Справа № 380/6499/25
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 рокусправа № 380/6499/25

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Янковська І.І.,

за участю:

представника позивача Думича А.М.,

представників відповідача Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БВБ-ГРУП» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «БВБ-ГРУП» (місцезнаходження: 80460, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, с. Ременів, вул. Незалежності, 27, ) (далі позивач, ТОВ «БВБ-ГРУП»), звернулось до суду з позовом до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) (далі відповідач, митний орган), в якому просить:

- визнати противоправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100080/2 від 26.02.2025; №UA209000/2025/100081/2 від 26.02.2025; № UA209000/2025/100079/2 від 26.02.2025;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/000544, №UA209230/2025/000545, №UA209230/2025/000543.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржені рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними, так як декларантом під час митного оформлення товарів для підтвердження митної вартості (за ціною договору) митному органу надано усі основні документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Ці документи повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митниці не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Однак, всупереч положенням ч. 3 ст. 53 МК, відповідач витребував додаткові документи, вказавши на наявність надуманих розбіжностей та не підтвердження усіх складових митної вартості. Водночас, незважаючи на відсутність підстав для витребування додаткових документів, позивач з метою усунення будь-яких сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості надав на вимогу митного органу додаткові документи, необхідні для визначення митної вартості та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Крім цього, в письмових поясненнях декларант додатково обґрунтував повноту поданих ним документів та на спростування сумнівів митного органу в правильності визначення митної вартості повідомив, що страхування імпортованих товарів не проводилось, будь які комісійні чи посередницькі послуги не виконувались і не оплачувались. Однак, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості (за резервним методом). Стверджує, що при винесенні рішень про коригування митної вартості товарів на ідентичні товари митний орган визначав різну митну вартість товару. З огляду на вказане, вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою від 07.04.2025 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 05.05.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач 12.05.2025 подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що під час здійснення митного контролю за митними деклараціями було встановлено ряд невідповідностей. У зв`язку з тим, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та достовірно не підтверджують складові митної вартості, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до статті 53 МК України. Декларантом не було надано документів, що містилися у вимозі митного органу. Відтак, заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано відповідачем у зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості. У рішеннях про коригування митної вартості зазначено причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, джерело наявної у митного органу інформації стосовно визначеної митної вартості товару та обґрунтування обраного методу визначення митної вартості. Як висновок, митну вартість товару скориговано та визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до статті 60 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. На підставі викладеного відповідач вважає, що посадові особи відомства діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача 20.05.2025 подав відповідь на відзив.

Крім цього представником позивача 13.06.2025 подано додаткові пояснення.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та додаткових письмових поясненнях.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між компанією «A1 Truck GmbH» (Bakum, Germany) (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БВБ-ГРУП» (Покупець) 28.01.2025 укладено контракт №18012025-1 (надалі - Контракт).

Відповідно до п.1.1.1. Контракту Продавець зобов`язується поставити Покупцеві:

1) шасі WMA13XZZ0KP131657, найменування, тип: MAN TGX 18.460, вартість 20 500, 00 Євро, рік випуску 2019;

2) шасі НОМЕР_1 , найменування, тип: MAN TGX 18.460, вартість 20 500, 00 Євро, рік випуску 2019;

3) шасі НОМЕР_2 , найменування, тип: MAN TGX 18.460, вартість 19 000, 00 Євро, рік випуску 2019;

4) шасі НОМЕР_3 , найменування, тип: MAN TGX 18.440, вартість 13 000, 00 Євро, рік випуску 2015.

Товар поставляється на умовах FCA, Hansawinkel 4, 49456, Bakum (п.2.2. Контракту).

Згідно з п.2.1. Контракту, загальна сума по Контракту за поставлений Товар складає 73 000,00 євро. Покупець зобов`язується оплатити суму вказану у пункті 2.1. цього Контракту в формі 100 % передоплати (п.2.3. Контракту).

На виконання умов вказаного Контракту 03.02.2025 позивач здійснив 100% передоплату за товар в сумі 73 000,00 євро на рахунок Продавця, що підтверджується копією платіжної інструкції в іноземній валюті №5 від 03.02.2025 з призначенням платежу: «Prepayment for the trucks, according to the contract 18012025-1 date 28.01.2025».

З метою митного оформлення імпортованого товару декларант позивача подав до Львівської митниці чотири електронні митні декларації №25UA99U3, № 25UA00U8, №25UA97U5, №25UA95U7 від 25.02.2025 відповідно до яких заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митних декларацій.

Разом з митними деклараціями позивачем надано митному органу наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №49997, №49998, №49996 та №49995 від 14.02.2025; декларацію про походження товару (Declaration of origin) №49997, №49998, №49996 та №49995 від 14.02.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 14.08.2019, № НОМЕР_5 від 03.07.2019, № НОМЕР_6 від 03.07.2019 та № HK655307 від 17.02.2025; калькуляцію транспортних витрат №б/н від 25.02.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №18012025-1 від 28.01.2025; договір про надання послуг митного брокера №1/1/25 від 01.01.2025; копію митної декларації країни відправлення №25DE08B1 від 14.02.2025, №25DE98B2 від 14.02.2025, № 25DE61B7 від 14.02.2025 та № 25DE38B4 від 14.02.2025.

Митна вартість усіх чотирьох вищезазначених транспортних засобів позивачем визначена за основним методом (за ціною договору) за вартістю, що включає: вартість транспортного засобу (згідно з відповідним інвойсом та контрактом) + вартість транспортних витрат згідно з відповідною калькуляцією транспортних витрат.

За результатами опрацювання митної декларації №25UA95U7 від 25.02.2025 Львівська митниця визнала заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу марки MAN TGX 18.440, вартість 13 000, 00 Євро, рік випуску 2015, шасі НОМЕР_3 , на підставі чого цей транспортний засіб випущено у вільний обіг.

Водночас, за результатами розгляду інших трьох митних декларацій та доданих до них документів Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів.

Зокрема:

1. Рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2025/100080/2 від 26.02.2025 (МД №25UA99U3 від 25.02.2025), в якому вказано:

«В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Під час розгляду документів встановлено:

- у зовнішньо економічному контракті 18012025-1 від 28.01.2025 (далі Контракт) п.2.2 вказано, що товар постачається на умовах FCA Hansawinkel 4, 49456 Bakum, у фактурі 49997 від 14.02.25. вказано EXW, ті самі умови поставки вказано і у гр. 14 01 експортної декларації країни відправлення 25DE08B1. При цьому, жодних змін та доповнень до контракту декларантом не надано митному органу; у п.6.2 Контракту зазначено, що будь які зміни до даного контракту будуть зроблені у письмовій формі і не будуть мати юридичної сили до моменту їх підписання належним чином уповноваженими представниками обох сторін. Інформація щодо змін умов поставки відсутня.

- вартість товару відповідно до п.1.1.1 при поставці на умовах FCA Bakum відповідає вартості товару згідно з фактурою №49997 від 14.02.2025, виставленої на умовах EXW. Слід зауважити, що не може братись до уваги співставлення вартості товару згідно з контрактом із вартістю комерційного інвойсу, оскільки вартість товару визначена з врахуванням різних умов поставки.

- відповідно до вимог п. 1.1.2 зовнішньоекономічного контракту від 28.01.2025 №18012025-1 Продавець зобов`язується надати Покупцю комплект необхідних документів на товар у тому числі сертифікат EUR-1. Проте даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди;

- у довідці на транспорт від 25.02.2025 № б/н заявлено розмір транспортних витрат проте не можливо перевірити числові дані розміру транспортних витрат, оскільки відсутнє документальне підтвердження заявлених числових значень.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі продажу товару.

Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів .

На вимогу митного органу декларантом надано наступні додаткові документи:

- Банківський платіжний документ;

- Витяг з мережі Інтернет.

Проте, даний документ не може вважатись таким, який підтверджує дані щодо заявленої митної вартості товару у зв`язку з тим що вартість транспортного засобу не стосується конкретного товару.

Таким чином документів, які спростовують розбіжності виявлені митним органом (крім банківського платіжного документу), декларантом на запит митного органу не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III.

Джерелом інформації для коригування митної вартості: - товару № 1 слугувала мд №UA205170/2025/004187 від 21.02.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 24000 EUR/шт.; Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.»

2. Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100081/2 від 26.02.2025 (МД № 25UA00U8 від 25.02.2025), в якому зазначено:

«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

За результатами встановлено наступне:

- відсутній переклад контракту (контракт складено на російській мові);

- згідно з п.2.2 Контракту 18012025-1 від 28.01.2025 умови поставки FCA Bakum , а у фактурі №49998 від 14.02.2025 - EXW Bakum. Інформація про зміну таких умов відсутня. Відповідно до п.6.2 Контракту, яким передбачено, що будь-які зміни та доповнення до Контракту здійснені за умови, якщо вони вчинені у письмовій формі та підписані уповноваженими на те представниками сторін;

- відповідно до п.1.1.2 Контракту, постачальник зобов`язаний надати покупцю такі оригінали документів: зокрема інвойс, 1 оригінал, експортна декларація-ЕХ-1-2; EUR 1-сертифікат. У інвойсі № 49998 від 14.02.2025 наявний напис «KOPIE», що може свідчити про недостовірність заявлених документів та наявність іншого первинного облікового документа Оригіналів документів зазначених у п.1.1.2 до митного оформлення не подано;

- відповідно до п.2.3 контракту здійснюється 100% передоплата. Жодних платіжних документів не подано. Якщо рахунок сплачено то документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. За загальними правилами покупець зобов`язаний сплатити продавцю повну ціну переданого товару (ст.692 Цивільного кодексу України). Разом з цим договором купівлі продажу може бути передбачена розстрочка платежу (ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України) та продаж товару в кредит (ч.1 ст. 694 Цивільного кодексу України). Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати (ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- фактура №49998 від 14.02.2025 містить посилання на ордер №25011, проте такий документ до митного оформлення не подано;

- декларація країни відправлення 25DE98B2 (типу ЕХ А) не містить числових значень та посилань на документи. Вищезазначена МД не може бути взята до уваги як документ, оскільки не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару. В даній МД в гр. 14 зазначені умови поставки - EXW, DEBKX відмінні від умов зазначених у п.2.2 Контракту ;

- довідка на перевезення від 25.02.2025 №б/н-не містить відомостей, щодо складових (понесених витрат) на транспортування покупцем. Розмір транспортних витрат документально не підтверджений і не відповідає дійсності.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі продажу товару.

Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів.

На вимогу декларантом надано платіжну інструкцію та витяг з інтернет-сторінки. Платіжна інструкція не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою № 216, та відміток виконавця надавача платіжних послуг, які свідчать про виконання платіжних операцій за таким платіжним документом. Інформація з мережі інтернет не стосується даного товару. Документального підтвердження або спростування виявлених розбіжностей не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI розділ III.

Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала товару № 1 слугувала мд №UA205170/2025/004187 від 21.02.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 24000 EUR/шт. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось».

3. Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100079/2 від 26.02.2025 (МД №25UA97U5 від 25.02.2025), в якому зазначено:

«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:

- умови поставки згідно з інвойсом EXW (EX Works (... named place)) Франко завод (... назва місця). Термін означає, що продавець виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли він надасть товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі і т.п.). Ціна EXW (EXW price) означає, що контрактна (фактурна) ціна за товар, яка підлягає сплаті включає в себе тільки вартість самого товару без вартості митного оформлення та його доставки (фрахту). Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури. Згідно з інформацією, яка наведена у комерційних документах для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, а саме калькуляції транспортні витрати по доставці товару від 25.02.2025 б/н, декларантом до розрахунку митної вартості не враховані витрати понесені Покупцем на здійснення митних формальностей у країні експорту, а також страхування товару;

- відповідно до вимог п. 1.1.2 зовнішньоекономічного контракту від 28.01.2025 № 18012025-1 визначено, що Продавець зобов`язується надати Покупцю комплект необхідних документів на товар у тому числі сертифікат EUR-1. Проте даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди;

- відповідно до вимог п. 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 28.01.2025 № 18012025-1 визначено, що Товар постачається на умовах поставки FCA, Hansawinkel 4, 49456 Bakum. Проте у інвойсі від 14.02.2025 № 49996 а також митній декларації країни відправлення від 14.02.2025 №25DE61B7 вказано умови поставки товару EXW. При цьому ніяких змін та доповнень до контракту декларантом не надано митному органу;

- відповідно до вимог п. 2.3 зовнішньоекономічного контракту від 28.01.2025 № 18012025-1 визначено, що Продавець зобов`язується сплатити суму вказану у договорі у формі 100 % передоплати. Проте, банківський платіжний документ, який свідчить про факт оплати товару, що постачається, декларантом не надано митному органу, що являється порушенням положень даної угоди, а також ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України та не дає митному органу впевнитись у повноті нарахування митної вартості товару;

- у митній декларації країни відправлення від 14.02.2025 №25DE61B7 слід відмітити про відсутність в ній інформації про статистичну та фактурну вартість товару, що постачається, а також відміток митних органів країни відправлення, що, в свою чергу, не може підтверджувати факт експорту оцінюваних товарів саме на підставі такої митної декларації.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі продажу товару. Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів .

На вимогу митного органу декларантом надано наступні додаткові документи:

- Банківський платіжний документ;

- Витяг з мережі Інтернет.

Проте даний документ не може вважатись таким який підтверджує дані щодо заявленої митної вартості товару у зв`язку з тим що вартість транспортного засобу (нетто, без ПДВ) у країні придбання, яка наведена у витягах, перевищує його фактурну вартість, наведену у інвойсі.

Таким чином документів, які спростовують розбіжності виявлені митним органом (крім банківського платіжного документу), декларантом на запит митного органу не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI розділ III.

Джерелом інформації для коригування митної вартості: - товару № 1 слугувала мд №UA205170/2025/004187 від 21.02.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 24000 EUR/шт.; Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось».

Львівською митницею відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/000544, №UA209230/2025/000545, №UA209230/2025/000543 від 26.02.2025.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості імпортованого товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваних рішень та карток відмови.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі МК України) та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару; невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів; порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З матеріалів справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за МД №25UA99U3, № 25UA00U8, №25UA97U5 від 25.02.2025, щодо якого проведено коригування митної вартості.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Водночас, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України - декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) ТОВ «БВБ-ГРУП» подало разом із митними деклараціями документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (контракт). Зокрема, рахунки-фактури (інвойс) (Commercial invoice) №49997, №49998, №49996 від 14.02.2025; декларацію про походження товару (Declaration of origin) №49997, №49998, №49996 від 14.02.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 14.08.2019, № НОМЕР_5 від 03.07.2019, № НОМЕР_6 від 03.07.2019; калькуляцію транспортних витрат №б/н від 25.02.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №18012025-1 від 28.01.2025; договір про надання послуг митного брокера №1/1/25 від 01.01.2025; копії митних декларацій країни відправлення №25DE08B1 від 14.02.2025, №25DE98B2 від 14.02.2025, № 25DE61B7 від 14.02.2025.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

На переконання суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом. Так, контракт №18012025-1 від 28.01.2025 містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; рахунки-фактури №49997, №49998, №49996 від 14.02.2025 визначають вартість товару.

Додатково позивачем було надано копії митних декларацій країни відправлення.

Поряд з цим суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 2 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Щодо зауважень митного органу про умови поставки, суд зазначає таке.

Відповідно до правил Інкотермс 2010, за умовами поставки EXW (Ex Works): в обов`язки відправника (продавця) входить: продавець зобов`язаний надати товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому зазначеному місці (наприклад, на складі). Продавець не зобов`язаний завантажувати товар у транспортний засіб покупця і не несе відповідальності за експортні митні формальності. Уся відповідальність за транспортування, страховку і ризики, пов`язані з товаром, починаючи з моменту його надання, лягає на покупця. В обов`язки одержувача (покупця) входить: покупець несе всі витрати і ризики, пов`язані з транспортуванням товару з місця завантаження до кінцевого пункту призначення. Це включає в себе завантаження, експортне митне оформлення, транспортування, страхування та імпортні формальності.

Тобто, в даному випадку за умов поставки EXW товар надано продавцем на власному складі, а всі митні формальності під час експорту, імпорту, транзиту та витрати на доставку товару несе покупець.

Відповідно до умов поставки FCA (Free Carrier): в обов`язки відправника (продавця) входить: продавець відповідає за поставку товару в зазначене покупцем місце, а також за завантаження товару в транспортний засіб, якщо місце поставки знаходиться на території продавця. Продавець також несе відповідальність за експортні митні формальності. Покупець несе всі витрати і ризики, починаючи з моменту передачі товару перевізнику в зазначеному місці. Це включає в себе подальше транспортування, страхування та імпортні формальності.

Отже, різниця поставки на умовах FCA з умовами поставки EXW полягає лише в тому, що за умовами EXW покупець отримує товар на складі продавця, а за умовами FCA продавець доставляє товар у визначене у FCA місце, експортні митні формальності (митне оформлення на експорт в країні відправлення) несе продавець. Виконання ж транзитних та імпортних митних формальностей, а також витрати на доставку товару несе покупець.

В даному випадку місцем передачі товару є м.Bakum (Німеччина), і витрати по доставці в Україну після передачі у м. Bakum несе покупець, на підтвердження чого позивачем надано калькуляцію транспортних витрат. Тобто EXW та FCA не створюють додаткові витрати покупця, які включаються у митну вартість товару.

При цьому, згідно з частиною 10 статті 58 МК України лише витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України включаються до митної вартості товару. Позивачем вказані витрати включені до митної вартості товару, на підтвердження чого митному органу і до матеріалів справи надана калькуляція транспортних витрат №б/н від 25.02.2025 до кожної митної декларації.

Митні формальності експорту, транзиту, імпорту не включаються до митної вартості та не є її складовими в розумінні норм Митного кодексу України.

Суд враховує, що на підтвердження здійснення митних формальностей саме продавцем позивачем до митного оформлення надані копії митних декларацій країни відправлення. При цьому, вимогою митного органу від 25.02.2025 не зазначено про відсутність документального підтвердження всіх складових витрат, понесених покупцем до моменту перетину митного кордону України.

Окрім того суд враховує, що незважаючи на суперечності щодо умов поставки в поданих позивачем документах, умови постачання EXW та FCA відрізняються лише обов`язком продавця щодо митного очищення товару. Тому суд погоджується з доводами позивача, що з урахуванням діючого законодавства Європейського Союзу та наявного обов`язку щодо митного очищення товару виключно в особи, яка має осідок на території Європейського Союзу, тобто експортера, позивачем не було понесено жодних додаткових витрат, які б могли призвести до збільшення вартості товару.

Отже, різниця в умовах поставки між EXW та FCA абсолютно не впливає на показники визначення митної вартості, тож такі розбіжності не могли призвести до виникнення у відповідача сумнівів у визначенні митної вартості товарів. Стандартизовані умови FCA та ЕХW згідно з правилами Інкотермс-2020 є схожими - в обох випадках ціна товару не включає вартість перевезення (фрахту), яке здійснюється за рахунок покупця.

Таким чином, доводи митного органу про розбіжності з приводу умов поставки є безпідставними, оскільки умова FCA чи ЕХW не впливають на правильність визначення митної вартості товарів.

Крім того суд враховує, що за результатами опрацювання митної декларації від 25.02.2025 №25UA95U7, разом з якою поданою аналогічний пакет документів як і до вищенаведених митних декларацій, Львівська митниця визнала заявлену декларантом митну вартість, не витребовуючи при цьому жодних додаткових документів.

Щодо ненадання сертифікату EUR-1 суд зазначає таке.

Відповідно до статті 41 Митного кодексу України, сертифікати про походження товару (в т.ч. і сертифікат EUR.1), є документами, що підтверджують країну походження товару.

В силу вимог частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За таких обставин сертифікат форми EUR - 1 не є документом, який може використовуватися митним органом для визначення митної вартості товарів, а є документом, який надає право на застосування декларанту митних преференцій.

Оскаржувані рішення не містять мотивування, яким чином неподання такого документа як «EUR - 1» обумовило висновок про відсутність документального підтвердження складової митної вартості за наявності інвойсів та інших документів, що додані до митних декларацій.

Крім того відповідач, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. Рішення відповідача не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.04.2020 у справі№140/804/19, від 11.06.2020 у справі №815/5464/16, від 30.04.2020 у справі №820/231/16, від19.03.2020 у справі № 808/4127/15.

Щодо аргументів відповідача, про те що у довідці про транспортні витрати від 25.02.2025 № б/н заявлено розмір транспортних витрат проте не можливо перевірити числові дані розміру транспортних витрат, оскільки відсутнє документальне підтвердження заявлених числових значень, суд зазначає таке.

Для підтвердження розміру транспортних витрат по доставці товару, що оформлювався згідно з усіма поданими митними деклараціями, митному органу подано декларантом калькуляцію транспортних витрат №б/н від 25.02.2025 до кожної МД.

Відповідно до калькуляції транспортних витрат №б/н від 25.02.2025, які були ідентичними у всіх трьох випадках транспортування придбаних позивачем транспортних засобів, транспортні витрати на доставку кожного сідельного тягача від пункту Hansawinkel 4, 49456 Bakum , Germany до пункту митного переходу «Ужгород», становлять 8 600,00 грн від митного переходу «Ужгород» відділ митного оформлення «Муроване», становлять 2 600,00 грн.

Виходячи із умов Контракту, доставка транспортних засобів здійснювалась своїм ходом власними силами позивача в межах своєї господарської діяльності. У калькуляціях транспортних витрат вказані: вартість транспортних витрат за межами митної території України, та вартість транспортних витрат в межах митної території України.

В обґрунтування розміру витрат на транспортування імпортованих транспортних засобів позивачем долучено до матеріалів справи довідку, в якій наведено детальний розрахунок таких витрат. Позивач вказує, що за умовами Контрактів з компанією «A1 Truck GmbH» (Bakum, Germany) позивачем придбано вісім транспортних засобів: чотири сідельних тягачі та чотири напівпричепи. Доставка таких транспортних засобів відбувалась у вигляді рухомого складу (автопоїзд: тягач із напівпричепом). Витрати на доставку одного рухомого складу становили 22400 грн. Митне оформлення кожного транспортного засобу проводилось за окремою митною декларацією, а тому розмір транспортних витрат на доставку окремого транспортного засобу (напівпричепа або сідельного тягача) визначалась шляхом поділу розміру витрат на доставку рухомого складу (22400 : 2 = 11200 (8600+2600)).

Таким чиним, на переконання суду, позивачем спростовано сумніви митного органу в достовірності документів, що підтверджують вартість витрат на транспортування імпортованих транспортних засобів.

Крім цього суд враховує, що у постановах від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14 та від 07.07.2023 у справі №803/718/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.

Митний кодексом України не визначено доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому калькуляцію транспортних витрат є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Пунктом 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, надаються для підтвердження митної вартості у випадку, якщо здійснювалось страхування вантажу.

До митного оформлення не надані страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, оскільки такого роду документи в даному випадку відсутні.

Окрім того, слід зазначити, що умови поставки FCA/EXW Інкотермс-2020 не передбачають обов`язку ані продавця, ані покупця здійснювати страхування товару. Обов`язку надання документів зі страхування товару такими умовами поставки не передбачено. Зовнішньоекономічний контракт також не містить вимог щодо страхування товару. Крім того, вимога відповідача про надання додаткових документів не містить посилання на невідповідності у транспортних чи інших поданих декларантом документах

Щодо перекладу контракту, суд зазначає таке.

Згідно із ст. 254 Митного кодексу України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Зі змісту ст. 254 Митного кодексу України видно, що для митного оформлення можуть подаватися документи українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування та не передбачено обов`язку подання документів саме українською мовою.

Отже, ст. 254 Митного кодексу України передбачено три варіанти мови подання документів: українська мова; офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна; інша іноземна мова міжнародного спілкування.

Із змісту Контракту видно що такий є складений на двох мовах - російською та англійською (п.6.4. Контракту).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні доказ того, що митний орган вимагав у уповноваженої особи (декларанта) будь яких перекладів документів на українську мову, що могло б слугувати для перевірки та підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Обов`язок надати переклад українською мовою документів, складених офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, виникає у декларанта тільки у разі відповідної вимоги митного органу, мотивованої тим, що дані, які містяться в таких документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації

Таким чином суд не приймає до уваги зауваження митного органу про неподання перекладу контракту.

Суд також зазначає, що митний орган не обґрунтував, як саме наявність або відсутність документу ордер-25011 чи напис- KOPIE в інвойсі може вплинути на митну вартість товару чи які складові митної вартості внаслідок такого не підтверджено.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України заборонено.

Щодо зауважень митного органу про відсутність платіжного документу суд зазначає таке.

Верховний Суд у постановах від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі №380/842/20 зробив висновок, що умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Варто зазначити, лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Таким чином, оскільки ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах (інвойсах).

Суд звертає увагу, що 26.02.2025 у відповідь на кожну вимогу Львівської митниці в порядку частини восьмої статті 55 МК України декларантом додатково було надано митному органу банківський платіжний документ (копію платіжної інструкції в іноземній валюті №5 від 03.02.2025).

Суд також зауважує, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 02.03.2018 у справі №804/2997/17.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Як наслідок, доводи відповідача про недотримання позивачем положень чинного законодавства при формуванні митної вартості ввезеного товару є необґрунтованими.

Стосовно доводів відповідача про те, що ним проводилися консультації із декларантом з метою визначення основи вартості товару, суд такі не приймає до уваги, оскільки вважає, що формальне посилання відповідача в оспорюваному рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій. Як зазначено вище, відповідач не конкретизував документи, які слід подати декларантом для підтвердження задекларованої митної вартості товару, що ставить під сумнів проведення таких консультацій в усній формі взагалі.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 року у справі №809/257/17.

В свою чергу, при прийнятті оскаржуваних рішень митним органом не було наведено жодних обґрунтувань щодо впливу на митну вартість дати виставлення рахунку.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав ставити під сумнів митну вартість товару визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах викликані безпідставними припущеннями. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення. А Львівською митницею не обґрунтовано, яким чином вищевикладені обставини впливають на рівень митної вартості ввезеного товару.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Враховуючи наведене, суд вважає, що під час розгляду справи, відповідачем не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості товару основного методу, а також не обґрунтовано застосування до визначення митної вартості товару резервного методу.

В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що рішення Львівської митниці № UA209000/2025/100080/2, №UA209000/2025/100081/2, № UA209000/2025/100079/2 від 26.02.2025 про коригування митної вартості товарів не відповідють критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже таке прийняте не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, відтак порушує права та законні інтереси позивача.

Таким чином, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/000544, №UA209230/2025/000545, №UA209230/2025/000543 від 26.02.2025 теж слід визнати протиправною та скасувати.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 9689,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100080/2, №UA209000/2025/100081/2, № UA209000/2025/100079/2 від 26.02.2025.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/000544, №UA209230/2025/000545, №UA209230/2025/000543 від 26.02.2025.

Стягнути з Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БВБ-ГРУП» (місцезнаходження: 80460, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, с. Ременів, вул. Незалежності, 27, ) судовий збір в сумі 9689 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 18.08.2025.

Суддя Р.І. Кузан