Справа № 200/3402/25
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року Справа№200/3402/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про скасування рішень та зобов`язання вичинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 08.05.2025 № 3;

зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 30.04.2025 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періодів роботи з 20.11.1990 по 25.10.1993, 24.06.1994 по 30.11.1994, 01.12.1994 по 10.01.1995, 11.01.1995 по 31.10.1995, 05.03.1998 по 25.01.2021 (за виключенням періоду перебування в безоплатній відпустці по догляду за дитиною до 4-х років з 09.11.2008 по 08.11.2009).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте отримала відмову в зв`язку із відсутністю необхідного стажу. Позивач вважає, що має конституційне право на застосування до неї положень Закону № 1788-ХІІ та призначення пенсії за Списком № 2 відповідно до записів трудової книжки та наданих довідок на підставі чого просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 19 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у спірних правовідносинах діяв у спосіб та у межах повноважень, визначених чинним законодавством. Зазначив про пріоритетність норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та недійсність статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при призначенні пенсії.

Щодо не зарахованих періодів стажу до пільгового повідомляє, що позивач повторно зверталась із заявою про призначення пенсії із додаванням необхідної довіреності представника підприємства. Рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 15.05.2025 № 3 позивачу відмовлено у призначенні пенсії в зв`язку з недосягненням віку, проте позивач не оскаржує зазначене рішення.

Позивач надала відповідь на відзив, в якому підтримала доводи позовної заяви та просила їх задовольнити.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад судочинства відноситься, зокрема, розумний строк розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до наведених норм, враховуючи здійснення судочинства в умовах збройної агресії проти України, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, з урахуванням знаходження судді у відпустці.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України відповідно до паспорту серії НОМЕР_2 , зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1 .

30.04.2025 позивач через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах надав пакет необхідних документів.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 3 від 08.05.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» оскільки на дату звернення за призначенням пенсії (30.04.2025) ОСОБА_1 не досягла віку встановленого статтею 114 Закону 1058-IV та недостатньо необхідного пільгового стажу 10 років,.

Встановлений вік заявниці 52 роки 7 місяців 2 дні.

Страховий стаж становить 30 років 8 місяців 28 днів, стаж роботи за Списком № 2 4 роки 3 місяці.

До пільгового стажу роботи за Списком № 2 не зараховано періоди згідно довідки № 537 від 01.04.2025, оскільки довідка підписана представником ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (за довіреністю від 12.04.2024) Ольгою Скрипченко, однак до матеріалів справи долучено довіреність від 12.04.2025, в термін дії по 12.04.2025, довіреність від 12.04.2024 не долучено заявницею.

Відповідно до наданої позивачем довідки № 537 від 01.04.2025 виданої ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» та записів трудової книжки НОМЕР_3 від 22.11.1990, а також відомостей з реєстру застрахованих осіб, позивач працювала на пільгових професіях по Списку № 2:

з 20.11.1990 по 31.01.1991 учнем бункеровщика поверхні

з 01.02.1991 по 25.10.1993 бункеровщиком поверхні

з 24.06.1994 по 30.11.1994 учнем гірника поверхні

з 01.12.1994 по 10.01.1995 гірником поверхні

з 11.01.1995 по 31.10.1995 учнем машиніста конвеєра

з 05.03.1998 по 25.01.2021 гірником поверхні.

Довідки містять всю необхідну інформацію, посилання на накази про атестацію робочих місць, підписи відповідальних осіб та печатку підприємства. Записи в трудовій містять посилання на накази, підписи та печатки відповідальних осіб. Також позивачем надані відповідні витяги з наказів про атестацію робочих місць.

Відповідачем надано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області № 3 від 15.05.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону 1058-IV, оскільки на дату звернення за призначенням пенсії (15.05.2025) ОСОБА_1 не досягла віку встановленого статтею 114 Закону 1058-IV.

Даним рішенням встановлений страховий стаж ОСОБА_1 31 рік 3 місяці 18 днів, стаж роботи за Списком № 2 26 років 8 місяці 7 днів.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд зазначає , що відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-ХІІ) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058- IV).

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Вирішуючи питання щодо застосування для призначення пенсії на пільгових умовах статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020 суд при розгляді цієї справі враховує такі висновки Верховного Суду у справі № 360/3611/20:

«[...]На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що зміни до Закону № 1058-IV (зокрема щодо доповнення його статтею 114) внесено Законом № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року, тобто раніше ухвалення КСУ Рішення № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року. Тому відсутні підстави стверджувати про повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ раніше визнав неконституційним. При цьому рішення КСУ про визнання неконституційними та втрату чинності положеннями одного закону не тягне втрату чинності положеннями іншого закону, який не був предметом конституційного контролю.

З наведених підстав, вирішуючи справу, суд враховує наведену правову позицію Верховного Суду, через що вважає обґрунтованими доводи позовної заяви щодо права позивача на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 при досягненні віку 50 років відповідно до вимог Закону № 1788-ХІІ, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Оскарженим рішенням частково відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періодів роботи з 20.11.1990 по 25.10.1993, 24.06.1994 по 30.11.1994, 01.12.1994 по 10.01.1995, 11.01.1995 по 31.10.1995, 05.03.1998 по 25.01.2021, згідно довідки № 537 від 01.04.2025, оскільки довідка підписана представником ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (за довіреністю від 12.04.2024) Ольгою Скрипченко, однак до матеріалів справи долучено довіреність від 12.04.2025, в термін дії по 12.04.2025, довіреність від 12.04.2024 не долучено заявницею.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.7, 1.8 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період робот; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка; атестація робочого місця.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, позивачем на підтвердження пільгового періоду робіт за Списком № 2 надана довідка ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» № 537 від 01.04.2025.

Стосовно заперечень відповідача щодо не зарахування довідок на підтвердження стажу суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, статтею 101 Закону №1788-XII та пункту 4.2 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 - закріплено право органів Пенсійного фонду вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, вимагати дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 64 Закону № 1058-IV […] територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати;

Згідно із пунктом 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Також зазначеним пунктом передбачено, що цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Таким чином, суд констатує, що перевірка достовірності наданих особою, що звернулась із заявою про призначення/перерахунок пенсії, документів, виданих підприємствами, установами та організаціями, має відбуватись у визначені Законом № 1058-IV та Порядком № 22-1 строки, тобто, протягом до десяти днів з дня отримання заяви, або із продовженням цього строку не більш ніж на 15 днів - за наявності відповідного рішення керівника органу, що призначає пенсію.

Згідно з матеріалами справи, службовою запискою ПФУ призначає перевірку пільгової довідки, проте станом на дату винесення рішення про відмову у призначенні пенсії (08.05.2025) відповідна перевірка не була проведена.

При цьому, позивачу не було повідомлено про необхідність надання нової довідки. В той же час, суд враховує, що помилки у виданих довідках не залежать від позивача та повинні розглядатись у сукупності з іншими наданими до заяви про призначення пенсії документами.

Суд вважає за необхідне зауважити, що згідно із приписами статті 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку; відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Отже, у випадку неможливості здійснити у визначений законодавством строк перевірку достовірності наданих позивачем документів, за відсутності станом на час вирішення питання про призначення пенсії переконливих доказів щодо недостовірності наведених у наданих заявником документах відомостей, пенсійний орган зобов`язаний прийняти рішення у визначений законом строк із врахуванням всіх наданих заявником документів.

При цьому, у випадку, якщо пенсійний орган згодом встановить, що надані особою документи містять недостовірні відомості, які призвели до призначення позивачу пенсії у більшому розмірі, ніж розмір, на який позивач має право, пенсійний орган відповідно до приписів статті 50 Закону № 1058-IV має право у визначеному законом порядку запропонувати пенсіонеру повернути добровільно зайво сплачені кошти або вчинити дії, спрямовані на стягнення цих коштів на підставі власного рішення або в судовому порядку.

В той же час, відповідно до Постанови № 22-1 відповідач не повідомив заявника про необхідність подання додаткових документів протягом трьох місяців, зауважив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області № 3 від 15.05.2025 при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 08.05.2025 встановлений страховий стаж 31 рік 3 місяці 18 днів, стаж роботи за Списком № 2 26 років 8 місяці 7 днів.

Тому доводи позивача щодо неналежного виконання обов`язків відповідачем щодо розгляду наданих документів при призначені пенсії знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в зв`язку з чим спірне рішення № 3 від 08 травня 2025 року підлягає скасуванню.

Стосовно способу захисту права суд враховує зміст статті 58 Закону № 1058-IV, якою визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Проте дискреційні повноваження відповідача допускають прийняття на свій розсуд рішень лише у разі можливості вибору у межах, встановлених законом. У справі, що розглядається, орган Пенсійного фонду прийняв рішення, яке не відповідає закону та порушує права позивача, що обумовлює скасування прийнятих відповідачами рішень.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Згідно з матеріалами справи, страховий стаж позивача становить 31 рік 3 місяці 18 днів, стаж роботи за Списком № 2 26 років 8 місяці 7 днів, що є достатнім для призначення пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах, вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, з дати звернення 30 квітня 2025 року, з урахуванням висновків суду щодо зарахування до пільгового стажу за Списком 2 періодів роботи з 20.11.1990 по 25.10.1993, 24.06.1994 по 30.11.1994, 01.12.1994 по 10.01.1995, 11.01.1995 по 31.10.1995, 05.03.1998 по 25.01.2021 (за виключенням періоду перебування в безоплатній відпустці по догляду за дитиною до 4-х років з 09.11.2008 по 08.11.2009).

За приписами статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Тому сплачений позивачем судовий збір у сумі 968,96 грн. підлягає стягненню на її користь за рахунок його бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) про скасування рішень та зобов`язання вичинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () про відмову у призначенні пенсії від 08.05.2025 № 3 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 30.04.2025 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періодів роботи з 20.11.1990 по 25.10.1993, 24.06.1994 по 30.11.1994, 01.12.1994 по 10.01.1995, 11.01.1995 по 31.10.1995, 05.03.1998 по 25.01.2021 (за виключенням періоду перебування в безоплатній відпустці по догляду за дитиною до 4-х років з 09.11.2008 по 08.11.2009).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов