Справа № 714/593/25
Суддя: Козловська Л. Д.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/714/18/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2025 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді: Козловської Л.Д.

при секретарі: Постевка Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Герца в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення посилається на те, що він ОСОБА_1 , 14.04.2025 року біля 8 години 00 хвилин перебував у дворогосподарстві своєї кумнати ОСОБА_3 в с.Лунка Чернівецького району Чернівецької області. В цей час до її дворогосподарства під`їхали працівник поліції ДПСУ та працівники інших правоохоронних органів, які вручили йому підозру у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України і з цього часу він був затриманий (арештований) постійно знаходився під контролем правоохоронних органів, які забороняли йому будь-які самостійні дії. тобто був позбавлений волі. В послідуючому дані особи відвезли його у відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де він був затриманий, а в послідуючому доставлений в м.Чернівці до НОМЕР_2 прикордонного загону, в якому він знаходився з 14.04.2025 року до 16.04.2025 року до 14 год. 30 хв. Поки був доставлений до Герцаївського районного суду Чернівецької області, де йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

14.04.2025 року йому була вручена постанова про накладення адміністративного стягнення № 001088E від 14.04.2025 року начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковника ОСОБА_2 , який встановив, що о 18 годині 25 хвилин 14.04.2025, на напрямку 896 прикордонного знаку (околиця н.п.Великосілля), на відстані 2500 метрів до лінії Державного кордону, на ділянці відповідальності прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться на території Герцаївської ОТГ, Чернівецького району Чернівецької області виявлено громадянина України - ОСОБА_1 який перебував в прикордонній смузі без військово-облікових документів. Своїми діями порушив вимоги п.7, п.10 Положення про прикордоський режим, затвердженого ПУ № 1147 від 27.07.1998 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.202 КУпАП. та накладено на нього стягнення за ч.1 ст.202 КУпАП у вигляді штрафу в сумі - 1 700 грн. Вважає, що в діях начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковника ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу є незаконними та необгрунтованими. Дана постанова винесена посадовою особою прикордонною службою безпідставно та з істотними порушенням моїх прав і не відповідає обставинам справи та вимогам закону, так як ніякого порушення правил прикордонного режиму ним не вчинювалося, воно є надуманим.

Дана постанова винесена також з порушенням ч.ч.2-3 ст.283 КУпАП, п.5 розділу 4 Інструкції, відповідно до яких: постанова про накладення адміністративного стягнення має містити: повне найменування уповноваженої посадової особи, яка винесла постанову (посала, прізвище, ім`я, по батькові); дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування): опис обставин, установлених під час розгляду справи; посилання на пункт (статтю) нормативно-правового акта, який (яка) передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення; прийняті у справі рішення, а також інформацію про право оскарження постанови в порядку та строки, визначені статтями 288, 289 КУпАП. У постановах про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу також зазначаються: зобов`язання особи, що притягується до адміністративної відповідальності, надати (надіслати) до органу (підрозділу) охорони державного кордону або загону морської охорони, в якому винесено постанову про накладення штрафу, документ, що підтверджує його сплату, або його копію не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУПАП; реквізити відповідного рахунку для зарахування коштів до Державного бюджету України.

Таким чином, оскільки відсутні будь-які належні докази, що він, порушив прикордонний режим то на в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.202 КУпАП, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Представник відповідача у судове засіданні не з`явився. Скерував до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти задоволення позову. Послався на те , що 14.04.2025 року прикордонним нарядом «Прикордонний патруль`на напрямку 896 прикордонного знаку (околиця н.п.Великосілля), на відстані 2500 метрів до лінії Державного кордону, на ділянці відповідальності прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що на території Герцаївської ОТГ Чернівецького району Чернівецької області виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який перебував в прикордонній смузі без військово облікових документів. Своїми діями порушив прикордонний режим, затвердженого ПКМУ № 1147 від 27.07.1998 року (зі змінами) та ст.24 Закону України «Про Державний кордон України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.202 ч.1 КУпАП.

Відповідно до статей 22, 23 Закону України «Про Державний кордон України» у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ), встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в?їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт тощо.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 постанови КМУ «Про прикордонний режим» від 27.07.1998 N? 1147, прикордонна смуга - ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм, завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, але не може буги меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд. До прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення

Відповідно до пункту 6 Розділу «Загальні питання» постанови КМУ від 27.07.1998 N? 1147, особи, винні у порушенні прикордонного режиму несуть адміністративну або іншу відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до пунктів 7, 10 Розділу «Порядок в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі» постанови КМУ від 27.07.1998 № 1147 громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі). Особи, зазначені у пунктах 7, 8 серед іншого, на вимогу уповноважених осіб Держприкордонслужби України зобов`язані пред`являти відповідні документи.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» з 8 лютого 2025 року продовжено строк проведення загальної мобілізації на 90 днів.

Відповідно до пунктів 5, 9 та 11 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Держприкордонслужбу України покладаються обов`язки щодо організації запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Держприкордонслужби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами; виявлення причин та умов, призводять до порушень законодавства державний кордон України, вжиття в межах своєї компетенції заходів щодо їх усунення; контроль за дотриманням прикордонного режиму.

Керуючись пунктами 1, 12, 13, 14, 15, 34 ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», підрозділам, військовослужбовцям, для виконання покладених на Держприкордонслужбу України завдань надається право: розташовувати прикордонні наряди, пересуватися під час виконання службових обов`язків на будь-яких ділянках місцевості...; вимагати від фізичних осіб припинення правопорушень і дій, що перешкоджають здійсненню повноважень Держприкордонслужби України; у випадках та в порядку, передбачених законами України, розглядати справи правопорушення, накладати стягнення або передавати матеріали про правопорушення на розгляд інших уповноважених органів виконавчої влади або судів; здійснювати адміністративне затримання осіб на підставах і на строки, визначені законами...; здійснювати на підставах та в порядку, встановлених законодавством, візуальний огляд осіб, речей, товарів (вантажів), транспортних засобів (поверхнева перевірка), а так само особистий огляд затриманих осіб та огляд і, в разі потреби, вилучення речей, що можуть бути речовими доказами або заподіяти шкоду життю і здоров`ю людини; запрошувати осіб до підрозділів Держприкордонслужби України для з`ясування обставин незаконного перетинання (спроби перетинання) державного кордону України, порушення режиму державного кордону, прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України..., а також інших правопорушень, розгляд справ щодо яких віднесено до компетенції Держприкордонслужби України.

14.04.2025 року о 18.25 год. громадянин України ОСОБА_1 був виявлений прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на відстані 2500 метрів до лінії державного кордону, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_3 за порушення прикордонного режиму, а саме за порушення вимог пункту 7, 10 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою КМУ від 27.07.1998 року № 1147, тобто: без військово- облікових документів у період проведення мобілізації та протягом воєнного стану.

У порушенні прикордонного режиму, а саме перебування в прикордонній смузі без військово- облікових документів у період проведення мобілізації та протягом воєнного стану, що підтверджується рапортом першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітана ОСОБА_4 , який виконував наказ на охорону державного кордону в складі прикордонного наряду «Прикордонний патруль» та безпосередньо виявив позивача в прикордонній смузі без військово - облікових документів.

Розпорядженням Чернівецької обласної державної адміністрації від 22 грудня 2021 року № 1594-р «Про додержання прикордонного режиму в Чернівецькій області» установлено вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм в межах Вижницького, Чернівецького, Дністровського районів Чернівецької області прикордонну смугу, завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу IV Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС від 18.09.2013 № 898, (далі - Інструкція), адміністративне стягнення за статтею 202 може бути накладено - не пізніше ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення, відповідно до статті 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 202 КУпАП, розглядаються у п?ятнадцятиденний строк із дня одержання справи особою, уповноваженою її розглядати. В пункті 3 Інструкції зазначено, що справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливий лише у випадках, коли є підтвердження про належне повідомлення цієї особи про місце і час розгляду справи та якщо від неї або її представника (адвоката) не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, але з урахуванням строків розгляду справ, визначених у пункті 2 цього розділу. Виходячи з вищевикладеного, варто зазначити, що на момент оформлення адміністративно - процесуальних документів ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, серед яких було вказано, що особа має право ознайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржити постанову по справі. Проте, позивач відмовився від послуг адвоката, зазначивши, що буде захищати себе особисто, на підставі пункту 29 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», інформування центру з надання безоплатної правничої допомоги не здійснювалось. Поряд з цим, під час оформлення адміністративно-процесуальних документів громадянин ОСОБА_1 клопотань, заяв та скарг не заявляв, про що зазначено в адміністративно - процесуальних документах. Під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » позивачу було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, вказану інформацію було зазначено у відповідній графі протоколу з яким позивач ознайомився та поставив свій підпис. Згідно статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядалася в присутності позивача, який притягався до адміністративної відповідальності за статтею 202 КУпАП, за місцем вчинення правопорушення, що відноситься до ділянки відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

14.04.2025 року в день виявлення та припинення правопорушення, справа була розглянута начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підполковником ОСОБА_2 , за результатами розгляду якої винесено постанову по справі, яка відповідає вимогам статті 283 КУпАП та згідно статті 285 КУпАП негайно оголошена громадянину України ОСОБА_5 . Про перенос розгляду справи позивач не заявляв. Керуючись вимогами пункту 3 Розділу ІІ «Уповноважені посадові особи Державної прикордонної служби України» Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України № 898 від 18.09.2013 року, від імені Держприкордонслужби України розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 222 КУпАП та накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону, командири загонів морської охорони та їх заступники; начальники відділів прикордонної служби та їх перші заступники....; Враховуючи вищевикладене, ІНФОРМАЦІЯ_3 вважає, що громадянин України ОСОБА_6 перебував в прикордонній смузі без військово- облікових документів у період проведення мобілізації та протягом воєнного стану, чим порушив вимоги пункту 7,10 Розділу «Порядок в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі» Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998 року № 1147, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.202 КУПАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення № 0001088E стосовно громадянина України позивача правомірна та складена відповідно та у спосіб, який визначений законодавством України.

Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Частиною 2 ст.19 КонституціїУкраїни передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно достатті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободнікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1ст.9 КАС Українирозгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 14.04.2025 року прикордонним нарядом «Прикордонний патруль`на напрямку 896 прикордонного знаку (околиця н.п.Великосілля), на відстані 2500 метрів до лінії Державного кордону, на ділянці відповідальності прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що на території Герцаївської ОТГ Чернівецького району Чернівецької області виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який перебував в прикордонній смузі без військово облікових документів. Своїми діями порушив прикордонний режим, затвердженого ПКМУ № 1147 від 27.07.1998 року (зі змінами) та ст.24 Закону України «Про Державний кордон України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.202 ч.1 КУпАП.

Не погодившись із даною постановою , ОСОБА_1 звернувся до суду.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (ст.5 КАС України).

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підставою для притягнення будь-якої особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, який в свою чергу складається з чотирьох обов`язкових елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

За фактичними обставинами даної справи про адміністративне правопорушення, позивачу інкриміновано перебування на напрямку на відстані 2500 метрів від лінії державного кордону України на околиці на околиці с.Великосілля Чернівецького (колишнього Герцаївського) району Чернівецької області без військово облікових документів.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 статтею 202 КУпАП, а саме за перебування в прикордонній смузі без військово облікових докуменівю

Державний кордон України-це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. Державний кордон України визначаєтьсяКонституцієюта законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Захист державного кордону України є невід`ємною частиною загальнодержавної системи забезпечення національної безпеки і полягає у скоординованій діяльності військових формувань та правоохоронних органів держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Ця діяльність провадиться в межах наданих їм повноважень шляхом вжиття комплексу політичних, організаційно-правових, дипломатичних, економічних, військових, прикордонних, імміграційних, розвідувальних, контррозвідувальних, оперативно-розшукових, природоохоронних, санітарно- карантинних, екологічних, технічних та інших заходів.

Правила прикордонного режиму встановлюється Положенням «Про прикордонний режим, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України» № 1147 від 27 липня 1998 року.Відповідно до пункту 7 Положення, громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Відповідно до пункту 10 Положення, особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонноїслужби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку i державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які в становлюються законом. Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. У ч.ч.1-2 ст.2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно: розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, складом адміністративного правопорушення визначено сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Склад адміністративного правопорушення повинен об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону. містити об`єкт. Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення с: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, що свідчить і про немаловажність доводів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Пунктом І ст.247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок npo вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. той час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (ст.5 КАС України).

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підставою для притягнення будь-якої особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, який в свою чергу складається з чотирьох обов`язкових елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

За фактичними обставини даної справи про адміністративне правопорушення, позивачу інкриміновано перебування на напрямку на відстані 2500 метрів від лінії державного кордону України на околиці н.п.Великосілля Чернівецького (колишнього Герцаївського) району Чернівецької області без військово облікових документів.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 статтею 202 КУпАП, а саме за порушення прикордонного режиму.

Державний кордон України-це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. Державний кордон України визначається Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Захист державного кордону України є невід`ємною частиною загальнодержавної системи забезпечення національної безпеки і полягає у скоординованій діяльності військових формувань та правоохоронних органів держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Ця діяльність провадиться в межах наданих їм повноважень шляхом вжиття комплексу політичних, організаційно-правових, дипломатичних, економічних, військових, прикордонних, імміграційних, розвідувальних, контррозвідувальних, оперативно-розшукових, природоохоронних, санітарно- карантинних, екологічних, технічних та інших заходів.

Відповідно до постанови Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 травня провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Згідно фабули даної постанови судом встановлено, що 14 квітня 2025 року, ОСОБА_7 того дня, близько о 18 год. 25 хв., був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в районі 896 прикордонного знаку, на відстані 250 метрів від лінії державного кордону України, поблизу с.Великосілля Чернівецького району Чернівецької області, за спробу незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з України в Румунію. Такі дії ОСОБА_7 отримали правову кваліфікацію за ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Як вбачається із показів позивача надані ним в судовому засіданні, що він проживає в в с.Великосілля Чернівецького району Чернівецької області. 14 квітня 2025 року за місцем проживання його співмешканки ОСОБА_3 приїхали працівники поліції із санкціонованим обшуком. За наслідками обшуку його було затримано, та а згодом доставлено до прикордонного наряду де він перебував з 14.04.2025 року по 16.04.2025 року до 14-30 год. Потім був доставлений до Герцаївського районного суду Чернівецької області, де йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. В той же день склали відносно нього спірний протокол про адміністративне правопорушення та вручили 14.04.2025 року.

Тому обставини наведені у протоколі про адміністративному правопорушенні не відповідають дійсності.

Наказом начальника 31 прикордонного засогу ОСОБА_4 «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень», в рамках додаткових тимчасових режимних обмежень пов`язаних з посиленням прикордонного режимах в межах Селятинської, Берегометської, Красноїльської, Чудейської, Петровецької, Сучевенської, Кам`янецької, Глибоцької, Тереблечанської, Тарашанської, Герцаївської, Ванчиковецької, Мамалигівської, Лівенецької, Кельменецької, Сокирянської, Вашковецької територіальних громад Чернівецького, Дністровського, Вижницького районів Чернівецької області, забороняється в`їзд осіб у визначену смугу місцевості вздовж державного кордону в тому числі з метою туризму, відпочинку, рибальства за винятком: осіб, які постійно або тимчасово проживають чи працюють в її межах, за умови наявності відповідних підтверджуючих документів.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, що свідчить і про немаловажність доводів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього рух та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.268.287.288.289 КпАП України, ст.ст.4-18, 19, 99, 104, 105, 106 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про прикордонний режим начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковника ОСОБА_2 , серії ЗхРУ № 001088Е від 14.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.202 КУпАПта накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень - скасувати.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.202 Кодексу України про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 (шістсот п`ять) гривень (шістдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти (тридцяти) днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: