Справа № 300/7910/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/7910/24 пров. № А/857/1233/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження суддею Микитюком Р.В. у м. Івано-Франківську у справі №300/7910/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

18 жовтня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила:

- скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 24.09.2024 № про відмову позивачці у переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу»:

- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби період її роботи з 05.03.1985 по 26.04.2006 на посадах голови виконкому Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів, секретаря виконкому Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів, заступника голови Підмихайлівської сільської ради народних депутатів, голови Підмихайлівської сільської ради народних депутатів, головою Підмихайлівської сільської ради та сільським головою села Підмихайлівці Рогатинського району;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за віком з дня звернення 17.09.2024 відповідно до пункту 12 розділу XI Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-XII, здійснити нарахування і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначених у довідках №02-28/2406 та №02-28/2407 виданих 11.09.2024 виконавчим комітетом Рогатинської міської ради Івано-Франківської області.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24.09.2024 №6 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період її роботи з 05.03.1985 по 26.04.2006 на посадах голови виконкому Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів, секретаря виконкому Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів, заступника голови Підмихайлівської сільської ради Ради народних депутатів, голови Підмихайлівської сільської ради Ради народних депутатів, головою Підмихайлівської сільської ради та сільським головою села Підмихайлівці Рогатинського району до стажу державної служби та перевести на пенсію державного службовця з 17.09.2024, відповідно до пункту 12 розділу XI Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-XII.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у заяві позивачем не визначено вид пенсії, на який вона претендує. Відтак, оскільки позивач працювала на посадах в органах місцевого самоврядування, її заяву від 17.09.2024 пенсійним органом було розглянуто як заяву про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». За результатами розгляду заяви позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення №96 від 24.09.2024 про відмову в переведенні її на пенсію по Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у зв`язку із недоцільністю. Скаржник звертає увагу, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 01.03.2021 за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Як випливає із записів трудової книжки від 03.12.1979 (а.с.19-23), ОСОБА_1 :

з 01.07.1977 по 06.05.1981прийнята на роботу в колгосп ім. Руднева Рогатинського району Івано-Франківської області на посаду бухгалтера по тваринництву;

з 26.05.1981 по 30.06.1981 прийнята на роботу в колгосп ім. Руднева Рогатинського району Івано-Франківської області на посаду бухгалтера по тваринництву;

з 07.07.1981 по 30.03.1985 прийнята на роботу в Рогатинський райком на посаду завідуючої сектором обліку членів ВЛКСМ;

Дані обставини згідно частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України доказуванню не підлягають, як такі, що визнаються учасниками справи і у суду немає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Крім того:

- з 05.03.1985 по 03.07.1987 обрана головою виконкому Підмихайлівської Ради народних депутатів;

- з 03.07.1987 по 01.04.1990 обрана секретарем виконкому Підмихайлівської Ради народних депутатів;

- з 01.04.1990 по 10.04.1991 обрана заступником голови Підмихайлівської Ради народних депутатів;

- з 10.04.1991 по 25.04.1998 обрана головою Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів;

- з 25.04.1998 по 30.04.2002 обрана головою Підмихайлівської сільської ради;

- з 30.04.2002 по 26.04.2006 обрана сільським головою села Підмихайлівці Рогатинського району.

Відповідно запису трудової книжки №11, 26.04.1994 позивачка прийняла присягу державного службовця та їй присвоєно 9 ранг державного службовця. Згодом, а саме 05.12.2000, позивачка прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування (запис №14). 12.07.2005 позивачці присвоєно 8 ранг ІV категорії посадової особи місцевого самоврядування (запис №16).

Позивачка, 17.09.2024 через портал електронних послуг ПФУ звернулася із відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із заявою про перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Листом ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 27.09.2024 за №0900-0206-8/51631 позивачу надіслано рішення ГУ ПФУ у Полтавській області від 24.09.2024 №. Даним рішенням відмовлено позивачці у переведенні пенсії з виду на вид (а.с.39-41).

Відмова мотивована тим, що аналіз наданої позивачем заяви від 17.09.2024, за матеріалами пенсійної справи, показав, що заявнику недоцільно проводити перерахунок (а.с.40-41).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

У статті 25 Закону № 3723-ХІІ, на яку є посилання у пунктах 10-12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення», визначено класифікацію посад державних службовців з першої по сьому категорію, інших, прирівняних до них посад, не перелічених у цій статті, та передбачено, що віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Відтак, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктах 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. № 229, передбачено, що обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 передбачено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. № 283 (далі - Порядок № 283) до стажу державної служби включається час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 р. № 1049, а саме: стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 Кодексу законів про працю України.

Згідно доводів скаржника, позивач працювала на посадах органів місцевого самоврядування, що не відносяться до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723, право на призначення пенсії як державному службовцю в неї відсутнє.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає такі доводи скаржника необґрунтованими з огляду на наступне.

Як випливає із записів трудової книжки від 03.12.1979 позивачка:

з 05.03.1985 по 03.07.1987 обрана головою виконкому Підмихайлівської Ради народних депутатів;

- з 03.07.1987 по 01.04.1990 обрана секретарем виконкому Підмихайлівської Ради народних депутатів;

- з 01.04.1990 по 10.04.1991 обрана заступником голови Підмихайлівської Ради народних депутатів;

- з 10.04.1991 по 25.04.1998 обрана головою Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів;

- з 25.04.1998 по 30.04.2002 обрана головою Підмихайлівської сільської ради;

- з 30.04.2002 по 26.04.2006 обрана сільським головою села Підмихайлівці Рогатинського району.

Відповідно запису трудової книжки №11, 26.04.1994 позивачка прийняла присягу державного службовця та їй присвоєно 9 ранг державного службовця. Згодом, а саме 05.12.2000, позивачка прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування (запис №14). 12.07.2005 позивачці присвоєно 8 ранг ІV категорії посадової особи місцевого самоврядування (запис №16).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що період роботи ОСОБА_1 з 05.03.1985 по 26.04.2006 на посадах голови виконкому Підмихайлівської сільської ради народних депутатів, секретаря виконкому Підмихайлівської сільської ради народних депутатів, заступника голови Підмихайлівської сільської ради народних депутатів, голови Підмихайлівської сільської ради народних депутатів, головою Підмихайлівської сільської ради та сільським головою села Підмихайлівці Рогатинського району, зараховується до стажу державної служби.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, відповідно до якої оскільки позивач на час звернення за призначенням пенсії не займав посаду державної служби, тому з урахуванням положень статті 37 Закону №3723-ХІІ розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках.

Крім того, ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 передбачає, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду, тому враховуючи ту обставину, що позивач із заявою про призначення пенсії звернувся до відповідача 13 червня 2024 року, саме з цієї дати позивач набув право на призначення пенсії на заявлених умовах.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що дії пенсійного органу щодо не зарахування згаданих періодів роботи до страхового стажу й рішення про відмову у призначенні пенсії є протиправними.

Щодо визначення органу, який варто зобов`язати вчинити дії щодо призначення пенсії позивачу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

У справі, яка розглядається судом першої інстанції встановлено, що рішенням про відмову у призначенні пенсії від 24.09.2024 №6 позивачу відмовлено у її призначенні саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Відповідно до вимог пункту 4.2 Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи.

Отже, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглядав відповідні документи для призначення пенсії.

Вказані висновки апеляційного суду узгоджуються із постановою Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23 в частині розглядуваного питання.

Отже, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що ефективним способом відновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення є визначення пенсійному органу зобов`язання вчинити кореспондуючі цьому праву дії, а саме визначення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби період її роботи з 05.03.1985 по 26.04.2006 на посадах голови виконкому Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів, секретаря виконкому Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів, заступника голови Підмихайлівської сільської ради Ради народних депутатів, голови Підмихайлівської сільської ради Ради народних депутатів, головою Підмихайлівської сільської ради та сільським головою села Підмихайлівці Рогатинського району до стажу державної служби та перевести на пенсію державного службовця з 17.09.2024, відповідно до пункту 12 розділу XI Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-XII.

Обраний судом спосіб захисту відновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення не буде втручанням в дискреційні повноваження відповідача, оскільки адміністративний суд у такий спосіб не підміняє інший орган державної влади, зокрема, шляхом обрахунку кількості років чи розміру призначення пенсії, а вказує на визначення відповідачу зобов`язання вчинити кореспондуючі праву на пенсійне забезпечення позивача дії.

Варто зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», якщо у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Оскільки рішення суду в частині відмови у задоволенні позову сторонами не оскаржене, тому апеляційному перегляду у цій частині не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315,316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі №300/7910/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний