Справа № 520/12614/25
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладання штрафу № 5.0-14-12 від 01.04.2025, винесену Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області.
В обґрунтування позовних вимог стверджує, що був позбавлений можливості надати пояснення та необхідні документи для перевірки у зв`язку з відсутністю повідомлення про проведення позапланової перевірки. Також, позивач вказує на порушення Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області приписів чинного законодавства щодо строків розгляду справи про накладення штрафу.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 відкрито спрощене провадження у вказаній адміністративній справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, позивачу - відповідь на відзив.
Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому вказує, що управління повідомило позивача про проведення позапланової перевірки характеристик продукції належним чином. Факт не отримання позивачем кореспонденції не може вважатися поважною причиною не виконання вимог управління, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. Зауважив, що акцентування позивачем уваги на винесенні постанови про накладення штрафу № 5.0-14-12 за межами встановлених термінів, саме 01.04.2025, на один день пізніше, є спробою уникнути відповідальності за вчинене останнім порушення 6 ч. 4 ст. 44 Закону № 2735-VІ.
Позивач, не погоджуючись з доводами відзиву, надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що постанова про накладення штрафу винесена 01.04.2025, хоча згідно з ч. 7 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", вона мала бути винесена не пізніше 31.03.2025. Вказане порушення є істотним процесуальним порушенням і, відповідно тягне незаконність відповідного рішення незалежно від обставин порушення.
Представник відповідача надав заперечення, в яких зауважив, що позивач обмежується лише встановленням факту порушення строків винесення постанови про накладення штрафу, під час прийняття такого рішення, чим, фактично, вдається до надмірного формалізму в застосуванні правових норм, залишивши поза увагою зміст та суть спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши викладені сторонами обставини справи та надані на їх підтвердження докази, суд прийшов до наступного.
Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області направлено рекомендований лист-вимогу, який містив інформацію щодо необхідності надання позивачем для проведення позапланової перевірки характеристик продукції наступні документи/завірені копії:
- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
- документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг, (товарно-супровідна документація або договори, накладні, тощо);
- інформацію про наявність (залишки) визначеної продукції;
- копії декларацій про відповідність на відповідний вид продукції (за наявності);
- документи, які свідчать про звернення вищезазначеного суб`єкта господарювання до вас з вимогою приведення відповідної продукції у відповідність до встановлених вимог;
- інформацію про приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами.
Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області видано наказ від 10.03.2025 № 217 та направлення на проведення перевірки № 99 від 10.03.2025 відповідно до Закону №2735-VІ та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" стосовно проведення перевірки характеристик продукції ФОП ОСОБА_1 , з терміном проведення перевірки з 11.03.2025 по 14.03.2025.
Посадовими особами органу ринкового нагляду складено акт перевірки характеристик продукції від 14.03.2025 № 99 та протокол про виявлене порушення вимог Закону № 2735-VІ та Закону №2736-VI, а саме створення перешкод шляхом недопущення до проведення перевірок характеристик продукції та невиконання встановлених цим Законом вимог посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд.
01.04.2025 ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області винесено постанову за № 5.0-14-12 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_2 у сумі 170000,00 грн., за порушення вимог п. 6 ч. 4 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції".
Не погоджуючись із зазначеним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції визначено Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" (Закон №2735-VI).
За визначеннями у ст. 1 Закону 3 №2735-VI орган державного ринкового нагляду - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного ринкового нагляду у межах сфери своєї відповідальності, державний колегіальний орган, що визначається відповідно до цього Закону (далі - орган ринкового нагляду). У разі якщо орган ринкового нагляду здійснює визначені цим Законом та Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" повноваження також через свої територіальні органи, термін "орган ринкового нагляду" позначає також його територіальні органи;
державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.
Метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам (ч. 1 ст. 4 Закон №2735-VI).
За приписами ч. 1 ст. 11 Закону №2735-VI з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності: проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування) (п. 4), вживають у порядку, визначеному цим та іншими законами України, заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень вимог цього Закону та встановлених вимог (п. 11).
Частиною 1 ст. 22 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" визначено, що заходами ринкового нагляду є: 1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); 2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції; 3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; 4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.
Згідно з ч. 2 ст. 23 Закон України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", при проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, та іншу інформацію щодо продукції.
Відповідно до частин 3 і 6 ст. 23 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи.
Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону. У разі одержання інформації про попадання на ринок продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та направлення видаються і оформлюються невідкладно.
Перевірки характеристик продукції проводяться: 1) у торговельних та складських приміщеннях суб`єктів господарювання; 2) у місцях введення продукції в експлуатацію (якщо відповідність продукції певним встановленим вимогам може бути визначена лише під час введення її в експлуатацію); 3) за місцем проведення ярмарку, виставки, показу або демонстрації продукції в інший спосіб; 4) у місцях зберігання під митним контролем продукції, митне оформлення якої призупинено за результатами контролю продукції; 5) за місцезнаходженням органу ринкового нагляду.
За змістом вищенаведених норм позапланова перевірка органами державного ринкового нагляду проводиться не стосовно суб`єкту господарювання, а стосовно продукції, характеристики якої перевіряються.
