Справа № 605/302/25
Суддя: Кравчук В. М.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 605/302/25
Провадження №2-а/605/21/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

22 серпня 2025 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Кравчук В.М.,

за участі секретаря судового засідання Лежигубської О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Істеревича А.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Зміст позовних вимог та суть справи

14.07.2025 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області через канцелярію суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий в його інтересах представником, адвокатом Істеревичем Андрієм Зіновійовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №438 від 06.10.2006, доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 04.07.2025 № 017/04.1/6171) до СПД №2 (м. Підгайці) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5103057 від 30.06.2025 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесеної інспектором поліції СПД №2 (м. Підгайці) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, капітаном поліції Павликом І.Р.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 30.06.2025 року о 09.14 год., по проспекту Незалежності, 5 у м. Пiдгайцi Тернопiльського району Тернопільської областi на нього складено постанову серії ЕНА №5103057 вiд 30.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. ОСОБА_1 вважає, що жодного правопорушення він не вчинив, а інспектором поліції було безпідставно притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до оскаржуваної постанови, винесеної поліцейським Тернопiльського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській областi, капітаном поліції Павликом Iваном Романовичем, 30.06.2025 року о 09.14 год., ОСОБА_1 , керуючи ТЗ BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Незалежностi, 5 у м. Підгайці Тернопiльського району Тернопільської областi, здійснив зупинку 10 метрів до виїзду з прилеглої території, чим порушив пункт 15.9(и) Правил дорожнього руху. Постановою на нього накладено адмiнiстративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн (триста сорок гривень 00 коп).

ОСОБА_1 вважає накладене стягнення неправомірним i необгрунтованим, оскільки в дійсності такого порушення не було. Позивач не заперечує, що дійсно 30.06.2025 близько 09.00 год. приїхав на ТЗ BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 до магазину «Рибак», що знаходиться по проспекту Незалежностi, 5 у м. Підгайці Тернопiльського району Тернопільської областi, щоб купити продукти. В цей час до зазначеного магазину під`їхав автомобiль, який привіз товар. ОСОБА_1 від`їхав, щоб пропустити цей автомобiль та припаркувався лівіше. Позивач звертає увагу на те, що автомобілю «з товаром», щоб заїхати до зазначеного магазину, потрібно було виїхати на тротуар, а потім по тротуару під`їхати до магазину. У цей час приїхав працiвник поліцiї, який винiс постанову про адміністративне правопорушення.

Також у позовній заяві позивач стверджує, що вказана ділянка не є прилеглою територією, там є тiльки тротуар. Зліва i справа вiд автомобiля ОСОБА_1 були припаркованi інші автомобілі, однак працiвник поліції винiс постанову тiльки щодо нього, не здійснивши жодних вимірів та фотофіксацій, які могли б бути доказами для винесення постанови.

Отже, предметом спору є визнання незаконною та скасування постанови серії ЕНА №5103057 вiд 30.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Процесуальний рух справи, заяви та клопотання сторін

Ухвалою від 16.07.2025 позовна заява була залишена без руху з підстав невиконання вимог ч.3 ст.161 КАС України - недолучення до позовної заяви документа про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивачу надано п`ятиденний строк для усунення недоліків.

17.07.2025, в межах встановленого строку, на виконання вимог вказаної ухвали до суду від позивача надійшла заява про долучення документа про сплату судового збору, й зокрема долучено квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки.

Ухвалою від 22.07.2025 адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрите провадження у цій справі. Судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін призначене на 29 липня 2025 року.

22.07.2025 року до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання представника позивача, адвоката Істеревича Андрія Зіновійовича, про проведення призначеного на 29.07.2025 судового засідання в режимі відеоконференції з його участю поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку.

Крім того, в адміністративному позові, представник позивача, адвокат Істеревич Андрій Зіновійович клопотав про виклик в судове засідання та допит в якості свідка ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 23.07.2025 клопотання адвоката Істеревича А.З. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції та виклик свідка ОСОБА_2 у призначене судове засідання- задоволено.

25.07.2025 до суду надійшло клопотання начальника СПД №2 майора поліції Василя Юрика про заміну неналежного відповідача - СПД №2 (м. Підгайці) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, на належного - ГУНП в Тернопільській області.

29.07.2025 у призначене судове засідання з`явився позивач ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Істеревич А.З. (в режимі ВКЗ). Представник СПД №2 (м.Підгайці) ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не повідомив про причини неявки.

Ухвалою суду від 29.07.2025 було замінено первинного (неналежного) відповідача - СПД №2 (м. Підгайці) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, належним відповідачем - ГУНП в Тернопільській області, судове засідання відкладено на 12 серпня 2025 року на 13 год. 30 хв.

05.08.2025 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області через канцелярію суду, засобами поштового зв`язку, надійшов відзив на позов від ГУНП в Тернопільській області, поданий представником відповідача, юрисконсультом ВПЗ ГУНП в Тернопільській області Мар`яною Волянюк.

Відповідач позов не визнає, просить у задоволенні позову відмовити через його безпідставність; у зв`язку із зайнятістю по службі представника ГУНП в Тернопільській області, справу слухати у його відсутності.

Свою позицію відповідач мотивує тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обґрунтованою та законною. Позивач дійсно допустив порушення ПДР, тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах його "дискредиційних" повноважень та в суворому дотриманні закону, відтак, відповідно до об`єктивних обставин справи, на думку відповідача, позов до задоволення не підлягає. Також, як стверджує відповідач, позивач не висловлював скарг на постанову, хоча міг це зробити відповідно до ст.293 КУпАП, отже скарг на винесення постанови не було. Факт вчинення правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, який долучено до відзиву в якості доказу.

11.08.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій повідомлено, що 05.08.2025 позивач і його представник через систему "Електронний суд" отримали відзив. У відзиві відповідач посилається на те, що факт вчинення правопорушення підтверджується відео з нагрудної камери працівника поліції, однак, самі відеоматеріали не долучені, а тому сторона позивача з цим доказом не ознайомлена. Втім, представлені у відзиві на позовну заяву докази та міркування не спростовують викладені позовні вимоги, тому сторона позивача просить долучити відповідь на відзив до матеріалів справи та задовольнити позовні вимоги, зазначені в поданому позові в повному обсязі.

12.08.2025 у судове засідання з`явився позивач та його представник. Також з`явився свідок ОСОБА_2 . Представник відповідача не з`явився, у відзиві клопотав розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до змісту ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши думку учасників, суд протокольно ухвалив продовжити розгляд справи, надати вступне слово позивачу та представнику позивача, оголосити стислий зміст відзиву на підставі ч.7 ст.205 КАС України, допитати свідка та відкласти судовий розгляд до 19.08.2025 для надання можливості позивачу та його представнику ознайомитись з матеріалами справи, а саме наданим відповідачем і долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

19.08.2025 у судове засідання з`явився позивач та його представник. Представник відповідача не з`явився, у відзиві клопотав розгляд справи проводити без його участі.

Суд продовжив розгляд справи, з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, заслухав додаткові пояснення та перейшов до стадії ухвалення судового рішення, визначивши час його проголошення у цьому судовому засіданні - 22.08.2025 о 12.00 год.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Заслухавши пояснення сторони позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та докази в сукупності, суд встановив таке.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

30 червня 2025 року інспектором поліції СПД №2 (м. Підгайці) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, капітаном поліції Павликом Іваном Романовичем стосовно ОСОБА_1 було винесенопостанову серії ЕНА №5103057 вiд 30.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340,00 грн.

В оскаржуваній постанові зафіксовано, що 30.06.2025 о 09 год. 07 хв. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем BMW528 д.н.з. НОМЕР_1 (що належить ОСОБА_3 ), по проспекту Незалежностi, 5 у м. Підгайці Тернопiльського районi Тернопільської областi здійснив зупинку 10 метрів до виїзду з прилеглої території, чим порушив підпункт и пункту 15.9 Правил дорожнього руху -заборона зупинки ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

При дослідженні судом матеріалів справи, а саме відеозапису з бодікамери поліцейського Павлика І.Р. , встановлено, що автомобіль чорного кольору марки BMW д.н.з НОМЕР_2 , як і низка інших автомобілів, припаркований в м. Підгайці перед бордюром, який розділяє тротуар і проїзну частину, навпроти двоповерхових будівель, на першому поверсі яких знаходяться комерційні приміщення (магазини, кав`ярня, пекарня), на другому - житлові. Тротуар широкий, є клумба, навпроти кав`ярні там розташований літній майданчик. У місці навпроти магазину бордюр тротуара візуально дещо нижчий. Зі слів свідка - бордюр просів від частого проїзду до магазину вантажного транспорту, ніякої "прилеглої території", якогось заїзду там нема.

На початку відео поліцейський підходить до позивача, який знаходиться неподалік, в кількох метрах від автомобіля, біля кав`ярні, п`є каву. При цьому, з відеозапису вбачається, що при зверненні до позивача патрульний поліцейський повідомив, що його транспортний засіб перегороджує в`їзд до магазину вантажному автомобілю, який здійснює комерційні перевезення. На відео видно, що вантажний автомобіль вже знаходиться на пішоходній зоні впритул перед вхідними дверима в магазин «Рибак», однак візуально автомобіль позивача не перешкоджає його в`їзду чи/та виїзду, оскільки знаходиться не прямо навпроти цього автомобіля, а ліворуч від нього.

Зі слів позивача, спочатку він дійсно зупинився навпроти магазину «Рибак», однак коли під`їхав вантажний автомобіль, він побачив, що його автомобіль створює перешкоду для про`їзду, тому перепаркувався ліворуч. Праворуч від автомобіля позивача, паралельно, на достатній відстані, припаркований ще один автомобіль, який візуально створює перешкоду для проїзду вантажного автомобіля, однак бічний інтервал між автомобілями є достатнім для безпечного маневрування, зокрема, для в`їзду/виїзду.

Позивач та його знайомий, з яким він пив каву в момент приїзду патрульного автомобіля поліцейського (свідок ОСОБА_2 ), заперечували, що мало місце порушення ПДР, пояснювали обставини, однак поліцейський почав складати постанову. При цьому, ОСОБА_2 зауважив, що всі завжди тут паркуються, водіїв на автомобілях з місцевими номерами ніколи не штрафують, а цей ТЗ має "чужі" номери, тому поліцейський одразу почав складати постанову. ОСОБА_1 висловлював заперечення, повідомив, що буде оскаржувати цю постанову в суді, бо вважає її несправедливою.

На запитання позивача до поліцейського, за що саме складена постанова, поліцейський відповів: «Загородили в`їзд 10 м до прилеглої території» (час 9.16), про що зазначено і в оскаржуваній постанові (арк. спр.5). Водночас, на дослідженому відеозаписі, наданому представником відповідача, не зафіксовано проведення патрульним поліцейським замірів із метою визначення відстані від транспортного засобу позивача до виїзду з прилеглої території, а також в матеріалах справи нема доказів, що вказана відстань становить менше 10 м.

Разом з тим, слід зазначити, що під час складання постанови про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , праворуч від автомобіля позивача, та навпроти вантажного автомобіля, що здійснює комерційні перевезення, якраз у єдиному вільному для проїзду проміжку, під`їхав та зупинився ще один легковий автомобіль, після чого виїзд вантажного автомобіля з тротуара вже став неможливим. Поліцейський, після складення постанови щодо позивача, підійшов до водія того автомобіля, який також знаходився у кількох метрах від свого ТЗ, зробив йому усне зауваження по факту зупинки. Із слів поліцейського, можна зробити висновок, що зупинка інших автомобілів біля прилеглої території в момент вигрузки/загрузки автомобілів, що розвозять товар, дозволяється за умови, якщо водії цих транспортних засобів знаходяться в автомобілі (час на відео 9.17).

Надалі поліцейські сіли в свій автомобіль і поїхали з місця події, при цьому один з них вже в автомобілі вжив нецензурну лексику, ймовірно в сторону позивача.

У судовому засіданні було допитано очевидця події, свідка ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Стара Рафалівка Володимирецького району Рівненської області, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 21.06.2000 Підгаєцьким РВ УМВС України в Тернопільській області, проживає за адресою АДРЕСА_1 з 90-х років). Свідок показав, що він працює таксистом з 2013 року, а водійський стаж має з 1983 року. У той день вранці він перебував біля кав`ярні по проспекту Незалежностi в м. Підгайці, його авто було припарковане поряд. ОСОБА_1 під`їхав на автомобілі своєї дочки на київських номерах і припаркувався на вільне місце, вони взяли каву і розмовляли, коли під`їхала вантажівка з продуктами. Тоді ОСОБА_1 від`їхав, перепаркувався лівіше, де якраз звільнилося місце, надавши вантажівці можливість заїхати по тротуару впритул до магазину. Надалі приїхав поліцейський автомобіль і поліцейський Павлик І.Р. одноособово почав складати постанову, хоча і він і ОСОБА_1 неодноразово казали йому, що там прилеглої території нема, і все життя всі тут паркуються, ще й складно знайти вільне місце. Свідок впевнений, що постанову склали, тому що автомобіль має "чужі" номери, тому поліцейський думав, що водій теж не місцевий. Більш того, у той же день після обіду там був припаркований ТЗ заступника начальника поліції м. Підгайці, а кілька тижнів по тому інший екіпаж поліцейських виписав штраф вже водію вантажівки, який заїхав на тротуар.

Позивач вважає, що штраф на нього накладено безпідставно і несправедливо, просить позов задовольнити, визнати постанову незаконною та скасувати її.

Представник позивача, адвокат Істеревич А.З., звернув увагу, що відео лише підкреслило суб`єктивний підхід інспектора при складанні постанови, оскільки з низки припаркованих рядочком біля тротуара автомобілів, постанову за зупинку ближче 10 метрів до виїзду з прилеглої території складено лише стосовно ОСОБА_1 . Оскільки є сумнів, що тротуар в цьому місці взагалі можна вважати прилеглою територією, відсутня подія і склад правопорушення, тому просив позов задавольнити і повернути позивачу сплачений судовий збір.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Вирішуючи спір і оцінюючи факти, встановлені у процесі розгляду справи, суд виходить з таких законодавчих норм та мотивів, відповідно до встановлених правовідносин.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються нормами КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно приписів ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо.

Відповідно до оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, приписами якої передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 в редакції від 03.04.2025, передбачено, що вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п.1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, задавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.15.1 ПДР, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п.15.2 ПДР, за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Згідно з п. 15.9 «и» ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до п.1.10 ПДР, прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Належним доказом порушення п.15.9.и ПДР, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем надано оптичний диск із відеозаписом події 30.06.2025, на якому зафіксовано лише процесуальний розгляд та винесення оскаржуваної постанови. При чому, слід зазначити, працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 його прав, які передбачені ст. 268 КУпАП, і не надав можливості скористатися ними, чим порушив порядок розгляду справи.

На відеозаписі не зафіксовано факту порушення ОСОБА_1 п.п «и» п.15.9 ПДР, а саме зупинки ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій, оскільки працівниками поліції замір відстані не здійснювався, однак він є необхідним для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту відеозапису неможливо не лише встановити якусь відстань, але й загалом наявність цієї "прилеглої території". На відео видно низку автомобілів, припаркованих перед бордюром, який розділяє широкий тротуар з бруківки і проїзну частину. З іншої сторони тротуара щільна двоповерхова забудова, без будь-яких заїздів у двори, на парковки тощо. На першому поверсі будинків знаходяться комерційні приміщення (магазини, кав`ярня, пекарня). Тротуар широкий, є клумба, навпроти кав`ярні розташований літній майданчик. У місці навпроти магазину бордюр тротуара візуально дещо нижчий, ймовірно від частого проїзду до магазину вантажного транспорту. Втім, приписами пункту 26.3 ПДР України передбачено, що у пішохідну зону дозволяється в`їзд транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні. Нічого більше не вказує на те, що це є в`їзд на "прилеглу територію".

Оскільки тягар доказування в адміністративному процесі покладається на суб`єктів владних повноважень, слід відзначити, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови, як і доказів, що спростували б доводи позивача про дотримання ним п.15.9.и Правил дорожнього руху.

Разом з тим, у справах про адміністративні правопорушення має застосовуватися стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом».

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а.

З урахуванням правових позицій, сформованих у постановах КАС Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17) та від 07.03.2020 по справі №482/83/17, відповідачем не надано належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, внаслідок чого відсутні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач дійшов передчасного висновку щодо визнання винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Крім того, у відзиві на позов представниця відповідача вказує, що "позивач не висловлював скарг на постанову, хоча міг це зробити відповідно до ст. 293 КУпАП, отже скарг на винесення постанови не було". Разом з тим, слід наголосити, що особа, яка була притягнута до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до ч. 1 ст. 268 та п.3 ч.1 ст.288 КУпАП може оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України. Саме цим правом позивач ОСОБА_1 і скористався.

За таких обставин, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 п.п «и» п.15.9 ПДР України, а тому і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Отже, суд вважає за необхідне скасувати постанову серії ЕНА №5103057 вiд 30.06.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 122 КУпАП за відсутності в його діях складу правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.), понесені ОСОБА_1 , підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з ГУНП в Тернопільській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,8,11,94,99, 139, 159,160-163,171-2,246 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5103057 вiд 30.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ЕНА №5103057 вiд 30.06.2025, винесену інспектором поліції СПД №2 (м. Підгайці) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, капітаном поліції Павликом І.Р. про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути з ГУНП в Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Копію судового рішення невідкладно надати (надіслати) учасникам справи.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 , виданий органом 6124 08.01.2019; РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; тел.: НОМЕР_6 .

Представник позивача: Iстеревич Андрій Зіновійович, адреса: вул. Князя Острозького, 33, м. Тернопіль, 46006, РНОКПП НОМЕР_7 , тел. НОМЕР_8 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, адреса вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код №40108720; тел. (0352)27-16-43; електронна адреса:

Повний текст рішення суду складено і проголошено 22 серпня 2025 року.

Головуюча: Валентина КРАВЧУК