Справа № 127/23396/24
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/23396/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бессараб Н.М.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

21 серпня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про скасування рішення про примусове видворення з України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправно та скасування рішення №1 від 13.01.2024 «Про примусове видворення з України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено те, що 24.04.2018 громадянин ОСОБА_4 перетнув державний кордон України з приватною метою.

Так, 28.08.2018 Мурованокуриловецьким РС УДМС України у Вінницькій області відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 203 КУпАП, згідно якого 28.08.2018 о 10.38 год. було встановлено, що гр. ОСОБА_4 перебував на території України понад встановлений законодавством термін перебування іноземців на території України. У поясненнях до протоколу ОСОБА_2 зазначив: «Я, громадянин Молдови ОСОБА_2 приїхав в Україну 24.04.2018 та по теперішній час (28.08.2018) не виїхав за її межі, по питанню реєстрації та отримання імміграції не звертався».

Постановою Мурованокуриловецького РС УДМС України у Вінницькій області від 28.08.2018 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. за те, що 28.08.2018 о 10.38 год. було встановлено, що гр. ОСОБА_4 перебував на території України понад встановлений законодавством термін перебування іноземців на території України.

28.08.2018 Мурованокуриловецьким РС УДМС України у Вінницькій області було прийнято рішення №3 про примусове повернення в країну походження гр. ОСОБА_4 . Зобов`язано вказаного іноземця покинути територію України у 30-денний термін.

Розпискою ОСОБА_1 від 28.08.2018 підтверджується, що гр. Молдови ОСОБА_5 , повідомлено, що відповідно до законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства прийнято рішення про його примусове повернення в країну походження. Він зобов`язався не пізніше 26.09.2018 року залишити територію України. З вимогами ст.ст. 26, 30, 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року ознайомлений, суть зрозумів. Йому роз`яснено, що він має право негайно повідомити про прийняте стосовно нього рішення захиснику, дипломатичному представнику своєї держави чи іншу особу, а також дане рішення може оскаржити у суді. Примірник рішення про примусове повернення в країну походження отримав.

Так, у своїх поясненнях від 28.08.2018 ОСОБА_2 вказував, що він, громадянин Молдови ОСОБА_2 , приїхав в Україну 24.04.2018 в гості до ОСОБА_6 та поселився в її будинку, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Мурованокуриловецький р-н, с. Жван та по закінченню терміну перебування іноземців на території України не виїхав за її межі, тому що дана громадянка є його дружиною, але вони з нею розлучені і він вирішив залишитися тут проживати та по питанню реєстрації чи продовження терміну перебування на території України не звертався. В країні його постійного проживання Молдови немає загрози життю та здоров`ю. В Україні він не знаходиться під судом чи слідством та інших обмежень виїзду за територію України немає. До адміністративної чи кримінальної відповідальності в Україні не притягувався. Українську мову розуміє, пояснення дає з власної волі без перекладача.

Постановою Могилів-Подільського відділу УДМС України у Вінницькій області від 13.01.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. за те, що 13.01.2024 об 11.30 год. за адресою: м. Могилів Подільський, проспект Незалежності, 11 виявлено громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 3, ч.3 ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року, п/п 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та ОБГ на території України, затвердженого постановою КМУ №150 від 15.02.2012 року. Копію цієї постанови ОСОБА_2 отримав 13.01.2024, що підтверджується його підписом.

Рішенням Могилів-Подільського відділу УДМС України у Вінницькій області №1 від 13.01.2024 вирішено примусово видворити за межі країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою для прийняття вказаного рішення слугувало те, що в ході здійснення заходів, направлених на протидію нелегальній міграції, співробітниками Могидів-Подільського відділу УДМС у Вінницькій області 13.01.2024 в м. Могилів-Подільському Вінницької області виявлено громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами перевірок встановлено обставини, які слугують підставою для винесення рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 у відповідності з вимогами частини 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року (з останніми змінами, внесеними Законом України №2952-ІХвіл 24.02.2023 року (Закон №3773-VI),а саме як особи, яка не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення Мурованокуриловецького сектору УДМС у Вінницькій області №3 від 28.08.2018 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни. Згідно із зазначеним рішенням ОСОБА_2 зобов`язувався покинути територію держави до 26.09.2018 року. Рішення Мурованокуриловецького сектору УДМС у Вінницькій області №3 від 28.08.2018 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянином Республіки Молдова ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не оскаржувалося. У громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено обставин, на підставі яких він не може бути примусово видворений з України.

