Справа № 320/36677/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зв?язку з не зарахуванням до стажу державного службовця період проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 19.11.1975 року по 28.11.1977 року та період роботи у виконавчому комітеті Жовтневої районної ради народних депутатів з 18.07.1987 року по 02.03.1988 року згідно довідки від 26.01.2017 року Nє 108-1314;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 з зарахуванням до стажу державного службовця період проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 19.11.1975 року по 28.11.1977 року та період роботи у виконавчому комітеті Жовтневої районної ради народних депутатів з 18.07.1987 року по 02.03.1988 року згідно довідки від 26.01.2017 року Nє 108-1314, врахувавши довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 13.03.2023 року Nє 11-06/10 та виплатити недоотриману пенсію за період з березня місяця 2023 року по сьогоднішній день з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування»;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судовий збір у розмірі 2147,20 грн., та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7500 гривень 00 коп. на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у зв?язку з не зарахуванням до стажу державного службовця період проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 19.11.1975 року по 28.11.1977 року та період роботи у виконавчому комітеті Жовтневої районної ради народних депутатів з 18.07.1987 року по 02.03.1988 року згідно довідки від 26.01.2017 року № 108-1314 та не призначенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у звґязку з не зарахуванням ОСОБА_1 до стажу державного службовця період проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 19.11.1975 року по 28.11.1977 року та період роботи у виконавчому комітеті Жовтневої районної ради народних депутатів з 18.07.1987 року по 02.03.1988 року згідно довідки від 26.01.2017 року № 108-1314.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу державного службовця період проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 19.11.1975 року по 28.11.1977 року та період роботи у виконавчому комітеті Жовтневої районної ради народних депутатів з 18.07.1987 року по 02.03.1988 року згідно довідки від 26.01.2017 року № 108-1314.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», врахувавши довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 13.03.2023 № 11-06/10.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_1 , судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3750,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.05.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 13.08.2025.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У березні 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою щодо переходу з пенсії, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію, відповідно до Закону України "Про державну службу".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.03.2023 № 63, позивачу відмовлено в переведенні з пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу" за відсутності стажу державної служби.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII, положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися, а час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", зараховується до стажу державної служби.

Натомість, відповідач вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, оскільки згідно з наданими документами стаж роботи державного службовця станом на 01.05.2016 становить 8 років 2 місяці, при цьому, що ГУ ПФУ в м. Києві не не приймало оскаржуваного рішення та не порущувало прав позивача, позаяк заяву за принципом екстериторіальності було передано до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 46 Конституції України, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон №3723-XII).

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII, встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тож, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016, є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме, щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що підставою для відмови позивачу у призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу", стала відсутність у нього права, оскільки посадові особи органів місцевого самоврядування не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.

Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, який застосовується починаючи з 01.05.2016 (далі - Порядок № 622).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 622, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу": мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII.

Приписами пункту 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 № 239 "Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців", затверджений Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців (далі - Порядок № 239).

Разом з тим, пунктом 1 Порядку № 239, передбачено, що до посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до шостої категорії, зокрема, посади заступників голів, секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів і міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів; керівників відділів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; керівників управлінь, самостійних відділів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; керівників відділів (підвідділів) та їх заступників у складі управлінь, самостійних відділів, апаратів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів управлінь, самостійних відділів обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів виконкомів міських Рад міст обласного підпорядкування, їх управлінь, самостійних відділів та інші прирівняні до них посади.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Тобто, як Порядок №283, так і чинний Порядок № 229, передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

04.07.2001 набрав чинності Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 493-III (далі - Закон № 2493-III). Зокрема, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2493-III, передбачено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Слід врахувати й те, що Верховний Суд у постанові від 10.05.2018, прийнятій у справі № 351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII, положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 закону України "Про державну службу" № 889-VIII та пункту 4 Порядку № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.

З урахуванням наведеного, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що не знайшли свого підтвердження доводи пенсійного органу про те, що стаж роботи позивача на посаді в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований, як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, з огляду на що, відповідачем безпідставно не було зараховано до стажу державної служби позивача спірних періодів роботи, що призвело до неправильного обрахунку стажу державної служби та, відповідно, висновку щодо відсутності необхідного стажу для переведення позивача на пенсію державного службовця.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії - перехід на пенсію, відповідно до Закону України "Про державну службу", тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку по суті спору про часткове задоволення адміністративного позову, однак, дійшов помилкового висновку щодо органу, якого слід зобовґязати повторно розглянути заяву позивача, з огляду на таке.

Так, ГУ ПФУ в м. Києві не приймало рішення по заяві позивача, адже її було розглянуто ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності, тому зобовґязання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», врахувавши довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 13.03.2023 № 11-06/10, не може бути адресовано конкретно цьому відповідачу, позаяк, ГУ ПФУ в м. Києві не порушувало прав позивача в цій частині, адже апелянт є органом, на обліку у якого перебуває позивач, як отримувач пенсії.

Водночас, апелянт вказує на орган, який розглядав заяву позивача та приймав рішення.

Дійсно, суб`єктом владних повноважень за принципом екстериторіальності було визначено саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке розглядало спірне питання.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Так, порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року№ 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку 22-1, визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тож, з системного аналізу наведених вище положень Порядку № 22-1 слідує, що: сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території; після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10); виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, належним відповідачем у спірних вимогах, є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що потребує уточнення, шляхом зміни рішення суду першої інстанції в резолютивній частині, без зміни висновків суду по суті спору.

Інші доводи, покладені в основу позовної заяви не перевіряються, оскільки не були підставою для відмови в перерахунку пенсії від 16.03.2023 № 63 (а.с. 58-59).

Доводи апеляційної скарги відповідача частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, що є підставою для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції в резолютивній частині щодо органу, якого слід зобовґязати вчинити дії по зарахуванню до стажу періоду роботи та розгляду заяви.

У іншій частині (відмови в задоволенні позовних вимог) оскаржуване рішення суду не переглядається, згідно норм ч. 1 ст. 308 КАС України.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Судові витрати, розподілені судом першої інстанції підлягають зміні, з урахуванням того, що ГУ ПФУ в м. Києві, на якого покладено судом першої інстанції такі витрати, не порушувало прав позивача у спірних правовідносинах, лише передало заяву на розгляд ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності, що дає підстави для висновку, що оскільки судом визначається протиправним рішення від 16.03.2023, то судові витрати мають бути покладені саме на ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року - змінити в пунктах 3 та 4 резолютивної частини рішення, шляхом їх викладення у наступній редакції:

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державного службовця період проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 19.11.1975 року по 28.11.1977 року та період роботи у виконавчому комітеті Жовтневої районної ради народних депутатів з 18.07.1987 року по 02.03.1988 року згідно довідки від 26.01.2017 року № 108-1314.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», врахувавши довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 13.03.2023 № 11-06/10.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3750,00 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

У іншій частині Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко