Справа № 300/5919/25
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про забезпечення позову
"21" серпня 2025 р. Справа № 300/5919/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шургот О.В., про забезпечення позову,
21.08.2025 до суду надійшла заява про забезпечення позову до подання адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шургот Оксана Василівна, до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо оскарження рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 15.08.2025 №931.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 15.08.2025 Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято згадане рішення від 15.08.2025 №931, згідно окремих положень якого зобов`язано:
«1.Здійснити демонтаж протягом 2-ох робочих днів з моменту оприлюднення цього рішення особі, що встановила (користується) самовільно встановленим об`єктом:
1.1. Тимчасову споруду поруч міського озера, навпроти будинку АДРЕСА_1 .
2. Конструктивні елементи благоустрою, що використовувались суб`єктами господарювання привести до належного санітарно-технічного стану.
3. Комунальному підприємству «Муніципальна інспекція «Добродій»» (М. Шутак) забезпечити розміщення копії цього рішення на об`єктах, передбачених пунктами 1 цього рішення.
4. Комунальному підприємству «Муніципальна інспекція «Добродій»» (М. Шутак) з моменту закінчення строку, встановленого пунктами 1 цього рішення, здійснити демонтаж самовільно встановлених об`єктів».
Так, заявник просить забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №931 від 15.08.2025 «Про демонтаж тимчасової споруди» до набрання законної сили судовим рішення у цій справі та заборони виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради, комунальному підприємству «Муніципальна інспекція «Добродій» та будь-яким іншим уповноваженим особам вчиняти дії, спрямовані на демонтаж: тимчасової споруди поруч міського озера, напроти будинку АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями в адміністративній справі №300/5919/25 визначено головуючого суддю Кафарського В.В.
Заява передана для розгляду головуючому судді 21.08.2025.
Відповідно до ч. 1 ст 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням вищенаведених приписів, суд розглянув заяву про забезпечення позову в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
При цьому, частиною 4 статті 150 КАС України встановлено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Частиною першою ст. 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
З аналізу наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що забезпечення позову здійснюється з метою гарантування виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог та спрямоване на те, щоб не допустити настання незворотних наслідків щодо відновлення порушеного права.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (зупинення оскаржуваного рішення). Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
З огляду на приписи статті 150 КАС України, небезпека істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В силу ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, аргументованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
До вирішення справи по суті суд може застосувати заходи забезпечення позову. Забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.
Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. В той же час, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17.
Судом встановлено, що 15.04.2024 між Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір №141-24 тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності строком до 15.04.2025.
Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна» (в редакції, чинній на момент закінчення строку дії договору №141-24, тобто станом на 15.04.2025), договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.
Таким чином, в даному випадку має місце спір щодо припинення чи продовження дії даного договору, що надає право ФОП ОСОБА_1 користуватись відповідними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових споруд, що, у свою чергу, може бути вирішено в процесі розгляду справи по суті.
Водночас, суд, враховуючи докази, додані до заяви про забезпечення позову, в тому числі, і те, що позивачем подано заяву на продовження терміну дії паспорту прив`язки, що підтверджується талоном про реєстрацію адміністративної послуги від 14.08.2025, вважає, що у випадку не вжиття заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а саме демонтаж вищезазначеного об`єкта завдасть істотної шкоди інтересам позивача та призведе до значних витрат для відновлення його попередньо стану.
Так, суд вважає, що у разі продовження активних дій щодо виконання рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради шляхом демонтажу тимчасової споруди поруч міського озера, навпроти будинку АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 , безумовно зазнає майнових втрат, пов`язаних з фізичним пошкодження конструкції, необхідності її ремонту або ж виготовлення нових елементів, а також, у майбутньому це потягне за собою зобов`язання щодо відшкодування витрат пов`язаних із демонтажем та зберіганням майна, а також оплати штрафних санкцій, що прямо передбачено Положенням про порядок звільнення земельних ділянок, що зайняті без правових підстав та належать до комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, затвердженим рішенням Івано-Франківської міської ради від 08.07.2016 №186-6.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що існують достатні підстави для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 300/5919/25 в такий належний спосіб: зупинити дію рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №931 від 15.08.2025 «Про демонтаж тимчасової споруди» до набрання законної сили судовим рішення у справі №300/5919/25 та заборонити Виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради, комунальному підприємству «Муніципальна інспекція «Добродій» вчиняти дії, спрямовані на демонтаж: тимчасової споруди поруч міського озера, напроти будинку АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Водночас, суд зауважує, що такий захід забезпечення адміністративного позову як «заборона будь-яким іншим уповноваженим особам вчиняти дії, спрямовані на демонтаж тимчасової споруди поруч міського озера, напроти будинку №5-А на вул. Саєвича в місті Івано-Франківськ, до набрання законної сили судовим рішенням в цій адміністративній справі» не підлягає задоволенню, оскільки заявником не надано, а судом не здобуто жодних доказів, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди його законним правам та інтересам збоку такого невизначеного кола осіб.
При цьому, суд виходить з того, що саме за змістом рішення органу місцевого самоврядування, що безумовно підлягає обов`язковому виконанню, жодних інших осіб, окрім комунального підприємства «Муніципальна інспекція «Добродій», не уповноважено вчиняти дій щодо демонтажу зазначеної тимчасової споруди поруч міського озера, напроти будинку №5-А на вул. Саєвича в місті Івано-Франківськ, відтак, перебирання на себе такого зобов`язання іншою особою, апріорі буде незаконним.
Окремо суд звертає увагу, що не висловлює думку щодо законності чи правомірності рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 15.08.2025 №931 «Про демонтаж тимчасової споруди», а рішення стосовно вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не має визначального впливу на рішення, яке згодом буде ухвалено судом за наслідком розгляду справи по суті. Так, вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті.
З урахуванням викладеного, подана заява про забезпечення позову, є частково обґрунтованою, внаслідок чого, підлягає до часткового задоволення.
Таким чином, враховуючи, що заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення, при цьому заявник згідно із квитанцією від 21.08.2025 підтвердила сплату судового збору на суму 908,40 грн за подання даної заяви про забезпечення адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача частини сплаченого судового збору в розмірі 750,00 грн.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,
Заяву ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шургот О.В., про забезпечення позову задовольнити частково.
Зупинити дію рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №931 від 15.08.2025 «Про демонтаж тимчасової споруди» до набрання законної сили судовим рішення у справі №300/5919/25.
Заборонити Виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради, комунальному підприємству «Муніципальна інспекція «Добродій» вчиняти дії, спрямовані на демонтаж: тимчасової споруди поруч міського озера, напроти будинку АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
В задоволенні решті вимог заяви відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.