Крім того, у розписці ОСОБА_1 від 13.01.2024 року зазначено, що йому відомо про прийняте рішення про його примусове видворення з України. Йому роз`яснено, що він має право повідомити про прийняте стосовно рішення захиснику, дипломатичному представнику своєї держави чи іншу особу, дане рішення у встановленому законом порядку може оскаржити у суді. Він не має наміру оскаржувати рішення про своє примусове видворення з України. Підтверджує, що немає потреби інформувати про прийняте відносно нього рішення про примусове видворення Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області. Зобов`язується самостійно виконати прийняте відносно нього рішення про примусове видворення з України. Його попереджено, що у разі невиконання рішення про примусове видворення на підставі судового рішення він може бути затриманий та поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства. Підтверджує, що за межами України відсутня загроза здоров`ю, життю чи свободі. Другий примірник рішення про його примусове видворення з України отримав.

Також, рішенням УДМС у Вінницькій області від 15.01.2024 заборонено громадянину Республіки Молдова ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзд в Україну строком на 5 (п`ять) років, як особі, відносно якої прийнято рішення про примусове видворення з України.

Не погоджуючись з рішенням Могилів-Подільського відділу УДМС України у Вінницькій області №1 від 13.01.2024 про примусове видворення за межі країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач оскаржив його до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 26 Конституції України закріплено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Стаття 33 Конституції України встановлює, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються судом.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду визначається Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Згідно ч. 1 ст. 1 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно ч. 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянство» встановлює, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянство» визначено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня прийняття такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.

При цьому, порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (Інструкція).

Згідно п. 2 розділу І Інструкції у цій Інструкції терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Пунктом 5 розділу 1 Інструкції передбачено підстави для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни зокрема: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Пунктом 1-5 розділу 2 Інструкції визначено, що рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства (додаток 1) (далі - рішення про примусове повернення) готує у двох примірниках посадова особа органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ і затверджує начальник (заступник начальника) відповідного органу/ підрозділу або особа, яка виконує його обов`язки, за наявності підстав, зазначених у пункті 5 розділу І цієї Інструкції, з подальшим повідомленням щодо рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства (додаток 2) упродовж 24 годин прокурора за територіальністю про підстави прийняття такого рішення. Рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства (додаток 3). У разі відмови іноземця від особистого підпису в рішенні про примусове повернення посадова особа робить про це запис у рішенні про примусове повернення в присутності двох свідків. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, упродовж якого іноземець зобов`язаний виїхати з України, який не має перевищувати 30 днів з дня прийняття такого рішення. Один з примірників рішення про примусове повернення видається іноземцю, стосовно якого воно прийнято, інший залишається в органі, який його прийняв.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Рішення про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, крім рішень, прийнятих органами охорони державного кордону, що виконуються такими органами. Контроль за правильністю і своєчасністю виконання рішення про примусове видворення здійснює орган, який прийняв таке рішення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.

Згідно з Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, (Порядок), іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відповідно до п. 6 Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком в`їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов`язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну.

Пунктом 8 Порядку визначено, що заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше, ніж за десять та не пізніше, ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.04.2018 громадянин ОСОБА_4 перетнув державний кордон України з приватною метою.

Так, постановою Мурованокуриловецького РС УДМС України у Вінницькій області від 28.08.2018 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. за те, що гр. ОСОБА_4 перебував на території України понад встановлений законодавством термін перебування іноземців на території України.

28.08.2018 Мурованокуриловецьким РС УДМС України у Вінницькій області було прийнято рішення №3 про примусове повернення в країну походження гр. ОСОБА_4 . Зобов`язано вказаного іноземця покинути територію України у 30-денний термін. Примірник вказаного рішення ОСОБА_2 отримав та зобов`язався не пізніше 26.09.2018 залишити територію України, що підтверджується його розпискою.

Проте, ОСОБА_2 у визначений термін до 26.09.2018 та в подальшому, територію України не покинув, для продовження строку перебування на території України до територіальних підрозділів правління ДМС України у Вінницькій області не звертався.

За таких обставин, постановою Могилів-Подільського відділу УДМС України у Вінницькій області від 13.01.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП, оскільки він ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 3, ч.3 ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року, п/п 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та ОБГ на території України, затвердженого постановою КМУ №150 від 15.02.2012 року.

Рішенням Могилів-Подільського відділу УДМС України у Вінницькій області №1 від 13.01.2024 вирішено примусово видворити за межі країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , примірник рішення про примусове видворення за межі країни отримав, що підтверджується його розпискою і виконав дане рішення у той же день.

Разом з тим, позивач не надав суду належних доказів у підтвердження існування в нього законних джерел доходу на території України та підстав для тимчасового проживання, встановлених ч. ч. 4-12 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у встановленому законом порядку, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.