Справа № 440/15418/24
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/15418/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Гаврильєва С.С.,

представника позивача Браташа Ю.П.,

представника відповідача Цюпки О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить, з урахуванням заяви про доповнення предмету позову від 08.04.2025 року: - визнати протиправним та скасувати частково наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) про результати службового розслідування за фактом відсутності на шикуванні солдата ОСОБА_1 від 21.03.2024 року №751 в частині пунктів 1, 2, які стосуються ОСОБА_1 ; - визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у період з 17.08.2023 р. по 21.11.2023 р.; - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь солдата ОСОБА_1 грошового забезпечення за період 17.08.2023 р. по 21.11.2023 р.; - визнати протиправним та скасувати частково наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2023 року №103 в частині, що стосується солдата ОСОБА_1 , оператора штабу бригадної артилерійської групи; - визнати протиправним та скасувати частково наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №56-РС від 11.04.2023 року в частині, що стосується солдата ОСОБА_1 , оператора штабу бригадної артилерійської групи.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення військової частини, відсутність на службі та не доповіді про причини своєї відсутності на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 о 16:00 16.05.2023 року, порушення військової дисципліни та вимог абз. 1, ст. 11, ст. 12, ст. 16 абз. 15, 16 ст. 128, абз. 2 ст. 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Звертає увагу, що обставинами, встановленими відповідним службовим розслідування, підтверджується те, що ОСОБА_1 був відсутній на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 о 16:00 16.05.2023 року з підстав того, що він в цей час був вже затриманий правоохоронними органами та не міг завчасно повідомити командуванню про відповідні обставини. Зазначає, що його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, не встановлена відповідним обвинувальним вироком суду, а встановлені висновки розслідування про відсутність доповіді позивача є помилковими, оскільки службове розслідування було проведено з порушенням вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608. Також зазначає, що йому протиправно не було нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з 17.08.2023 року по 21.11.2023 року, оскільки після звільнення з Сумського слідчого ізолятора в період з 17.08.2023 року по 21.11.2023 року позивач неодноразово звертався до капітана ОСОБА_2 та приходив до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , щоб приступити до виконання службових обов`язків, але його не приймали, капітан ОСОБА_2 мав доповісти вищому командуванню про прибуття позивача, що не було виконано. Також, вважає протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2023 р. № 103, яким ОСОБА_1 було увільнено із займаної посади і зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , у відповідній частині, яка стосується ОСОБА_1 з підстав того, що такий наказ був складений пізніше, тобто, "заднім числом", не був доведений ОСОБА_1 , адже по 16.05.2023 р. позивач фактично перебував у штаті військової частини. Вважає, що, відсутність запису у військовому квитку позивача свідчить про те, що даний наказ було зроблено пізніше з метою скорішого настання моменту, з якого починає перебіг строк, з яким пов`язана виплата грошового забезпечення військовослужбовця.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/15418/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та скасування частково наказів, зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 24.01.2025 року суд перейшов до розгляду справи № 440/15418/24 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У наданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що рамках проведення службового розслідування було встановлено факт безпідставної відсутності позивача 16.05.2023 року на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку із самовільним залишенням позивачем 16.05.2023 року військової частини відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 138 від 16.05.2023 позивачу було призупинено виплату грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення була поновлена останньому з 22.11.2023 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 335 від 22.11.2023 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та скасування частково наказів, зобов`язання вчинити певні дії та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, а представник відповідача заперечував задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у заявах по суті справи.

Заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідка ОСОБА_2 , дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.05.2022 року №123 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 63-РС від 16.05.2022 року призначено солдата ОСОБА_1 на посаду оператора штабу бригадної артилерійської групи ВОС -600543А.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11.04.2023 року № 56-РС у зв`язку з розформуванням (реформуванням) військової частини увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , оператора штабу артилерійської групи, з 01.04.2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2023 року №103 у зв`язку з розформуванням (реформуванням) військової частини увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , оператора штабу артилерійської групи.

16.05.2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 на підставі довідки - доповіді старшого лейтенанта ОСОБА_3 від 16.05.2023 року видано наказ (по стройовій частині) №138, яким наказано вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 : солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця, що знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що самовільно залишив військову частину 16.05.2023 року. Знято з усіх видів забезпечення з 16.05.2023 року, а з харчового забезпечення з 17.05.2023 року.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.05.2023 року у справі №577/2474/23 застосовано до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лука, Лубенського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15 липня 2023 року до 24 години.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.07.2023 року у справі №577/2474/23 клопотання заступника начальника СВ Конотопського РВП ГУНП України в Сумській області Бокатова В.Ю., погодженого з прокурором Тумко Д.І., про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_1 задоволено. Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17 серпня 2023 року у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000465 , відомості про яке внесеного до ЄРДР 16 травня 2023 року.

Згідно довідки про звільнення серії Б № 11232 ОСОБА_1 тримався під вартою в ДУ "Сумський слідчий ізолятор" на підставі ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.07.2023 року з 16.05.2023 року по 16.08.2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 335 від 22.11.2023 року на підставі рапорту капітана ОСОБА_4 № 38637 від 22.11.2023 року прийнято рішення солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця, що знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив частину 16.05.2023 року, вважати таким, що повернувся до розташування підрозділу 22.11.2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 16.05.2023 року № 1037 на підставі рапорту старшого офіцера групи безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 з метою уточнення причин та умов неприбуття ОСОБА_1 на шикування для проведення інструктажу добового наряду прийнято рішення провести службове розслідування.

17.03.2024 року начальником оркестру військовим - диригентом військової частини НОМЕР_1 , лейтенантом ОСОБА_5 складений акт службового розслідування, в якому зазначено наступне: "16.05.2023 року о 16:00 на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону, яке проходило на території військової частин НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , старшим лейтенантом ОСОБА_6 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 . Про причини своєї можливої відсутності або запізнення попередньо ОСОБА_1 нікому не повідомляв.

За фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_1 було надано доповідь по підпорядкуванню та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 138 від 16.05.2023 року.

Особовим складом зведеного батальйону було здійснено пошукові заходи під час яких стало відомо, що близько 15:00 солдат ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Того ж дня солдат ОСОБА_1 на фоні вживання алкогольних напоїв з особистої зброї, що була за ним закріплена (АК-74 № НОМЕР_2 ), відкрив вогонь одиночними пострілами з вікна, в результаті чого пошкодив вікно квартири АДРЕСА_4 та віконну раму квартири АДРЕСА_5 багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , четвертий провулок АДРЕСА_6 , внаслідок чого очевидці викликали поліцію.

16.05.2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення було внесено відомоості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та солдат ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України".

Згідно розділу 5 акт службового розслідування від 17.03.2024 року запропоновано:

"1.Службове розслідування вважати завершеним.

2.Вважати, що солдат ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , 16.05.2023 року був відсутній на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону та в стані алкогольного сп`яніння грубо порушив громадський порядок. З 16.05.2023 року по 16.08.2023 року вважати солдата ОСОБА_1 таким, що перебував під вартою в Державній установі "Сумський слідчий ізолятор". З 17.08.2023 року по 21.11.2023 року вважати таким, що перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

3. За самовільне залишення військової частини, відсутність на службі та не доповіді про причини своєї відсутності на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 о 16:00 16.05.2023 року, порушення військової дисципліни та вимог абз.1 ст. 11, ст. 12, ст.16, абз.15, 16 ст. 128 , абз.2 ст. 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

4. За не надання доповіді командиром зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_2 про прибуття солдата ОСОБА_1 до пункту постійної дислокації військової частини в АДРЕСА_1 , що призвело до порушення обліку особового складу у військовій частині НОМЕР_1 та не виконанням військовослужбовцем службових обов`язків, порушення вимог статей 12, 16, 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнути капітана ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності".

21.03.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнятий наказ "Про результати службового розслідування за фактом відсутності на шикуванні солдата ОСОБА_1 " №751, яким він наказує, зокрема:

1. Вважати, що солдат ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , 16.05.2023 року був відсутній на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону та в стані алкогольного сп`яніння грубо порушив громадський порядок. З 16.05.2023 року по 16.08.2023 року, вважати солдата ОСОБА_1 таким, що перебував під вартою в Державній установі "Сумський слідчий ізолятор". З 17.08.2023 року по 21.11.2023 року вважати таким, що перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з 22.11.2023 року прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

2. За самовільне залишення військової частини, відсутність на службі та не доповіді про причини своєї відсутності на шикуванні для проведення інструктажу добовому наряду зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 о 16:00 16.05.2023 року, порушення військової дисципліни та вимог абз.1, ст. 11, ст. 12, ст. 16, абз.15, 16 ст. 128, абз. 2 ст. 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та керуючись пунктом "б" статті 48 та статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накласти дисциплінарне стягнення "Догана".

Позивач не погодився із пунктами 1, 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) про результати службового розслідування за фактом відсутності на шикуванні солдата ОСОБА_1 від 21.03.2024 року №751, наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2023 року №103, (по особовому складу) №56-РС від 11.04.2023 року, бездіяльністю щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 17.08.2023 року по 21.11.2023 року, та звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

За приписами частин першої - третьої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

У силу частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ, в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Згідно зі статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

За змістом статті 14 Статуту внутрішньої служби ЗСУ із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 49 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

За приписами статті 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ солдат підпорядковується командирові відділення.

Солдат зобов`язаний:

підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою;

знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою;

знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права;

сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням;

постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички;

знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно);

додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни;

бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців;

виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання;

повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку;

своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів;

ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки;

неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки;

виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників);

у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття;

під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Старший солдат (старший матрос) є помічником командира відділення та зобов`язаний допомагати командирові відділення в навчанні солдатів, заміщувати його у разі відсутності.

Статтею 199 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що розподіл часу здійснюється таким чином, щоб забезпечити у військовій частині постійну бойову готовність і проведення занять з бойової підготовки та створити умови для підтримання порядку, військової дисципліни й виховання військовослужбовців, підвищення їх культурного рівня, всебічного побутового обслуговування, відпочинку й харчування.

Для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин) встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. Тривалість робочого тижня встановлюється законом.

Військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби у добовому наряді здійснюються у будь-які дні тижня без обмеження загальної тривалості службового часу.

Законом України від 24.03.1999 №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту, він визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

За змістом статей 3, 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається шляхом:

виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;

формування правової культури військовослужбовців;

умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з частинами першою - третьою статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

Командири, посади яких у цьому Статуті не визначені, користуються дисциплінарною владою стосовно підлеглих військовослужбовців згідно з військовим званням, передбаченим їх посадою (стаття 8 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За змістом статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (частина перша статті 84 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частинами першою та третьою статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 87 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі Порядок № 608), визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Пунктами 13, 14 розділу ІІІ Порядку №608 Порядку №608 визначено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Відповідно до пункту 3 розділу ІV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

У силу пунктів 1, 6 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VI Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

Аналіз викладених правових норм свідчить, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.

Суд зазначає, що матеріалами службового розслідування та ухвалами Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.05.2023 року та від 11.07.2023 року у справі №577/2474/23 підтверджено факт відсутності ОСОБА_1 на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону 16.05.2023 року, самовільного залишення розташування військової частини та відповідно порушення військової дисципліни.

Доказів, як б спростовували вказані обставини позивачем не надані.

Поважних причин щодо невиконання ОСОБА_1 військової дисципліни судом не встановлено.

Таким чином, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани є правомірним.

Суд відхиляє доводи позивача про порушення відповідачем строку накладення дисциплінарного стягнення, оскільки спірний наказ виданий протягом місяця від дня закінчення службового розслідування, при цьому, до шестимісячного строку накладення стягнення не зараховується час проведення службового розслідування.

Щодо процедури проведення службового розслідування суд бере до уваги, що за усталеною практикою Верховного Суду, підтриманою, зокрема, у постанові від 29 лютого 2024 року у справі №420/6303/20, певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Суд погоджується з позивачем в тому, що службове розслідування проведено відповідачем з порушенням строку, встановленого порядком, проте факт затримки у проведенні службового розслідування не впливає на cуть виявленого порушення та його наслідки, у зв`язку з чим саме по собі процедурне порушення не може мати наслідком звільнення особи від відповідальності.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2023 року №103, (по особовому складу) №56-РС від 11.04.2023 року суд зазначає наступне.

Зі змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №56-РС від 11.04.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до пп. 1 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 01.04.2023 року увільнено від займаної посади оператора штабу бригадної артилерійської групи та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до пп. 1 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.

Прийняття рішення про зарахування ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 було зумовлено скороченням посади оператора штабу бригадної артилерійської групи, яку займав позивач, у зв`язку з проведенням заходів з удосконалення організаційно-штатної структури, згідно директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 27.02.2023 №Д-321/26/дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2023 році", та не вирішенням питання щодо його подальшого службового використання.

Суд звертає увагу на те, що правова оцінка доцільності розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, не входить до компетенції адміністративного суду.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом, є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, беручи до уваги наведене вище, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що позивачем під час розгляду даного спору, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення прав позивача спірними наказами, а спірні накази від 11.04.2023 року №103, №56-РС від 11.04.2023 року прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 17.08.2023 року по 21.11.2023 року суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до п. 15 розд. І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, грошове забезпечення не виплачується: за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

У зв`язку із самовільним залишенням позивачем 16.05.2023 року військової частини відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 138 від 16.05.2023 року позивачу було призупинено виплату грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення була поновлена останньому з 22.11.2023 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 335 від 22.11.2023 року.

В свою чергу, службовим розслідуванням були встановлені та відображені у наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2024 року №751 "Про результати службового розслідування за фактом відсутності на шикуванні солдата ОСОБА_1 " факти ненадання доповіді командиром зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_2 про прибуття солдата ОСОБА_1 до пункту постійної дислокації військової частини в АДРЕСА_1 , що призвело до порушення обліку особового складу у військовій частині НОМЕР_1 та не виконанням військовослужбовцем службових обов`язків.

Вказані обставини також підтверджуються поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , який був допитаний в судовому засіданні як свідок.

Таким чином, судовим розглядом підтверджено, що датою повернення ОСОБА_1 до пункту постійної дислокації військової частини АДРЕСА_1 є 17.08.2023 року.

В даному випадку, невиконання уповноваженою особою військової частини обов`язку повідомлення про прибуття солдата ОСОБА_1 не може позбавляти останнього права на отримання грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, тому суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у період з 17.08.2023 року по 21.11.2023 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь солдата ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 17.08.2023 року по 21.11.2023 року.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у період з 17.08.2023 року по 21.11.2023 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь солдата ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 17.08.2023 року по 21.11.2023 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 21.08.2025 року.

Головуючий суддя А.Б. Головко