Справа № 580/2183/25
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2183/25 Головуючий у І інстанції - Гаврилюк В.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Бужак Н.П., Василенка Я.М.,

при секретарі: Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № від 08.01.2025 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску прийняте відносно Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав, що недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування він не допустив, оскільки мала місце лише помилка у звітному розрахунку, яку останній самостійно виправив шляхом подання уточнених розрахунків, що не може бути підставою для застосування штрафних санкцій та пені.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № від 08.01.2025.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Головне управління ДПС у Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Черкаській області посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято правомірно та у відповідності із вимогами законодавства в результаті виявлених порушень.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно податкового Розрахунку, прийнятого ДПС 31.10.2023 (а.с. 14-15), у рядку 1.1. розділу І вказані суми нарахованої заробітної плати, працівникам, в розрізі місяців третього кварталу: 9611200,64 грн, 8704804,51 грн, 9736557,70 грн.

У рядку 3.1. цього розділу Розрахунку зазначені розміри єдиного внеску на суми нарахованої роботодавцями заробітної плати.

Крім того у рядку 1 розділу II Розрахунку зазначені суми грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу в розрізі місяців третього кварталу: 9546907,09 грн, 8703943,73 грн, 9506130,73 грн.

В результаті подання вищезазначених відомостей в ІКП по коду платежу 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності) виникла заборгованість з ЄСВ у сумі 5465466,78 гривень, а по коду платежу 71020000 (єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців) - переплата.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що в рядок 1.1 помилково було включено суму грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу, а в рядок 3.1. єдиний внесок, нарахований на це грошове забезпечення.

У зв`язку із виявленням вказаної помилки, Позивач 22.01.2024 подав уточнюючий Розрахунок (а.с. 17-18).

В уточнюючому Розрахунку було скориговано вищевказані відомості, а саме:

- від розміру нарахованої заробітної плати було віднято суми грошового забезпечення в розмірах 8894282,05 грн, 8107047,89 грн, 8794180,41 грн.

- від розміру нарахованого єдиного внеску на заробітну плату віднято суми єдиного внеску нарахованого на грошове забезпечення: 1955881,62 грн, 1783550,59 грн, 1934719,79 грн на загальну суму 5674152,00 грн

Згідно відомостей в ІКП по коду платежу 71010000 Аварійно-рятувального загону 22.01.2024 єдиний внесок було зменшено на 1955881,62 грн; 1783550,59 грн, 1934719,79 грн на загальну суму 5674152,00 грн (а.с. 24).

Згідно довідки від 09.02.2024 року № 349/АП23-00-13-02-13Е, станом на 09.02.2024 Аварійно-рятувальний загін не має податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів (у тому числі, розстроченої, реструктуризованої), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи.

08.01.2025 Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийняло рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким Позивачу визначено штраф у розмірі 1 177 811,94 грн та пеню у розмірі 654 036,94 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням Відповідача, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що помилка при зазначенні суми нарахованої заробітної плати, що призвела до автоматичного розрахунку по ЄСВ, яка в подальшому була виправлена Позивачем, не може слугувати підставою для застосування до нього штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування ЄСВ.

Ці обставини є такими, що мають наслідком протиправність прийнятого Відповідачем рішення від 08.01.2025 № .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.

Статтею 8 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Кошти, що надходять від сплати єдиного внеску та застосування фінансових санкцій відповідно до цього Закону, не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з частиною 5 статті 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується у іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок сплачується за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті першому частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Згідно з частиною 11 статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 10 статті 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, а згідно з пунктом 2 частини одинадцятої цієї статті, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За правилами частини десятої статті 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу;

2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що недоїмка по єдиному внеску може бути погашена лише грошовими коштами, у зв`язку з чим юридичним фактом, який породжує обов`язок платника ЄСВ сплатити штраф, передбачений пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI є факт сплати ним недоїмки з ЄСВ.

