Справа № 320/41700/25
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

21 серпня 2025 року м. Київ 320/41700/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Жукова Є.О., розглянувши заяву Таращанської автомобільної школи ТСОУ про забезпечення позову до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2025 року до відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) Київського окружного адміністративного суду від адвоката Горбуненка Володимира Сергійович, який діє в інтересах Таращанської автомобільної школи ТСОУ, надійшла заява про забезпечення позовну, в якій заявник просить суд:

- зупинити дію підп. 1.4 п. 1 Наказу №151 від 13.08.2025 року в частині затвердження рішення, прийнятого на засіданні акредитаційної комісії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях від 13.08.2025р. про анулювання дії сертифіката про державну акредитацію навчального закладу Таращанська автомобільна школа ТСОУ () серії МВС №001263 від 26.04.2018р.

Представник заявника зазначає, що Таращанська автомобільної школи ТСОУ до подання позовної заяви подає до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії підпункту 1.4 пункту 1 Наказу №151 від 13.08.2025 року в частині затвердження рішення, прийнятого на засіданні акредитаційної комісії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях від 13.08.2025р. про анулювання дії сертифіката про державну акредитацію навчального закладу Таращанська автомобільна школа ТСОУ () серії МВС №001263 від 26.04.2018.

В обґрунтування заяви зазначено, що припинення дії сертифіката серії МВС від 26.04.2018 №001263, призведе до повного зупинення підготовки водіїв у цілому регіоні та припинення діяльності Таращанської автомобільної школи ТСОУ, що буде мати негативні наслідки такі як: неможливість виконання взятих на себе договірних зобов`язань щодо підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв, розрахунків за проведення навчання; негативне ставлення до іміджу самої автошколи в контексті подій щодо анулювання дії сертифікату, відсутність прибутку призведе до звільнення працівників, так як Товариство займається виключно підготовкою, перепідготовкою і підвищенням кваліфікації водіїв, будуть відсутні зобов`язання щодо сплати відповідних податків до бюджету.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2025 заяву розподілено судді Жуковій Є.О.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно та всебічно дослідивши аргументи та наданні на їх підтвердження докази, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, Таращанська автомобільна школа ТСОУ має сертифікат про державну акредитацію серії МВС № 001263 на підготовку водії транспортних засобів відповідних категорій.

Підпунктом 1.4 пункту 1 Наказу №151 від 13.08.2025 було анульовано сертифікат про державну акредитацію навчального закладу «Таращанська АШ ТСОУ» () серії МВС № 001263, виданого 26.04.2018 року, у зв`язку з не усуненням закладом у встановлений строк недоліків, що стали підставою для тимчасового припинення дії сертифіката, або ненадання доказів щодо їх усунення.

Відповідно до положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою та другою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При цьому, частиною другою статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої заявником заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Отже, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу (постанова Верховного Суду від 14.05.2021 р. у справі № 320/3957/20).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовує необхідність застосування таких заходів тим, що припинення дії сертифіката серії МВС від 26.04.2018 №001263, призведе до повного зупинення підготовки водіїв у цілому регіоні та припинення діяльності Таращанської автомобільної школи ТСОУ, що буде мати негативні наслідки такі як: неможливість виконання взятих на себе договірних зобов`язань щодо підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв, розрахунків за проведення навчання; негативне ставлення до іміджу самої автошколи в контексті подій щодо анулювання дії сертифікату, відсутність прибутку призведе до звільнення працівників, так як Товариство займається виключно підготовкою, перепідготовкою і підвищенням кваліфікації водіїв, будуть відсутні зобов`язання щодо сплати відповідних податків до бюджету.

Заявник звертає увагу суду на те, що за 2024 року автошкола підготувала 387 учнів, які отримали в подальшому посвідчення водія, в свою чергу, з початку 2025 року уже пройшли підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв 156 учнів. Таращанська автошкола з початку воєнного стану сплатила 1 6465 513,47 грн. обов`язкових податків, зборів та платежів до місцевих та державного бюджету України.

З огляду на зазначене заявник вважає, що у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам як позивача, так і третім особам (учням автошколи, працівникам автошколи) до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль і витрат.

Надаючи оцінку обґрунтування заявника та наданим на їх підтвердження доказами, суд зазначає наступне.

Згідно з інформацією наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності Таращанської автомобільної шкоди Товариства сприяння оборони України (ТАРАЩАНСЬКА АВТОШКОЛА ТСОУ) є: 85.32 Професійно-технічна освіта (основний) 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами 49.41 Вантажний автомобільний транспорт 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 85.53 Діяльність шкіл підготовки водіїв транспортних засобів.

Отже, окрім основного виду діяльності заявник зокрема, здійснює й інші види господарської діяльності, не пов`язані з професійно-технічною освітою.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку, не призведе до повного зупинення діяльності Таращанської автомобільної школи ТСОУ.

Суд також зазначає, що твердження заявника про те, що за 2024 рік заявник підготував 374 учнів, які отримали в подальшому посвідчення водія та з початку 2025 року пройшли підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водії 156 учнів не підтверджуються належними та допустимими доказами, адже заявником на підтвердження зазначеного додано до заяви про забезпечення позову лише 11 копії контрактів на навчання, що суттєво не відповідає кількості учнів про яку стверджує представник заявника.

Отже, надані заявником докази на підтвердження того, що у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам як позивача, так і третім особам (учням автошколи, працівникам автошколи), не є достатніми та у свої сукупності не дають суду змогу дійти висновку про наявність або відсутні зазначених заявником обставин.

Поряд з цим, суд зазначає, що довідка, видана директором Таращанської автомобільної школи ТСОУ, в розумінні чинного законодавства не є беззаперечним доказом того, що заявником за період з 01.01.2022 по 01.07.2025 сплачено податків та зборів на суму 1646513,47 грн.

Також суд враховує позицію викладено в постанові Верховного Суду від 13.03.2020 у справі №1740/2484/18 « 32. В разі забезпечення позову з підстав, зокрема, передбачених пунктом 2 частини другої статті 150 КАС України необхідно враховувати, що, по-перше: виходячи з конструкції зазначеної правової норми процесуального закону, поряд з наявністю очевидних ознак протиправності рішення, яке оскаржується в судовому порядку, законодавець, як обов`язкову умову, для застосування заходів забезпечення позову, визначив існування, внаслідок цього, порушення прав або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням; а по-друге: значення вжитого законотворцем поняття «очевидні ознаки» необхідно розуміти як оціночну характеристику обставин, які сприймаються однозначно, є беззаперечними, не викликають жодних сумнівів й, не потребуючи оцінки доводів і аргументів позовної заяви, висловлених по суті спору, явно свідчать про протиправний характер адміністративного акту, який оскаржується до суду.».

Суд також зазначає, що ймовірне настання певних негативних наслідків для заявника у спірних правовідносинах, на які останній посилається, ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову, оскільки чинне законодавство передбачає захист порушеного права, в тому числі шляхом оскарження відповідних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, чи відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення прав заявника, якщо таке буде підтверджено за результатами вирішення спору по суті.

Поряд з цим, суд враховує вимоги статті 2 КАС України, відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Наведені заявником обґрунтування на даний час є лише припущеннями про можливе порушення його прав чи інтересів у майбутньому та не свідчать про існування обставин, за яких є неможливим чи ускладненим поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких останні планує звернутися до суду.

Водночас, суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, що ймовірно можуть бути порушені у майбутньому, а можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту такого права дійсно існує. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах 280/9045/24 від 14 січня 2025 року та 280/9044/24 від 20 лютого 2025 року.

Так, оцінивши доводи заявника щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам Таращанської автомобільної школи ТСОУ та третім особам (учням автошколи, працівникам автошколи) суд приходить до висновку, що такі підстави у заяві про забезпечення позову та, як наслідок, забезпечення позову у спосіб, який пропонує заявник: зупинення дії підпункту 1.4 пункту 1 Наказу №151 від 13.08.2025 року в частині затвердження рішення, прийнятого на засіданні акредитаційної комісії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях від 13.08.2025р. про анулювання дії сертифіката про державну акредитацію навчального закладу Таращанська автомобільна школа ТСОУ () серії МВС №001263 від 26.04.2018 р. не підтверджені належними та переконливими доказами та фактично є вирішенням спору по суті без судового розгляду, що є неприпустимим.

Тому фактичні обставини справи, в тому числі питання щодо правомірності оскаржуваного наказу підлягають встановленню і доведенню на підставі зібраних у справі доказів та аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, під час вирішення справи по суті.

Таким чином, у ході розгляду заяви про забезпечення позову судом не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника та третіх осбі до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви про забезпечення позову, поданої адвокатом Горбуненком Володимиром Сергійовичем, який діє в інтересах Таращанської автомобільної школи ТСОУ, про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Жукова Є.О.