Частинами 1-5 ст. 23-1 Закону №2735-VI встановлено, що для здійснення планової або позапланової перевірки характеристик продукції орган ринкового нагляду видає наказ, який має містити предмет перевірки (найменування виду (типу), категорії та/або групи продукції), найменування та адресу об`єкта, де розміщується продукція.
На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки, яке підписується керівником органу ринкового нагляду або його заступником із зазначенням його прізвища, імені та по батькові і засвідчується печаткою відповідного органу.
У направленні на проведення перевірки зазначаються:
а) найменування органу ринкового нагляду, що здійснює перевірку;
б) номер і дата наказу, на виконання якого здійснюється перевірка;
в) предмет перевірки (вид (тип), категорія та/або група продукції);
г) місце розміщення продукції (найменування та адреса об`єкта, де розміщується продукція (магазин, ринок тощо);
ґ) підстави для проведення перевірки;
д) список посадових осіб органу ринкового нагляду, які беруть участь у здійсненні перевірки, із зазначенням їх посади, прізвища, імені та по батькові;
е) список осіб, які залучаються до здійснення перевірки відповідно до пункту 7 частини першої статті 15 цього Закону;
є) дата початку та дата закінчення перевірки;
ж) тип перевірки (планова або позапланова);
з) інформація про проведення попередньої перевірки (тип перевірки, дата початку та строк її здійснення).
Направлення є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення перевірки.
Посадова особа органу ринкового нагляду не має права здійснювати перевірку без направлення на проведення перевірки та службового посвідчення.
За результатами здійснення планової або позапланової перевірки характеристик продукції посадова особа органу ринкового нагляду складає акт, який повинен містити такі відомості:
а) найменування органу ринкового нагляду, а також посади, прізвища, імена та по батькові посадових осіб, які здійснили відповідний захід;
б) дату та номер складання акта;
в) місце розміщення продукції (найменування та адреса об`єкта, де розміщується продукція (магазин, ринок тощо);
г) найменування юридичної особи, її місцезнаходження або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, її місце проживання, телефон, інші відомості, що дають змогу ідентифікувати осіб, що є виробниками, уповноваженими представниками, імпортерами або розповсюджувачами відповідної продукції;
ґ) тип перевірки (планова або позапланова);
д) предмет перевірки (вид (тип), категорія та/або група продукції);
е) прізвища, імена та по батькові осіб, які залучаються до проведення перевірки відповідно до пункту 7 частини першої статті 15 цього Закону.
Посадова особа органу ринкового нагляду зазначає в акті детальний опис порушень вимог законодавства, виявлених під час перевірки, з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу ринкового нагляду, які здійснювали перевірку, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.
Зауваження суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи щодо здійснення перевірки є невід`ємною частиною акта органу ринкового нагляду.
У разі відмови суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи підписати акт посадова особа органу ринкового нагляду вносить до такого акта відповідний запис.
Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, або уповноваженій нею особі в останній день перевірки, а другий зберігається в органі ринкового нагляду.
Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 44 Закону №2735-VI до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі створення перешкод шляхом недопущення до проведення перевірок характеристик продукції та невиконання встановлених цим Законом вимог посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, - у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З матеріалів справи, в ході перевірки на адресу позивача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено вимогу про надання документів.
Однак, позивач означену вимогу засобом поштового зв`язку не отримав, що підтверджується копією конверту з відміткою АТ "Укрпошта" про повернення за закінченням терміну зберігання.
Факт неотримання поштою означеної вимоги не заперечується сторонами.
Суд зазначає, що Закон №2735-VI не встановлює, що повернення на адресу органу Держпродспоживслужби конверту з такою вимогою вважається отриманням суб`єктом господарювання такої вимоги.
Також означений закон не встановлює, що обізнаність суб`єкту господарювання про існування такої вимоги наступає після повернення конверту з такою вимогою на адресу органу Держпродспоживслужби.
Крім цього Закон №2735-VI не передбачає способу повідомлення суб`єкта господарювання про існування вимоги шляхом направлення такої вимоги на електронну адресу суб`єкта господарювання.
Відповідно до п.6 ч.4 ст.44 Закону №2735-VI до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі: створення перешкод шляхом недопущення до проведення перевірок характеристик продукції та невиконання встановлених цим Законом вимог посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, - у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Фактично до позивача застосовано штраф за ненадання у встановлений строк супровідних документів, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг, реєстраційних документів, декларації про відповідність продукції встановленим вимогам, які містяться у вимозі органу Держпродспоживслужби, яку не отримано позивачем.
Отже, фактично відповідачем прийнято оскаржувану постанову за наслідком невиконання позивачем вимоги, про існування якої позивачу станом на момент прийняття оскаржуваної постанови відомо не було та про існування якої позивач не був повідомлений належним чином.
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем безпідставно накладено на позивача штраф за невиконання вимоги, оскільки таке виконання вимоги не було можливим з огляду на необізнаність позивача про існування такої вимоги.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, діяв не у спосіб встановлений законом, а отже оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Відповідно до ч. 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладання штрафу № 5.0-14-12 від 01.04.2025, винесену Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова