються порушення із посиланням на норми, які не передбачаються такого обов`язку у позивача. Зокрема, в постанові зазначено, що позивач не перебуває на військовому обліку і це на думку відповідача є свідченням того, що він порушив вимоги ч. 1 ст. 37 «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 22 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, однак такі твердження є помилковими.

Положення статті 37 «Про військовий обов`язок та військову службу» жодним чином не закріплюють обов`язку позивача встати на військовий обліку, або перебувати на ньому, а вказує на те, в яких випадках призовників, військовозобов`язаних та резервістів беруть на військовий облік.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, диспозиція якої вказує, що підставою для її застосування є порушення правил військового обліку.

Стаття 210 КУпАП передбачає відповідальність саме за порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, які відповідач у своїй постанові не зазначив, оскільки не вказано конкретної норми, яка б покладала на позивача обов`язок та яку не виконав позивач.

Крім того, в постанові відсутня конкретна дата в яку він «вчинив» інкриміноване відповідачем адміністративне правопорушення, що враховуючи постійні зміни в законодавстві, в тому числі щодо розмірів адміністративної відповідальності не дає можливість оцінити, які норми необхідно застосовувати, враховуючи принцип незворотності дії законів та нормативно-правових актів у часі.

Позивач добровільно оновив дані через Резерв + у встановлений законом термін, що підтверджується відповідною відміткою «Дані уточнено вчасно».

Також позивач вказав, що процедура бронювання, яка визначена Порядком № 650, передбачає основну умови для бронювання працівника - перебування такого працівника на військовому обліку.

Враховуючи вищенаведене позивач вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а постанова складена в порушення визначеної законом процедури, тобто всупереч вимогам ст.ст. 278, 279 КУпАП, що є грубим порушенням норм чинного законодавства.

Зазначення відповідачем у оскаржуваній постанові стосовно того, що позивач не став на облік, не можуть братись до уваги, оскільки не відповідають дійсності, адже він не міг вчинити адміністративно-каране правопорушення за ч. 3 ст. 210 КупАП, бо норма ч. 3 ст. 210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що позивач і зробив 19.06.2024. Тож немає ні події, ні складу адміністративного правопорушення. У період виникнення спірних правовідносин до правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Дана постанова винесена без участі позивача, відповідач її на адресу позивача не надсилав, позивач отримав її особисто 24.12.2024, про шо свідчить інформація в самій.

Позивач не маючи постанову, не ознайомившись із її змістом не мав змоги оскаржити її у встановленому законом порядку та строки з поважних причин, а тому заява про поновлення строків підлягає задоволенню.

14.01.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кокошко О. Б.

16.01.2025 судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.

Своїм право мна подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано.

Дослідивши письмові докази у справі, з`ясуваши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що 12.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була винесена постанова № 870, згідно якої позивача визнано винним у вчиненні, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 21.0 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000,00 грн.

Згідно протоколу № 870 про адміністративне правопорушення від 17.12.2024 підставою для складання даної постанови є те, що 11.12.2024 о 14 год 30 хв встановлено, що позивач не перебуває на військовому обліку, тим самим порушив вимоги ч. 1 ст. 37 «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 22 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487.

Позивач в обґрунтування позовних вимог з поміж іншого зазначив про те, що оновив дані у застосунку Резерв+ на виконання вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З скріншоту із застосунку Резерв + вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на військовому обілку, дата уточнення даних 19.06.2024, є віськовозобов`язаним та має відстрочку (бронювання) до 17.04.2025.

Бронювання надано ОСОБА_1 згідно заяви №2974 як працівнику Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд».

Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633 ІХ від 11.04.2024.

Вказаним законом положення ч.10 ст.1Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції, згідно якої, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

У відповідності до положень ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало.

Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З 19.05.2024 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

Матеріалами справи встановлено, що позивач 19.06.2024 оновив свої військово-облікові дані, перебуває на військовому обліку та є заброньованим до 17.04.2025.

Таким, чином відповідач саме з 19.06.2024 міг отримати інформацію про «ймовірне» порушення позивачем правил військового обліку (не перебування на військовому обліку), які відсутні з його боку.

Отже, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП оскільки норма ч. 3 ст. 210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що позивач зробив добровільно. Закон, який погіршує становище особи, не має ретроспективної дії, отже притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП неможливе.

Окрім того, у оскаржуваній постанові відсутня конкретна дата вчинення інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення, що враховуючи постійні зміни в законодавстві, в тому числі щодо розмірів адміністративної відповідальності не дає можливість оцінити, які норми необхідно застосовувати, враховуючи принцип незворотності дії законів та нормативно-правових актів у часі.

Окрім того станом на день винесення відповідачем постанови 12.12.2024, ОСОБА_1 перебував на обліку в Територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки та мав бронювання до 17.04.2025.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210 КУпАП відносно позивача не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події адміністративного правопорушення.

Відповідач діяв не на підставі закону, а тому його дії є протиправними, а оскаржувана постанова має бути скасована, а провадження закрите. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги позивача обґрунтовані, і їх необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн стягуються на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 77, 90, 99, 139, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Карасьова Олексія Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене 19.02.2025.

Суддя О. Б. Кокошко