Справа № 750/8278/25
Суддя: Косенко О. Д.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/8278/25
Провадження № 2-а/750/206/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Косенка О.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 835 від 23.05.2025 про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що жодних повісток про явку до ТЦК та СП за місцем свого постійного проживання не отримував, про те, що у нього є можливі порушення мобілізаційного порядку дізнався тільки 16.05.2025, коли в черговий раз оновив застосунок Резерв+. В той же день, 16.05.2025 взяв на роботі відпустку та 18.05.2025 поїхав до міста Чернігова для вирішення вказаного питання, однак 19.05.2025 на блокпосту на в`їзді до міста Чернігів його затримали представники поліції та доставили до ТЦК та СП, де було складено протокол №835 про адміністративне правопорушення.

Позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки визнаний в установленому порядку особою з інвалідністю.

Також Позивач вказує, що командиром III відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не надано підтвердження повноважень на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 КУпАП. У протоколі від 19.05.2025 №835 не вказано місце його складання, не проставлені прочерки в розділах даних свідків на першій сторінці.

Окрім цього, Позивач стверджує, що його було позбавлено права на захист оскільки розгляду справи саме керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки не відбулось. Прибувши 23.05.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в кабінеті №3, де знаходяться юристи, йому повідомили, що підписану постанову відправлять на адресу місця проживання. На зауваження Позивача, що справу має розглядати керівник ІНФОРМАЦІЯ_2 , йому повідомили, що він лише підпише постанову.

Позивач також вказує, що Відповідачем не надано доказів, що під час розгляду справи дійсно досліджувались докази, які можуть підвереджувати або спростовувати адміністративне правопорушення, а при накладанні стягнення були виконані вимоги ст. 33 КУпАП. Всупереч ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова від 23.05.2025 №835 взагалі не оголошувалась. Всупереч ч. 5 ст. 283 КУпАП у постанові від 23.05.2025 №835 про накладення адміністративного стягнення не міститься інформація про те, що постанова вважатиметься виконаною у разі сплати протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу.

Оскаржувану постанову Позивач просить скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 24.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач через систему «Електронний суд» надав відзив на позов, у якому проти його задоволення позовних вимог заперечив, вказавши, що повістка про виклик до ТЦК направлялася Позивачу за адресою місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 . АТ «Укрпошта» ІНФОРМАЦІЯ_3 було повернуто повістку у зв`язку із відсутністю Позивача за вказаною адресою, що підтверджується трекінгом № 544.

У відповідності до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу по мобілізації в особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 560 від 16.05.2024, належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи.

Також у відзиві міститься посилання на судову практику щодо застосування норм законодавства у спірних правовідносинах апеляційних адміністративних судів.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

19 травня 2025 року командиром ІІІ відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно Позивача було складено протокол № 835 про адміністративне правопорушення за фактом порушення абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: не з`явлення за викликом згідно повістки № 3212495 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 10-11) .

23 травня 2025 року начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 було винесено постанову № 835 про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн (а.с. 12).

У постанові зазначено, ОСОБА_1 , отримав повістку № 3212495 про виклик ІНФОРМАЦІЯ_4 на 30.04.2025, однак не з`явився, чим порушив абзац 8 частини 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до довідки до акту МСЕК серії 12 ААГ № 789373 Позивач має інвалідність 3 групи загального захворювання (а.с. 13-14).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. ст. 210, 210-1, 211, (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що Позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Частиною 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ встановлено обов`язки громадян під час мобілізації, зокрема: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абз. 8 ч. 3 ст. 22).

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк (абз. 19-20 ч. 3 ст. 22).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів (абз. 22).

Судом встановлено, що повісткою №3212495 Позивача було зобов`язано 30.04.2025 на 11.00 годин з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження медичного огляду (а.с. 34).

19 квітня 2025 року відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» вказану повістку було направлено рекомендованим листом (№ відправлення: 544) з відділення 14000 в м. Чернігові АТ «Укрпошта» на адресу за місцем проживання та реєстрації Позивача, а саме: АДРЕСА_2 (а.с. 35-38).

За результатами перевірки статусу відправлення (трекінгом) на офіційному сайті АТ «Укрпошта» поштове відправлення № 544 22.04.2025 прибуло до відділення 88016 м. Ужгород, цього ж дня здійснено невдалу спробу його вручення та 26.04.2025 відділенням 88016 м. Ужгород АТ «Укрпошта» повернуто повістку ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із відсутністю Позивача за вказаною адресою (а.с. 38-39).

У відповідності до Порядку проведення призову громадян на військову службу по мобілізації в особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 560 від 16.05.2024, особа вважається належним чином повідомленою про необхідність явки до ТЦК, якщо повістка про виклик згенерована в електронному вигляді, підписана кваліфікованим підписом керівника ТЦК, направлена рекомендованим листом з описом вкладення за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення облікових даних.

Пунктом 41 Порядку передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Пунктом 41-1 Положення передбачено, що перевірка чинності повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проводиться шляхом зчитування QR-коду за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості, зазначені у повістці, у тому числі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням мобільного додатка.

Отже, Позивач вважається належним чином повідомленим про необхідність явки до ТЦК, а тому суд відхиляє його доводи щодо зворотнього.

Факт складення стосовно Позивача протоколу про адміністративне правопорушення, надання письмових пояснень та підпису протоколу, а також притягнення його до адміністративної відповідальності про адміністративне правопорушення підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Натомість зазначені Позивачем у позовній заяві фактичні обставини розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення постанови про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності жодними доказами не підтверджені, а суд не може покладати в основу судового рішення лише твердження Позивача, не підкріплені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Крім того, суд зазначає, що будь-які обставини, пов`язані із особою військовозобов`язаного, у тому числі наявність підстав для звільнення чи відстрочки від мобілізації та військової служби, не позбавляють таку особу від обов`язку прибути за викликом до ТЦК та СП у встановлений у повістці строк.

Також суд не вбачає підстав для висновку, що несуттєві недоліки у складених працівниками ТЦК та СП процесуальних документах вплинули на законність прийнятого рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, адже всі недоліки є малозначними та не впливають на саму суть зафіксованого протоколом правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 2а- 475/09/1370 застосовані релевантні для цієї справи висновки та практика ЄСПЛ, за якими не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Саме рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Тобто, не кожен дефект певного адміністративного акта, якими по своїй суті є і протокол та постанова про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне (істотне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), де вказано, що згідно з усталеною судовою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 3 вказаної статті визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Зі сторони Позивача належних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів суду не надано.

З огляду на встановлені обставини, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженою особою Відповідача в межах наданих йому законом повноважень та з дотриманням вимог КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови начальника центру полковника ОСОБА_3 № 835 від 23.05.2025 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Суддя Олег КОСЕНКО