Справа № 320/24831/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року м. Київ № 320/24831/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕККАНІСКА" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕККАНІСКА" з позовом до Київської митниці, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про визначення коду товару від 27.04.2023 № КТ-UA-2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відділ класифікації товарів не погодився із описом та кодом товарів, які зазначив в митній декларації декларант, та прийняв рішення про визначення коду товару, яким заявлений позивачем у графі 33 митної декларації код УКТ ЗЕД змінений на код УКТ ЗЕД . Позивач із таким рішенням не погоджується та вважає, що віднесення відповідачем вказаних товарів до товарної позиції 8427 УКТ ЗЕД є необґрунтованим та суперечить правилам інтерпретації УКТ ЗЕД. Так, на переконання позивача, відповідач порушив правовий порядок інтерпретації класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД та неправильно застосував Основні правила інтерпретації класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД, у порушення чинного правового порядку, прийняв рішення про визначення коду товару, оскільки ним, як суб`єктом владних повноважень, взагалі в оскаржуваному рішенні не зазначено підстав неправильності класифікації позивачем товарів за кодом УКТ ЗЕД.

Відповідач також не врахував співпадіння коду товару у митній декларації країни відправлення Республіки Польща з кодом, заявленим до митного оформлення товару в Україні, що підтверджує правильність класифікації товару декларантом.

Під час прийняття рішення, що оскаржується, відповідач порушив правовий порядок роботи відділу митних платежів, оскільки не врахував висновки щодо інтерпретації класифікації аналогічних товарів, прийнятих ним раніше.

Позивач повідомляє, що неодноразово звертався з митним оформленням ідентичних товарів з одними й тими самими властивостями (основними характеритиками) за одним і тим же контрактом купівлі-продажу №17/10-14 від 17.10.2014. При цьому, відповідач, здійснював митне оформлення товару за вказаним позивачем кодом без жодних коригувань, що також свідчить про безпідставність зміни відповідачем коду імпортованих товарів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

16.08.2023 до суду від Київської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача наголосив на тому, що у товарній позиції 8428 класифікуються машини та пристрої для підіймання, переміщення, навантажування або розвантажування (наприклад, ліфти, ескалатори, конвеєри, канатні дороги). До цієї товарної позиції включається широкий ряд машин для механічного переміщення матеріалів, товарів (підіймання, переміщення по конвеєру, навантаження, розвантаження тощо). У поясненнях до товарної позиції 8428 УКТЗЕД зазначено, що підіймальні або вантажно-розвантажувальні (транспортувальні) машини, які класифікуються у цій товарній позиції використовують системи шківів, лебідок чи домкратів, в яких велику питому вагу становлять статичні сталеві конструкції тощо. Отже, відповідно до технічного опису заявлених товарів, підйомники Haulotte Compact 10AE є самохідними підйомниками ножичного типу з електродвигуном, які оснащені підйомо-навантажувальним обладнанням у вигляді робочої платформи для перевезення людей або предметів вертикально.

Таким чином, згідно з УКТЗЕД класифікацію заявлених товарів слід здійснювати у межах товарної позиції 8427, а не в товарній позиції 8428, оскільки у товарній позиції 8428 класифікуються підіймальні або вантажно-розвантажувальні (транспортувальні) машини, які використовують системи шківів, лебідок чи домкратів, в яких велику питому вагу становлять статичні сталеві конструкції (наприклад, пілони, спеціально призначені для канатних доріг тощо). Відповідно до рекомендаційного листа Всесвітньої митної організації від 13.08.2019 № 19МЕ0176 - ЕС класифікацію подібних підйомників необхідно здійснювати в товарній позиції 8427. Підхід до класифікації зазначеного товару у товарній позиції 8427 підтверджується обов`язковою тарифною інформацією (ВТІ) митної адміністрації Німеччини від 15.03.2021 № DЕВТІ51459/20-1, від 09.02.2022 № DЕВТІ5919/22-2, митної адміністрації Франції від 18.01.2023 № FRBTIFR-ВТІ-2022-08613.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що рішення про визначення коду товару від 27.04.2023 № КТ-UА--2023 прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України з питань митної справи, а доводи позивача, викладені в адміністративному позові, є необгрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2023 до Київської митниці уповноважена особа Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕККАНІСКА» подала митну декларацію № 23UA79U7 від 20.04.2021 для митного оформлення товарів, що переміщуються через державний кордон України.

У графі 31 ВМД вказаної декларації був наведений наступний опис товарів: «Площадки для підіймання людей та ведення малярних і будівельних робіт: - підйомник самохідний із ножничним механізмом, з електричним приводом, новий, 2023 р.в.: Haulotte Compact 10 AE, серійний номер:2124197. Кількість 1 шт. Вантажопідйомність: 450 кг, робоча висота підйому: 10 м, габарит. Розміри виробу: довжина: 2,5 м., ширина: 1,2 м, висота: 2,35 м., швидкість пересування: 0,7/4,2 км/год, шини лита резина, діаметр коліс 380 мм; дорожній просвіт до 125 мм, кількість ведучих коліс: 2; Виріб обладнаний пультом керування на робочій платформі та на базовому шасі. Управління підіймальним обладнанням та поворотними колесами відбувається через кнопки та джойстик на пульті керування. Зовнішній радіус повороту 1,83 м. не для створення озброєння та ядерної зброї. Не має у своєму складі передавачі та приймачі. Виготовлення на замовлення Haulotte Polska Sp.z.o.o.. Торговельна марка: Haulotte. Виробник: Haulotte Group. Країна виробництва: FR.».

При цьому, в графі 33 ВМД декларації позивачем був вказаний код товару - (Інші машини та пристрої для підіймання, переміщення, навантажування або розвантажування (наприклад, ліфти, ескалатори, конвеєри, канатні дороги): Інше обладнання: Інше).

Разом з митною декларацією уповноважена особа позивача подала наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) № 023100121 від 13.04.2023, автотранспортну накладну №12042023 від 13.04.2023, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №PL/MF/AS0489566 від 13.04.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 033 від 13.04.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 151 від 10.04.2023, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 17/10-14 від 25.04.2016, договір про перевезення № 0114-01 від 25.04.2016, фотографії товарів, інструкцію з експлуатації товару, тощо.

27.04.2023 відділ класифікації товарів відповідача прийняв рішення про визначення коду товару від 27.04.2023 № КТ-UA-2023, яким заявлений позивачем у графі 33 ВМД код УКТЗЕД змінений на код УКТЗЕД (Автонавантажувачі з вилковим захватом; інші навантажувачі, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням: навантажувачі самохідні з електродвигуном: з висотою підіймання 1 м або більше) та наведений наступний опис товарів у графі 31 ВМД: «Самохідний колінчастий підйомник для підіймання людей та ведення малярних і будівельних робіт, новий: Haulotte Compact 10 AE, серійний номер: 2124197, 2023 р. вип. 1 шт. Характеристики: вантажопідйомність: 450 кг, робоча висота підйому: 10 м, габарит. Розміри виробу: довжина: 2,5 м, ширина: 1,2 м, висота: 2,35 м, швидкість пересування: 0,7/4,2 км/год, суцільні шини лита резина, діаметр коліс 380 мм; дорожній просвіт до 125 мм, кількість ведучих коліс: 2.

Виріб обладнаний пультом керування на робочій платформі та на базовому шасі. Управління підіймальним обладнанням та поворотними колесами відбувається через кнопки та джойстик на пульті керування. Зовнішній радіус повороту 1,83 м. Виробник: Haulotte Group. Торговельна марка: Haulotte. Країна виробництва: FR.»).

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням відповідача, вважає його протиправним, таким що порушує його права, а отже, таким, що підлягає скасуванню, тому і звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

За змістом ст. 257 Митного кодексу України (далі - МК України) декларування товару для митного контролю та митного оформлення здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України та інших необхідних для цього відомостей (частина перша статті 257 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Відомості щодо коду товару згідно з УКТ ЗЕД вносяться декларантом до митної декларації (п. п. г п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України).

Статтею 67 МК України визначено, що Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

01.01.2023 набрав чинності Закон України від 19.10.2022 № 2697-IX Про Митний тариф України, статтею 1 якого встановлено Митний тариф України (групи 01-49; групи 50-97). Митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з УКТ ЗЕД.

Процедуру ведення УКТ ЗЕД визначено Порядком ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 428 (далі - Постанова № 428).

Відповідно до п. 12 Порядку № 428 пояснення до УКТ ЗЕД розробляються та затверджуються Держмитслужбою з урахуванням змін, які вносяться Всесвітньою митною організацією до пояснень до Гармонізованої системи та Європейським Союзом до пояснень до Комбінованої номенклатури. У разі потреби Держмитслужба розробляє пояснення до кодів товарів, що деталізовані на національному рівні.

На виконання положень ст. 68 МК України, Порядку № 428, наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 № 256 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Правилом 1 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД встановлено, що назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил.

Пунктом 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД передбачено, що для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Відповідно до п. 3 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД у разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються (п. 4 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД).

Слід наголосити на тому, що чинне законодавство, яке регулює правовідносини у сфері митної справи, встановлює єдиний порядок класифікації товарів для митного оформлення на території України, який здійснюється відповідно до вимог УКТ ЗЕД з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, Пояснень до УКТ ЗЕД, на основі характеристик товару, які є визначальними для його класифікації.

Частинами 2 ст. 69 МК України установлено, що митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари (ч. 4 ст. 69 МК України).

Для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо (абзац 1 ч. 5 ст. 69 МК України).

Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими (ч. 7 ст. 69 МК України).

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650 затверджено Порядок роботи відділу митних платежів підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 липня 2012 року за № 1085/21397; далі - Порядок № 650, зі змінами).

Пунктом 2 розділу 1 Порядку № 650 визначено, що контроль правильності класифікації товарів - перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку № 650 посадові особи Підрозділу, ПМО здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час виконання митних формальностей. Обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів, визначається на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування відповідно до вимог Кодексу; відомостей про товар та код товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, із врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, відповідно до вимог Кодексу.

У разі якщо посадова особа ПМО не може однозначно перевірити правильність класифікації товарів на підставі задекларованих відомостей, така посадова особа у паперовій або електронній формі надсилає повідомлення декларанту або уповноваженій ним особі про необхідність надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД. Строк надання додаткових документів та/або відомостей не має перевищувати 10 календарних днів з дня отримання такого повідомлення. У разі відмови у наданні або ненаданні додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, у строк, встановлений пунктом 3 цього розділу, перевірка правильності класифікації товарів здійснюється за наявними документами та/або відомостями з використанням довідкової інформації (пункти 3, 4 розділу ІІ Порядку №650).

Пунктами 5, 6 розділу ІІ Порядку № 650 передбачено, що у разі надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, у строк, встановлений пунктом 3 цього розділу, такі документи та/або відомості обов`язково враховуються під час перевірки правильності класифікації товарів, за результатами якої посадова особа ПМО: підтверджує задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД; або передає виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією до Підрозділу.

Крім випадку, передбаченого абзацом третім пункту 5 цього розділу, передання виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією здійснює ПМО: у складних випадках класифікації товарів; на вимогу Підрозділу або підрозділу митних компетенцій, у тому числі за результатами самостійного виявлення порушення правил класифікації товарів під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, моніторингу митних декларацій, щодо яких посадові особи ПМО виконують митну формальність щодо перевірки правильності класифікації товарів; в інших випадках, передбачених законодавством України з питань митної справи.

Передання виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією здійснює посадова особа ПМО за допомогою автоматизованої системи митного оформлення (далі - АСМО) шляхом оформлення запиту за формою, наведеною в додатку 3 до Порядку виконання митних формальностей (далі - Запит) (п. 7 розділу ІІ Порядку № 650).

Посадова особа Підрозділу або підрозділу митних компетенцій у строк не більше 10 календарних днів з дня отримання Запиту здійснює класифікацію товарів, за результатами якої: підтверджує задекларований код товару згідно з УКТЗЕД; або приймає Рішення (п. 9 розділу ІІ Порядку № 650).

Згідно з п. 15 розділу ІІ Порядку № 650 якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба у спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, митний орган може звернутися до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи (організації). Залучення спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі виникнення: необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації; складних випадків класифікації товарів, вирішення яких потребує проведення досліджень.

Тож, з наведеного слідує, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. Митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Така ж правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 814/1256/17, від 20.06.2019 № 826/7208/16, від 07.07.2023 у справі № 804/45/17.

З огляду на обґрунтування позову, при вирішенні спору необхідно встановити, які підстави для самостійного визначення митницею коду товару згідно з УКТ ЗЕД та відповідність прийнятого рішення правилам застосування класифікації товарів.

Як уже зазначалося, імпортований позивачем товар було задекларовано за кодом УКТ в графі 33 ВМД - (Інші машини та пристрої для підіймання, переміщення, навантажування або розвантажування (наприклад, ліфти, ескалатори, конвеєри, канатні дороги): Інше обладнання: Інше).

Разом з митною декларацією, уповноважена особа позивача подала наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) № 023100121 від 13.04.2023, автотранспортну накладну №12042023 від 13.04.2023, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №PL/MF/AS0489566 від 13.04.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 033 від 13.04.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 151 від 10.04.2023, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 17/10-14 від 25.04.2016, договір про перевезення № 0114-01 від 25.04.2016, фотографії товарів, інструкцію з експлуатації товару, тощо.

Однак, 27.04.2023 відділ класифікації товарів відповідача прийняв рішення про визначення коду товару від 27.04.2023 № КТ-UA-2023, яким заявлений позивачем у графі 33 ВМД код УКТЗЕД змінений на код УКТЗЕД (Автонавантажувачі з вилковим захватом; інші навантажувачі, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням: навантажувачі самохідні з електродвигуном: з висотою підіймання 1 м або більше) та наведений наступний опис товарів у графі 31 ВМД.

Відповідно до Пояснень до УКТ ЗЕД Розділ ХVІ. Група 84 у товарну позицію 8427 Автонавантажувачі з вилковим захватом; інші навантажувачі, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням, крім портальних навантажувачів і заводських візків, оснащених підіймальним краном (внутрішньозаводських автонавантажувачів, оснащених кранами) товарної позиції 8426, включаються внутрішньозаводські автонавантажувачі, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням.

Внутрішньозаводські автонавантажувачі цієї товарної позиції включають, наприклад:

(А) Автонавантажувачі з вилковим захватом та інші підіймальні навантажувачі або штабелювальні навантажувачі:

(1) Автонавантажувачі з вилковим захватом з механічним приводом, які іноді бувають великих розмірів, підіймають вантаж на підіймальній каретці, що переміщається по вертикальній щоглі. Підіймальний механізм зазвичай розташовується перед водієм. Механізм призначений для підтримування вантажу під час руху і підіймання вантажу з метою його укладання або навантаження на транспортний засіб.

У цю групу також входять автонавантажувачі з бічним захватом, які призначені для навантаження і розвантаження довгомірних вантажів (балки, дошки, труби, контейнери і т.п.). Вони зазвичай оснащені платформою для утримання вантажу під час його перевезення на короткі відстані.

Підіймальний пристрій вищевказаних автонавантажувачів зазвичай приводиться в дію силовим блоком транспортного засобу і, як правило, передбачає оснащення різним спеціальним начіпним обладнанням (вилкові захвати, укосини, ковші, грейфери (захвати) і т.п.) відповідно до виду вантажу, що підлягає навантаженню.

(2) Інші штабелювальні пристрої, зазвичай встановлювані на навантажувачі, оснащуються платформами або вилками, які можуть підійматися та опускатися уздовж вертикальних опор за допомогою ручних лебідок або лебідок з приводом від двигуна чи рейкової системи. Вони використовуються для укладання мішків, ящиків, бочок і т.п.

Деякі типи штабелювальних машин, які працюють за тим же принципом, що й елеватори, включаються до товарної позиції 8428.

(B) Інші навантажувачі (візки), оснащені підіймальним або вантажно-розвантажувальним обладнанням.

До цієї групи входять: 1) Візки з механічними підіймальними платформами для технічного обслуговування електричних проводів, суспільних освітлювальних систем і т.п. (див. пояснення до товарної позиції 8426 щодо підіймальних платформ цього типу, установлених на вантажних автомобілях); 2) Інші візки, оснащені підіймальним або вантажно-розвантажувальним обладнанням, включаючи спеціально призначені для використання в деяких галузях промисловості (наприклад, у текстильній чи керамічної, молочний і т.п.).

Натомість, до товарної позиції 8428 Інші машини та пристрої для підіймання, переміщення, навантажування або розвантажування (наприклад, ліфти, ескалатори, конвеєри, канатні дороги), крім підіймальних та вантажо-розвантажувальних механізмів товарних позицій 8425-8427, включається широкий ряд машин для механічного переміщення матеріалів, товарів і т.п. (підіймання, переміщення по конвеєру, навантаження, розвантаження і т.п.). Вони включаються до цієї товарної позиції, навіть якщо спеціально призначені для застосування в будь-якій окремій галузі промисловості: у сільському господарстві, металургії і т.п.

До цієї товарної позиції входять підіймальні або вантажно-розвантажувальні (транспортувальні) машини, що зазвичай використовують системи шківів, лебідок чи домкратів, в яких велику питому вагу становлять статичні сталеві конструкції і т.п. Ці статичні елементи конструкцій (наприклад, пілони, спеціально призначені для канатних доріг, і т.п.) включаються до цієї товарної позиції, коли вони постачаються як частини більш-менш укомплектованої вантажно-розвантажувальної (транспортувальної) машини.

Згідно з додатковими поясненнями товарна категорія 8428 90 90 включає: 1) рольганги або роликові конвеєри, з механічним приводом (приводні) або без нього, призначені для подачі вихідного матеріалу в кліть прокатного стану і видалення його з кліті або для транспортування заготовки від однієї кліті до іншої; 2) обтискні валки з функціями, аналогічними функціям зазначених вище машин, які складаються з двох рядів валків, між якими проходять заготовки; 3) охолоджувані рольганги, які розташовуються наприкінці ліній прокатних станів і здійснюють повільні пересування заготовок (наприклад, брусків або дроту), що дозволяють їй охолоджуватися в навколишньому повітрі; 4) піднімальні або хитні столи для прокатних станів з декількома рядами валків, розташованих один над одним (тривалкові та чотиривалкові кліті); такий пристрій містить стіл, що хитається відносно осі, розташованої на найбільш далекому крайньому перетині прокатного стану; столи обладнані приводними роликами; після проходження через один комплект валків заготовка надходить на стіл, який потім нахиляється та вирівнюється відносно наступного комплекту валків, між якими заготовка проштовхується за допомогою приводних роликів; 5) шлепери прокатних станів з рівнобіжними клітями для переміщення, наприклад, брусків від роликового столу першої кліті до роликового столу другої кліті; 6) хитні пристрої та пристрої для кантування; 7) механізми, що розроблені для дистанційного маніпулювання високорадіоактивними речовинами.

Суд зазначає, що згідно з Основними правилами інтерпретації УКТ ЗЕД критеріями розмежування товарних позицій (перші чотири знаки) за УКТ ЗЕД є не лише характеристики товару, а й функції та призначення, що виконує товар.

Також, слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару які є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Враховуючи технічний опис «Площадки для підіймання людей та ведення малярних і будівельних робіт: - підйомник самохідний із ножничним механізмом, з електричним приводом, новий, 2023 р.в.: Haulotte Compact 10 AE, серійний номер: 2124197…» та призначення визначене виробником, а саме «підіймання», а також те, що ці підйомники не є навантажувачами, адже не обладнані штабелювальними пристроями, а також згідно даних виробника не призначені для роботи на нерівній місцевості та не декларувалися з вилковим захватом, а отже, не мають застосувань (засобів, приладдя, кріплень, хватів) для фіксації та піднімання/перевезення вантажу, класифікацію даного товару слід проводити за 1 та 6 правилом інтерпретації класифікації товарів за кодом згідно із УКТ ЗЕД (ставка мита 0%), як інші одноківшові підйомники.

Отже, відповідач помилково застосував Основні правила інтерпретації класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД, як наслідок, віднісши товар до товарної підкатегорії .

