Справа № 140/1728/25
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/1728/25 пров. № А/857/22210/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Іщук Л.П., Судової-Хомюк Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

представника відповідача Савош Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РОУДГЕБ» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі № 140/1728/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОУДГЕБ» до Волинської митниці про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Сороки Ю.Ю. в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у м. Луцьку, дата складення повного тексту судового рішення 28 квітня 2025 року), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РОУДГЕБ» (далі також ТОВ, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Волинської митниці (далі також митниця, відповідач), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26 вересня 2024 року № UA63, № UA64, № UA65.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що сертифікати про походження EUR. 1 не є скасовані, не є недійсними чи невизнані, тобто є чинними, а, відтак, є єдиними документами, що підтверджують походження товару з країн Європейського Союзу та надають пільги зі сплати митних платежів.

У відповідь на подану апеляційну скаргу відповідач подав відзив, в якому заперечує проти вимог скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні вимог апелянта, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористався, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 серпня 2024 року Волинською митницею, на підставі пункту 7 частини 1 статті 336, пунктів 1, 2 частини третьої статті 345, пункту 2 частини другої статті 351 Митного кодексу України (далі також МК України) у зв`язку з надходженням від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження преференційного походження товару, митне оформлення якого завершено, доведеної листом Держмитслужби № 15/15-03-01/7/3964 від 24.07.2024, та про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, доведених листами Держмитслужби України № 26/26-04/7.13/856 від 17.06.2022, № 26/26-04/7.13/1626 від 17.10.2022, винесено наказ № 250 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ РОУДГЕБ».

На підставі наказу Волинської митниці № 250 від 23.08.2024 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «РОУДГЕБ» працівниками Волинської митниці проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ТОВ вимог законодавства України з питань митної справи в частині законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ № UA205150/2022/11264 від 02.11.2022, № UA205150/2022/11267 від 02.11.2022, № UA205150/2022/11626 від 11.11.2022, № UA205150/2022/11635 від 14.11.2022, № UA205150/2022/11991 від 21.11.2022, № UA205150/2022/12273 від 29.11.2022, № UA205150/2022/12338 від 01.12.2022, № UA205150/2022/12563 від 06.12.2022, № UA205150/2022/12726 від 12.12.2022, № UA205150/2022/13155 від 21.12.2022, № UA205150/2023/292 від 12.01.2023, № UA205150/2023/311 від 13.01.2023, № UA205150/2023/350 від 16.01.2023, № UA205150/2023/357 від 16.01.2023, № UA205150/2023/518 від 20.01.2023, № UA205150/2023/521 від 20.01.2023, № UA205150/2023/539 від 20.01.2023, № UA205150/2023/576 від 23.01.2023, № UA205150/2023/598 від 23.01.2023, № UA205150/2023/617 від 23.01.2023, № UA205150/2023/621 від 23.01.2023, № UA205150/2023/583 від 23.01.2023, № UA205150/2023/590 від 23.01.2023 та в частині правильності визначення бази оподаткування, та своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митними деклараціями від 06.01.2022 № UA204020/2022/200416, від 11.01.2022 № UA204020/2022/200798, за результатами якої складено акт перевірки від 11 вересня 2024 року № 32/24/7.3-19/4399403 (далі також Акт перевірки).

З Ату перевірки вбачається, що перевірка була розпочата у зв`язку з отриманням:

копії листа Податкової інспекції у м. Лодзь Республіки Польща від 10.07.2024 № 1001-ІОС.4331.98.2024.5.ЕА (вх. Держмитслужби від 11.07.2024 № 18797/11/15), доведеного листом Департаменту контролю та адміністрування митних платежів Держмитслужби України від 24.07.2024 № 15/15-03-01/7/3964;

копії листа уповноваженого органу Республіки Польща № 0201- IGM.541.495.2022.4.JC від 18.05.2022 (вх. Держмитслужби від 06.06.2022 № 10529/11), доведеного листом Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України від 17.06.2022 № 26/26-04/7.13/856;

копії листа уповноваженого органу Федеративної Республіки Німеччина № Z4663- 2022.UA.800069-DVIII.A.22 від 29.09.2022 (вх. Держмитслужби від 29.09.2022 № 19508/11), доведеного листом Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України від 17.10.2022 № 26/26-04/7.13/1626.

Так, листом Департаменту контролю та адміністрування митних платежів Держмитслужби України від 24.07.2024 № 15/15-03-01/7/3964 було проінформовано Волинську митницю про отримання листа Податкової інспекції у м. Лодзь Республіки Польща від 10.07.2024 № 1001-IOC.4331.98.2024.5.EA (вх. Держмитслужби від 11.07.2024 № 18797/11/15) щодо результатів перевірки 23-х сертифікатів з перевезення товару EUR.1 відповідно до статей 31 і 32 Доповнення І Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження. Листом Податкової інспекції у м. Лодзь Республіки Польща від 10.07.2024 № 1001- IOC.4331.98.2024.5.EA Держмитслужбу повідомлено, що за результатами проведеної перевірки сертифікати з перевезення товару EUR.1 (№ PL/MF/AS0451715 від 28.10.2022, № PL/MF/AS0451701 від 28.10.2022, № PL/MF/AS0451847 від 08.11.2022, № PL/MF/AS0451892 від 10.11.2022, № PL/MF/AS0451975 від 18.11.2022, № PL/MF/AS0452043 від 24.11.2022, № PL/MF/AS0452074 від 25.11.2022, № PL/MF/AS0452080 від 05.12.2022, № PL/MF/AS0452153 від 07.12.2022, № PL/MF/AS0452236 від 19.12.2022, № PL/MF/AS0452497 від 10.01.2023, № PL/MF/AS0452535 від 10.01.2023, № PL/MF/AS0452601 від 12.01.2023, № PL/MF/AS0452524 від 12.01.2023, № PL/MF/AS0452625 від 17.01.2023, № PL/MF/AS0452658 від 17.01.2023, № PL/MF/AS0452647 від 17.01.2023, № PL/MF/AS0452691 від 18.01.2023, № PL/MF/AS0452724 від 18.01.2023, № PL/MF/AS0452669 від 18.01.2023, № PL/MF/AS0452713 від 18.01.2023, № PL/MF/AS0452746 від 19.01.2023, № PL/MF/AS0452735 від 19.01.2023) не були легалізовані уповноваженим органом Польщі.

Таким чином, товари, на які поширюються вищезазначені сертифікати з перевезення товару EUR.1 не можуть вважатись преференційними продуктами, що походять з Європейського Союзу, тому преференційна ставка ввізного мита до товарів застосована неправомірно.

Отже, статус походження товарів у вищезазначених сертифікатах походження товару EUR.1 за МД № UA205150/2022/11264 від 02.11.2022, № UA205150/2022/11267 від 02.11.2022, № UA205150/2022/11626 від 11.11.2022, № UA205150/2022/11635 від 14.11.2022, № UA205150/2022/11991 від 21.11.2022, № UA205150/2022/12273 від 29.11.2022, № UA205150/2022/12338 від 01.12.2022, № UA205150/2022/12563 від 06.12.2022, № UA205150/2022/12726 від 12.12.2022, № UA205150/2022/13155 від 21.12.2022, № UA205150/2023/292 від 12.01.2023, № UA205150/2023/311 від 13.01.2023, № UA205150/2023/350 від 16.01.2023, № UA205150/2023/357 від 16.01.2023, № UA205150/2023/518 від 20.01.2023, № UA205150/2023/521 від 20.01.2023, № UA205150/2023/539 від 20.01.2023, № UA205150/2023/576 від 23.01.2023, № UA205150/2023/598 від 23.01.2023, № UA205150/2023/617 від 23.01.2023, № UA205150/2023/621 від 23.01.2023, № UA205150/2023/583 від 23.01.2023, № UA205150/2023/590 від 23.01.2023 не підтверджено у відповідності до вимог Доповнення І і відповідних положень Доповнення ІІ до Регіональної конвенції про пан - євро-середземноморські преференційні правила походження та не може бути застосований преференційних режим з наданням звільнення від оподаткування по ввізному миту

Оскільки для вищезазначених товарів преференційне походження є визначальним для оподаткування, а інформація зазначена у сертифікатах походження товару EUR.1 про преференційне походження виявилась непідтвердженою, тому преференційна ставка ввізного мита до товарів застосована неправомірно.

Враховуючи, що перевіркою походження товарів не підтверджено їх преференційне походження, відповідно до вимог частини другої статті 48 МК України, оподаткування товарів за МД типу ІМ40ДЕ №UA205150/2022/11264 від 02.11.2022, № UA205150/2022/11267 від 02.11.2022, № UA205150/2022/11626 від 11.11.2022, № UA205150/2022/11635 від 14.11.2022, № UA205150/2022/11991 від 21.11.2022, № UA205150/2022/12273 від 29.11.2022, № UA205150/2022/12338 від 01.12.2022, № UA205150/2022/12563 від 06.12.2022, № UA205150/2022/12726 від 12.12.2022, № UA205150/2022/13155 від 21.12.2022, № UA205150/2023/292 від 12.01.2023, № UA205150/2023/311 від 13.01.2023, № UA205150/2023/350 від 16.01.2023, № UA205150/2023/357 від 16.01.2023, № UA205150/2023/518 від 20.01.2023, № UA205150/2023/521 від 20.01.2023, № UA205150/2023/539 від 20.01.2023, № UA205150/2023/576 від 23.01.2023, № UA205150/2023/598 від 23.01.2023, № UA205150/2023/617 від 23.01.2023, № UA205150/2023/621 від 23.01.2023, № UA205150/2023/583 від 23.01.2023, № UA205150/2023/590 від 23.01.2023 повинно здійснюватися зі сплатою ввізного мита за ставкою на дату здійснення митного оформлення.

Встановлені порушення призвели до заниження оформлених ТОВ податкових зобов`язань по сплаті митних платежів за вищевказаними МД на загальну суму 1045192,84 грн, в тому числі: ввізне мито на суму 870 994,01 грн та податок на додану вартість на суму 174 198,83 грн.

За результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням отриманої інформації від Податкової інспекції у м. Лодзь Республіки Польщі відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 МКУ під час перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг та підстав для звільнення від оподаткування встановлено факт неправомірного застосування режиму вільної торгівлі та застосування зменшеної ставки мита до товарів оформлених за вищезазначеними МД у розумінні Доповнення І до Конвенції в рамках Угоди.

Крім того, за результатами опрацювання інформації та копій документів надісланих листом Державної митної служби України від 17.10.2022 № 26/26-04/7.13/1626, що були отримані від митних органів Федеративної Республіки Німеччини листом № Z4663- 2022.UA.800069-DVIII.A.22 від 29.09.2022, стосовно ввезеного товару: «Легковий автомобіль: марка MERCEDES-BENZ, модель - VITO 116, календарний рік випуску - 2018, модельний рік випуску - 2018, бувший у використанні, кількість місць - 9, номер кузова - НОМЕР_1 ...» встановлено невідповідність інформації щодо продавця, покупця, фактурної вартості вищевказаного автомобіля та умов поставки з заявленою декларантом ТОВ до митного оформлення за МД типу ІМ40ДЕ від 06.01.2022 № UA204020/2020/200416.

В свою чергу, за результатами опрацювання інформації та копій документів надісланих листом Державної митної служби України від 17.06.2022 № 26/26-04/7.13/856, що були отримані від митних органів Республіки Польща № 0201-IGM.541.495.2022.4.JC від 18.05.2022, на підставі яких здійснювався експорт товару, а саме: «Легковий автомобіль: марка VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, календарний рік випуску - 2016, модельний рік випуску - 2016, бувший у використанні, кількість місць - 5, номер кузова НОМЕР_2 …» встановлено невідповідність інформації щодо продавця, покупця, фактурної, статистичної вартості вищевказаного автомобіля та умов поставки з заявленою декларантом ТОВ до митного оформлення за МД типу ІМ40ДЕ від 11.01.2022 № UA204020/2022/200798.

Таким чином, встановлено, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару декларантом ТОВ, надано документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару і, як наслідок, при декларуванні товару: « Легковий автомобіль: марка MERCEDES-BENZ, модель - VITO 116, календарний рік випуску - 2018, номер кузова - НОМЕР_1 ...» за МД від 06.01.2022 № UA204020/2020/200416 занижено митну вартість на суму 313 525,21 грн, та товару: «Легковий автомобіль марка VOLKSWAGEN, модель - TOUAREG, календарний рік випуску - 2016, номер кузова - НОМЕР_2 …» за МД від 11.01.2022 № UA204020/2022/200798 занижено митну вартість на суму 468 736,92 грн, чим порушено вимоги пункту 2 частини 2 статті 52 МК України.

Таким чином, встановлено, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару декларантом ТОВ, надано документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару і, як наслідок, при декларуванні товару: «Легковий автомобіль: марка MERCEDES-BENZ, модель - VITO 116, календарний рік випуску - 2018, номер кузова - НОМЕР_1 ...» за МД від 06.01.2022 № UA204020/2020/200416 занижено митну вартість на суму 313 525,21 грн, та товару: «Легковий автомобіль марка VOLKSWAGEN, модель - TOUAREG, календарний рік випуску - 2016, номер кузова - НОМЕР_2 …» за МД від 11.01.2022 № UA204020/2022/200798 занижено митну вартість на суму 468 736,92 грн, чим порушено вимоги пункту 2 частини 2 статті 52 МК України.

Встановлені порушення призвели до заниження ТОВ податкових зобов`язань по сплаті митних платежів за вищевказаною МД на загальну суму 250 323,88 грн, в тому числі: ввізне мито на суму 78 226,22 грн та податок на додану вартість на суму 172 097,66 грн.

Враховуючи вищенаведене, документальною невиїзною перевіркою з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, та своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування встановлено порушення ТОВ:

вимог статті 16 Протоколу 1 Угоди, статті 15 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, частини першої статті 257, частини п`ятої статті 280 МК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за MД типу ІМ40ДЕ №UA205150/2022/11264 від 02.11.2022, №UA205150/2022/11267 від 02.11.2022, № UA205150/2022/11626 від 11.11.2022, №UA205150/2022/11635 від 14.11.2022, № UA205150/2022/11991 від 21.11.2022, № UA205150/2022/12273 від 29.11.2022, № UA205150/2022/12338 від 01.12.2022, № UA205150/2022/12563 від 06.12.2022, № UA205150/2022/12726 від 12.12.2022, № UA205150/2022/13155 від 21.12.2022, № UA205150/2023/292 від 12.01.2023, № UA205150/2023/311 від 13.01.2023, № UA205150/2023/350 від 16.01.2023, № UA205150/2023/357 від 16.01.2023, № UA205150/2023/518 від 20.01.2023, № UA205150/2023/521 від 20.01.2023, № UA205150/2023/539 від 20.01.2023, № UA205150/2023/576 від 23.01.2023, № UA205150/2023/598 від 23.01.2023, № UA205150/2023/617 від 23.01.2023, № UA205150/2023/621 від 23.01.2023, № UA205150/2023/583 від 23.01.2023, № UA205150/2023/590 від 23.01.2023 на загальну суму 870 994, 01 грн;

статті 49, частини першої статті 51, пункту 2 частини другої статті 52, частини четвертої статті 58, частини першої статті 257, частин першої та восьбмої статті 257, пункту 1 частини першої статті 279, пунктів 1 та 4 частини першої статті 266 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита за МД, № UA204020/2022/200416 від 06.01.2022, № UA204020/2022/200798 від 11.01.2022 на загальну суму 78 226, 22 грн;

підпункту «в! пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі також ПК України), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 346 296,49 грн.

Ha підставі акту перевірки від 11 вересня 2024 року № 32/24/7.3-19/43994030, Волинською митницею винесено податкові повідомлення-рішення:

№ UA63 від 26 вересня 2024 року за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання в сумі 271 422, 55 грн;

№ UA64 від 26 вересня 2024 року за платежем мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності в сумі 677 797,68 грн;

№ UA65 від 26 вересня 2024 року податок на додану вартість з товарів ввезених на митну територію України в сумі 406 740,81 грн (сума штрафних санкцій - 60 444,32 грн).

Позивач, вважаючи протиправними вищезазначені податкові повідомлення-рішення відповідача, звернувся в суд з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару декларантом ТОВ надано документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару і, як наслідок, при декларуванні товару: «Легковий автомобіль: марка MERCEDES-BENZ, модель - VITO 116, календарний рік випуску - 2018, номер кузова - НОМЕР_1 ...» за МД від 06.01.2022 № UA204020/2020/200416 занижено митну вартість на суму 313525,21 грн та товару: «Легковий автомобіль марка VOLKSWAGEN, модель - TOUAREG, календарний рік випуску - 2016, номер кузова - НОМЕР_2 …» за МД від 11.01.2022 № UA204020/2022/200798 занижено митну вартість на суму 468736,92 грн, чим порушено вимоги пункту 2 частини другої статті 52 МК України

Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно вимог частини другої статті 2 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що таке вказаним вище критеріям не відповідає, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з огляду на таке.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються МК України, ПК України та іншими законами України з питань оподаткування (частина друга статті 1 МК України).

Відповідно до частини першої статті 257 МК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини п`ятої статті 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з частинами першою, другою, шостою, сьомою статті 36 МК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до положень статті 43 МК України, документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Згідно з частиною першою статті 44 МК України, для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

Статтею 45 МК України передбачено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію. До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки. Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням.

Таким чином, з огляду на наведені норми, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару відповідач мав право звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Згідно із частиною першою статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

За приписами пункту 2 частини другої статті 351 МК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу (частина третя статті 351 МК України).

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки (частина четверта статті 351 МК України).

Згідно із Законом України від 8 листопада 2017 року № 2187-VIII «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» Україна приєдналася до Регіональної конвенції.

Частиною першою статті 15 Регіональної конвенції встановлено, що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR. 1, зразок якого наведений у Додатку III а;

(b) сертифікат з перевезення товару EUR-МЕD, зразок якого наведений у Додатку III b;

(c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься декларацією походження або декларацією походження ЕUR-МЕD), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Регіональною конвенцією передбачено можливість проведення перевірок митними органами країни-експортера у наступних випадках: при видачі сертифіката EUR.1; у подальшому - у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR.MED, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також для виконання інших умов цієї Конвенції. Для цих цілей вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть доцільними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї Статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена графа, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню (стаття 7 розділу 2 Доповнення 1).

Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-VII «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» ратифіковано Угоду.

Відповідно до статті 26 глави 1 розділу Угоди положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави походження означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди (Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва).

Згідно із частиною першою статті 2 розділу 2 Протоколу І з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

2. товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

За приписами частини 1 статті 16 розділу 5 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

1. Сертифікат з перевезення товару EUR.1;

2. У випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься декларацією інвойс, надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 передбачена статтею 17 Протоколу 1, згідно з якою сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Відповідно до статті 28 Протоколу І, до складу документації, зазначеної в статтях 17(3) і 22(3) цього Протоколу, використовуваної для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу, можуть входити, interalia (переклад - також), в тому числі:

(a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку;

(b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у Європейському Союзі або Україні, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні згідно з цим Протоколом;

(e) належні свідчення про обробку, виконану з межами Європейського Союзу або України згідно з положеннями статті 12 даного Протоколу, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.

Таким чином, митним законодавством України та міжнародним договором передбачено чіткий алгоритм дій митного органу, у випадку отримання відповіді компетентного органу, за результатами перевірки документів про преференційне походження товару, яка, зокрема, не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

Митному органу не надається повноважень, права діяти на власний розсуд за вказаних обставин, не надається право перевіряти додатково надану йому інформацію, не надано право здійснювати будь-які інші дії з цього приводу, не надано право оцінювати надану інформацію з будь-якого боку. Вказаний алгоритм дій контролюючого органу не передбачає аналізу ним додаткових доказів (документів), наданих декларантом для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару.

У випадку отримання від вказаних органів відомостей щодо не підтвердження преференційного походження товару з Європейського Союзу, митний орган повинен, за відсутності виняткових обставин, відмовити у наданні права на преференції. Таке ж рішення він повинен прийняти і у разі, якщо відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2022 року у справі № 260/2805/20, від 11 серпня 2022 року у справі № 460/8509/21, від 31 липня 2024 року у справі № 260/6407/21.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо, зокрема, результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно з підпунктом 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно інформації Податкової інспекції у м. Лодзь Республіки Польщі від 10.07.2024 № 1001-ІОС.4331.98.2024.5.ЕА результати перевірки свідчать, що вищезазначені сертифікати EUR.1 не були легалізовані уповноваженим органом Республіки Польщі. Товари не можуть вважатись такими, що відповідають положенням Доповнення І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, та Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.

Таким чином, згідно офіційно надісланої та документально підтвердженої відповіді уповноважених органів Республіки Польщі щодо непідтвердження преференційного походження товару до задекларованого позивачем товару не може бути застосовано умови преференційного режиму оподаткування товарів в рамках Угоди.

Апеляційний суд зазначає, що предметом спору в справі, що розглядається, не є підтвердження походження товару як такого, а також правильності та наявності документального підтвердження заявленої позивачем митної вартості товарів та її складових, а правомірність надання позивачеві саме преференції, яке встановлюється шляхом перевірки преференційного походження товарів.

Відповідно до пункту 6 статті 32 Доповнення І якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Разом з тим, митний орган країни імпортера не повинен спростовувати походження товарів не з Європейського Союзу і не повинен доводити інше походження товарів, він лише приймає до уваги відомості уповноваженого органу країни експорту, вивезення та надалі вчиняє дії, передбачені Угодою, а саме - приймає рішення щодо правомірності надання суб`єкту господарювання певної преференції.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що чинним митним законодавством України та міжнародним договором передбачено чіткий алгоритм дій митного органу, у випадку отримання відповіді компетентного органу, за результатами перевірки документів про преференційне походження товару, яка, зокрема, не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів. Митному органу не надається повноважень, права діяти на власний розсуд за вказаних обставин, не надається право перевіряти додатково надану йому інформацію, не надано право здійснювати будь-які інші дії з цього приводу, не надано право оцінювати надану інформацію з будь-якого боку. Вказаний алгоритм дій контролюючого органу не передбачає аналізу ним додаткових доказів (документів), наданих декларантом для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару.

У випадку отримання від вказаних органів відомостей щодо не підтвердження преференційного походження товару з Європейського Союзу, митний орган повинен, за відсутності виняткових обставин, відмовити у наданні права на преференції. Таке ж рішення він повинен прийняти і у разі, якщо відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

Тотожна правова позиція щодо правомірності ППР, винесених митними органами у зв`язку із непідтвердженням іноземними митними органами достовірності, в контексті норм Угоди документів, що були підставою для застосування преференційної ставки ввізного мита, міститься в постановах Верховного Суду від 11.04.2022 у справі № 260/2805/20 та від 11.08.2022 у справі № 460/8509/21.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що зазначення ТОВ відомостей про характеристики товарів (преференційне походження), які відрізняються від даних, отриманих від уповноважених органів іноземних держав, призвело до безпідставного застосування преференційних ставок ввізного мита, замість застосування повних ставок ввізного мита та сплати митних платежів згідно Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19 вересня 2013 року № 584-VII «Про Митний тариф України».

Зазначене вище відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11 серпня 2022 у справі № 460/8509/21.

Оскільки обов`язок щодо декларування, визначення та сплати митних платежів покладається саме на декларанта, відтак саме він несе відповідальність за достовірність заявлених у митній декларації відомостей, зокрема щодо коду пільги, країни походження та правомірності застосування преференцій.

На правомірність використання інформації отриманої від іноземних митних органів для підтвердження преференційного походження товару та відповідно преференційного оподаткування відповідно до Угоди також вказує правова позиція Верховного Суду, наведена у постанові від 1 березня 2021 року у справі № 240/7093/19 щодо застосування приписів статті 33 Протоколу 1 до Угоди у разі надходження від іноземних митних органів інформації щодо непідтвердження преференційного походження товарів в контексті застосування Угоди, що має безумовним наслідком скасування права на преференційне оподаткування.

Зважаючи на те, що листом уповноваженого органу Республіки Польща не підтверджене преференційне походження товару, враховуючи те, що предметом спору є правомірність надання позивачеві саме преференції, яка встановлюється шляхом перевірки преференційного походження товарів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у позивача права на застосування пільгового режиму оподаткування та наявності обов`язку сплати митних платежів у повному обсязі.

Відтак, з урахуванням наведених правових норм та встановлених обставин справи, митний орган правомірно дійшов висновку про відсутність у позивача права на застосування преференції при ввезенні ним на територію України імпортованого товару за МД.

Таким чином, у митного органу були достатні фактичні та правові підстави для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи та враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РОУДГЕБ» залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі № 140/1728/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. П. Іщук
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 19.08.25