Разом з тим, така недоїмка не може бути погашена за рахунок уточнюючих показників звітності платника, в яких відображено нарахування до зменшення ЄСВ, а Закон № 2464-VI не передбачає покарання платника за самостійне зменшення раніше задекларованої суми єдиного внеску, шляхом подання уточнюючого звіту. Подання такого звіту не свідчить про погашення боргу для цілей нарахування штрафу, тобто об`єкт застосування штрафу у таких правовідносинах відсутній.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція № 449).

Згідно з пунктом 1 розділу VII Інструкції № 449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною чотирнадцятою статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Згідно з пунктом 2 розділу VII Інструкції № 449 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Відповідно до пункту 5 розділу VII Інструкції № 449 на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Документами, які є підставою для нарахування пені є: документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк її сплати: звіт платника щодо нарахування єдиного внеску (з додатним значенням); вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком; рішення суду.

Таким чином, у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску на платників єдиного внеску накладається штраф, розрахунок якого здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня.

Наявними в матеріалах даної адміністративної справи доказами підтверджується, що згідно податкового Розрахунку, прийнятого ДПС 31.10.2023 року (а.с. 14-15), у рядку 1.1. розділу І вказані суми нарахованої заробітної плати, працівникам, в розрізі місяців третього кварталу: 9611200,64 грн, 8704804,51 грн, 9736557,70 грн.

У рядку 3.1. цього розділу Розрахунку зазначені розміри єдиного внеску на суми нарахованої роботодавцями заробітної плати.

Крім того у рядку 1 розділу II Розрахунку зазначені суми грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу в розрізі місяців третього кварталу: 9546907,09 грн, 8703943,73 грн, 9506130,73 грн.

В результаті подання вищезазначених відомостей в ІКП по коду платежу 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності) виникла заборгованість з ЄСВ у сумі 5465466,78 грн.

У зв`язку із помилковим включенням в рядок 1.1 суми грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу, а в рядок 3.1. єдиного внеску, нарахованого на це грошове забезпечення, Позивач подав 22.01.2024 уточнюючий Розрахунок (а.с. 17-18).

В уточнюючому Розрахунку було скориговано вищевказані відомості, а саме:

1) від розміру нарахованої заробітної плати було віднято суми грошового забезпечення в розмірах 8894282,05 грн, 8107047,89 грн, 8794180,41 грн.

2) від розміру нарахованого єдиного внеску на заробітну плату віднято суми єдиного внеску нарахованого на грошове забезпечення: 1955881,62 грн, 1783550,59 грн, 1934719,79 грн на загальну суму 5674152,00 грн

Згідно відомостей в ІКП по коду платежу 71010000 Аварійно-рятувального загону 22.01.2024 єдиний внесок було зменшено на 1955881,62 грн; 1783550,59 грн, 1934719,79 грн на загальну суму 5674152,00грн (а.с. 24).

Таким чином, вказані коригування здійснені Відповідачем у зв`язку із поданням Позивачем уточнюючого розрахунку.

Колегія суддів звертає увагу, що платіжні інструкції (а.с. 25-40) підтверджують сплату Позивачем в строк, передбачений законом, ЄСВ за період, за який до останнього було застосовано штрафні санкції та нарахована пеня за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.

Згідно довідки від 09.02.2024 № 349/АП23-00-13-02-13Е, станом на 09.02.2024 Аварійно-рятувальний загін не має податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів (у тому числі, розстроченої, реструктуризованої), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи.

Крім того, згідно відомостей ІКП Позивача по коду платежу 71010000 станом на 31.12.2024 у нього відсутня заборгованість зі сплати єдиного внеску.

Таким чином, Позивач зобов`язання зі сплати єдиного внеску виконав у встановлені Законом терміни для такої сплати.

Разом з тим, помилка при зазначенні суми нарахованої заробітної плати, що призвела до автоматичного розрахунку по ЄСВ, яка в подальшому була виправлена Позивачем, не може слугувати підставою для застосування до останнього штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування ЄСВ.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року у справі № 806/1092/17, від 13 червня 2018 року у справі № 826/1016/16.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Головним управлінням ДПС у м. Києві в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваного рішення, з чим погоджується і колегія суддів.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління ДПС у Черкаській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Я.М. Василенко

Повний текст складено 19.08.2025 року.