Відтак, позивач, у порядку та в спосіб, передбачений чинним законодавством України, належним чином заповнив та подав митну декларацію із необхідним пакетом супровідних документів, що повно описують та підтверджують походження товару, його класифікацію згідно УКТЗЕД, митну вартість, тощо.

Отже, на переконання суду, в діях позивача відсутні ознаки такого діяння, як порушення Основних правил інтерпретації класифікації товарів. Як видно з тексту оскаржуваного рішення, у ньому відсутня мотивувальна частина, тобто відповідач у оскаржуваному рішенні не навів підстав його прийняття, що виходить за рамки наявного у відповідача обсягу повноважень, оскільки право відповідача на реалізацію повноваження самостійно визначати код товару відповідача виникає лише після вчинення суб`єктом декларування порушення Основних правил інтерпретації класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД, яке повинно бути належним чином вмотивовано.

Оскільки оскаржуване рішення не містить такої інформації, суд вважає, що воно є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, зокрема і через те, що в оскаржуваному рішенні не зазначено підстав неправильності класифікації позивачем товарів за кодом УКТ ЗЕД.

Більше того, відповідачем не надано пояснень чи спростувань доводам сторони позивача про те, що позивачем вже здійснювалось оформлення зазначених товарів за кодом УКТ ЗЕД 0 в межах зазначеного контракту і в контролюючого органу невиникало сумнівів щодо вірного визначення коду товару.

Судом береться до уваги те, що призначення товару (підйомників), митне оформлення яких здійснювалося у даному випадку, визначене виробником - підіймання людей для малярних і будівельних робіт, що є його основною функцією. Підйомники за даними виробника не призначені для роботи на нерівній місцевості, для перевезення людей чи вантажу (на відміну від візків) та не мають жодних пристосувань (захватів, приладів, кріплень, хватів) для фіксації та піднімання/перевезення вантажу.

Судом взято до уваги й те, що з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що у судовому порядку було вже скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби від 22.10.2021 № KT-UA-2021, яким код товару Haulotte Compact 10N HG797, ввезеного за зовнішньоекономічним договором (контрактом) купівлі-продажу товарів від 10.01.2009 № 10/01-09, змінено з згідно з УКТ ЗЕД на (рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2022 у справі 640/2775/22).

Також, у подібних правовідносинах слід врахувати й постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2025 у справі 140/4582/24.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем під час розгляду даного спору не було доведено правомірність своїх дій щодо визначення коду товару, оскільки експертного дослідження митним органом не проводилося, а методичні рекомендації не є достатньою підставою для зміни коду товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд вважає, що оскаржуване рішення про визначення коду товару є необґрунтованим, та таким, що прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже, як протиправне підлягає скасуванню

Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Стосовно вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн, суд враховує надані відповідачем заперечення в цій частині та зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 ст. 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі Конвенція). Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Крім того, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії").

Таким чином, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Із матеріалів справи слідує, що позивачем в якості доказів надання правової допомоги адвокатом Філоненко Ярославом Андрійовичем, додано до матеріалів справи: договір про надання правничої допомоги №1-010120 від 01.01.2020; акт надання послуг № 184-1-010120

до Договору про надання правничої (правової) допомоги №1-010120 від 01.01.2020; довіреність; платіжне доручення № 8145 від 29.06.2023 на суму 10000 грн (Оплата послуг правової допомоги адвоката згідно рахунку № 184 від 29.06.2023).

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тож, позивачем доведено факт понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання про наявність підстав для відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача таких витрат.

Згідно з п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Дослідивши надані позивачем документи, беручи до уваги ціну позову, складність справи та обсяг наданої правової допомоги адвокатом, враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката, в даному випадку, не є співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та ціною позову.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн є пропорційним до предмету спору та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Таким чином, заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає задоволенню у загальній сумі 6000 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 132, 134, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕККАНІСКА" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про визначення коду товару від 27.04.2023 № КТ-UA-2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕККАНІСКА" судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2684 грн (дві тисяячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕККАНІСКА" судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6000 грн (шість тисяч гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.