Справа № 500/4152/25
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4152/25

21 серпня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду, через представника - адвоката Богуша В.Д., надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, у якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 21 від 23.05.2025 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника чоловіка ОСОБА_2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2025 та перевести з 15.05.2025, з призначеної їй пенсії за віком, на пенсію по втраті годувальника, чоловіка ОСОБА_2 02.10.1959, відповідно до заяви від 15.05.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка 15.05.2025 звернулась до Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за у зв`язку із втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №21 від 23.05.2025 позивачці відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із тим, що вона не підтвердила проживання однією сім`єю з померлим чоловіком. Повідомлено про те, що в заяві відсутня довідка про реєстрацію місця проживання особи разом з годувальником за однією адресою, яка видається органом реєстрації міської ради.

Позивачка вважає таке рішення протиправним, оскільки її родинні стосунки із чоловіком підтверджуються свідоцтвом про шлюб та рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.12.2024 по справі №607/10419/24 про встановлення факту постійного проживання з померлим чоловіком та перебування позивачки на його утримані. Щодо довідки про реєстрацію місця проживання особи разом з годувальником, позивачка вказує, що не може надати запитувані документи, оскільки вона з чоловіком проживала у м. Лисичанськ, яке на даний час окуповано та уся документація органів місцевої влади залишилась в окупованому місті.

При цьому вважає, що надала усі необхідні документи, що підтверджують перебування на утриманні померлого годувальника та спільного місця проживання, а відповідачем прийняте протиправне рішення, яким позбавлено її права на соціальний захист, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15.07.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 КАС України встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

28.07.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що за результатами розгляду наданих документів встановлено, що до заяви від 15.05.2025 не надані документи, підтверджуючі факт спільного проживання заявниці з померлим годувальником на день його смерті. Зокрема, долучено рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/10419/24 від 27.12.2024, яким встановлено факт постійного проживання з померлим чоловіком та факт перебування на утриманні позивачки з 10.02.2004 до 29.03.2022 року, який помер у 2023 році. Оскільки, не підтверджено факт перебування позивачки на утриманні годувальника на день його смерті (2023), відсутні підстави для призначення пенсії по втраті годувальника.

28.07.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивачки вказує, що чоловік позивачки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер на окупованій території, точну дату смерті встановити неможливо, та у рішенні Тернопільського міськрайонного суду по справі №607/769/24 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , зазначено що він помер у 2023 році. Позивач є внутрішньо переміщеною особою похилого віку в законодавстві України не обізнана, тому вона звернулась до системи Безоплатної правничої допомоги та їй було надано адвоката для встановлення факту постійного проживання з померлим чоловіком. З невідомих причин при подані позову представником позивача була заявлена вимога про встановлення факту спільного проживання з чоловіком по день виїзду позивача з м. Лисичанськ та перебування на його утримані також по день виїзду 29.03.2022. Разом з тим, вони перебували у шлюбі та фактично проживали разом в м. Лисичанськ під час активних бойових дій на території Луганської області. Позивачка змушена була виїхати з м. Лисичанська з донькою з метою збереження життя та доглядом за неповнолітнім онуком. Враховуючи, що м. Лисичанськ окуповане, позивачка не має можливості надати запитувані документи.

04.08.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вказує, що позивачкою не підтверджено факт перебування її на утриманні годувальника на день його смерті (2023 рік), таким чином відсутні підстави для призначення пенсії по втраті годувальника.

07.08.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивачки просить позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини.

Згідно з довідки Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 25.07.2022 №6117- позивачка - ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 (арк.справи 5).

Позивачка з 10.07.2004 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим повторно 02.06.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (арк.справи 7).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.01.2024 в справі №607/769/24 встановлено факт смерті ОСОБА_2 , який помер 2023 року в місті Лисичанськ, Луганської області (https://reyestr.court.gov.ua/Review/116498480).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.12.2024 по справі №607/10419/24, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 06.05.2025: встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 , який помер у 2023 році, за адресою: АДРЕСА_2 , від 10 лютого 2004 року до 29 березня 2022 року; встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , який помер у 2023 році, від 10 лютого 2004 року до 29 березня 2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124157494).

15.05.2025 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийняло рішення №21 від 23.05.2025 про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Рішення вмотивовано тим, що до заяви про призначення пенсії позивачкою не надані документи, підтверджуючі факт спільного проживання з померлим годувальником на день його смерті (2023). Зокрема, долучено рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/10419/24 від 27.12.2024, яким встановлено факт постійного проживання з померлим чоловіком та факт перебування на утриманні ОСОБА_1 з 10.02.2004 до 29.03.2022, який помер у 2023 році.

Позивачка не погоджується з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України /пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Загальні умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені в статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що переведення з одного виду пенсій на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).

Пунктом 2.3 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти»;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону;

11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

За приписами пункту 2.11 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно пункту 2.22 Порядку №22-1 для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".

Згідно з пунктом 2.16 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду.

Отже, для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються, серед іншого, документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником; документи про місце проживання (реєстрації); документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

При цьому, за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про шлюб. За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою) або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт, а у разі неможливості надати такі документи, рішення суду.

Зі змісту доданих до позовної заяви документів слідує, що позивачка та її чоловік - ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 10.07.2004, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим повторно 02.06.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В позовній заяві позивачка зазначає, що вона із чоловіком спільно проживали однією сім`єю у м. Лисичанськ, Луганської області, померлий - ОСОБА_2 виконував обов`язок щодо утримання своєї дружини, що носив постійний характер та був основним джерелом для її існування, розмір пенсії померлого чоловіка значно перевищував розмір пенсії позивачки.

В подальшому, у зв`язку із збройною агресією рф, позивачка 29.03.2022 переїхала проживати в м. Тернопіль, при цьому чоловік позивачки залишився проживати м. Лисичанськ, Луганської області. Позивачка вказує, що при переїзді її чоловік ОСОБА_2 передав дружині всі свої заощадження, цінні речі та до смерті постійно підтримував фінансово.

Згідно з довідки Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 25.07.2022 №6117- позивачка взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.01.2024 в справі №607/769/24 встановлено факт смерті ОСОБА_2 , який помер 2023 року в місті Лисичанськ, Луганської області.

Крім того, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.12.2024 по справі №607/10419/24, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 06.05.2025: встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 , який помер у 2023 році, за адресою: АДРЕСА_2 , від 10 лютого 2004 року до 29 березня 2022 року; встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , який помер у 2023 році, від 10 лютого 2004 року до 29 березня 2022 року.

Позивачка на час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі перебуває на обліку у Пенсійному органі та отримує пенсію за віком, що сторонами не заперечується.

Суд зауважує, що у розумінні статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Крім того, абзацами першим та другим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, у цьому випадку єдиною та достатньою умовою для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника є факт перебування позивачки в шлюбних відносинах з померлим, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, копія якого наявна у матеріалах справи.

Крім того, факт постійного проживання та перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , який помер у 2023 році, встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.12.2024 по справі №607/10419/24, яке набрало законної сили.

Суд зазначає, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 м. Лисичанськ Лисичанської міської територіальної громади є тимчасово окупованою з 03.07.2022, відтак позивачка позбавлена об`єктивної можливості отримати відомості про місце проживання з померлим чоловіком.

Надані позивачкою свідоцтво про шлюб та рішення суду про встановлення факту постійного проживання та перебування на утриманні її чоловіка з 10.02.2004 до 29.03.2022, є достатніми документами, що підтверджують факт перебування позивачки на утриманні її чоловіка, що передбачено пунктом 2.11 Порядку № 22-1.

Суд також зазначає, що у спірних правовідносинах відповідачем допущений надмірний формалізм щодо відмови у призначенні пенсії з підстав зазначення у рішенні рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/10419/24 від 27.12.2024 кінцевої дати (до 29.03.2022) перебування позивачки на утриманні її чоловіка, оскільки на час смерті (2023 року) позивачка перебувала в шлюбних відносинах з померлим чоловіком, доказів розірвання шлюбу сторонами не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №21 від 23.05.2025 про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивачки є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2025 та перевести з 15.05.2025, з призначеної їй пенсії за віком, на пенсію по втраті годувальника, чоловіка ОСОБА_2 2.10.1959, відповідно до заяви від 15.05.2025, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, згідно із яким, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається встановлено, що заява позивачки від 15.05.2025 за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, а тому відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вчинення відповідних дій, оскільки права на відповідний перерахунок порушено саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Згідно положень частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Окрім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що для повного та ефективного захисту прав, інтересів позивачки необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву позивачки від 15.05.2025 про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Під час оцінки обраного способу захисту порушеного права позивачки, судом враховано, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління пенсійного фонду України в Закарпатській області підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 807,47 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №21 від 23.05.2025 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2025 про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника чоловіка ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 807 (вісімсот сім) грн 47 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, 4, м. Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88000, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.