Справа № 320/8181/24
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 серпня 2025 року

Київ

справа № 320/8181/24

адміністративне провадження № К/990/33228/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 у справі № 320/8181/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2025 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві (далі - скаржник), направлена до суду через підсистему «Електронний суд» 06.08.2025.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову в позові має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Отже, касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову та обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).

Зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що підставою для задоволення позову став висновок суду про безпідставність висновків контролюючого органу по суті виявлених порушень. Натомість, суд апеляційної інстанції зазначив, що контролюючий орган допустив порушення процедури проведення перевірки (проведення виїзної перевірки замість виїзної згідно з наказом), що є самостійною підставою для задоволення позову. Такі висновки апеляційного суду стали підставою для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі міститься посилання на пункти 2 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції погодився з позицією позивача про допущені контролюючим органом процедурні порушення під час проведення перевірки, пославшись при цьому на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.05.2021 у справі №320/2460/19, від 29.07.2021 у справі № 320/2460/19, від 28.12.2022 у справах № 420/22374/21, № 640/25793/21, № 160/14248/21. ГУ ДПС зазначає про наявність підстав для відступлення від цих висновків. Свою позицію мотивує тим, що в постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №818/532/16 міститься позиція про те, що суди мають оцінювати процедурні порушення з огляду на те, чи призвели вони до необґрунтованості чи помилковості висновків контролюючого органу та чи є вони такими, що тягнуть за собою протиправність податкового повідомлення-рішення. Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в ухваленій у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми.

Відкриття касаційного провадження на цій підставі можливе у тому випадку, коли скаржник обґрунтує, що висновок, який викладений у постанові Верховного Суду, не відповідає правильному тлумаченню і застосуванню конкретної норми. Обов`язковою умовою для цього є подібність умов її застосування з огляду на конкретні обставини справи та позиції сторін у справі. Тобто, висновок, який викладено у постанові Верховного Суду, і висновок, який, на переконання заявника, має бути здійснений за результатами відступу від правової позиції, повинен стосуватися одних і тих самих норм права (їх сукупності) в ідентичних редакціях.

Однак, цим вимогам касаційна скарга не відповідає, адже в ній відсутнє правове обґрунтування необхідності відступлення від тих висновків Верховного Суду, які враховані судом апеляційної інстанції. Доводи скаржника про необхідність врахування висновку Верховного Суду суперечить визначеній на початку касаційної скарги підставі для касаційного оскарження судових рішень. Тим більш, ГУ ДПС не зазначає, який саме висновок апеляційного суду суперечить висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28.05.2020 у справі №818/532/16, який цитує скаржник в касаційній скарзі.

Крім того, зі змісту постанови апеляційного суду вбачається, що під час обрання наслідків виявленого порушення контролюючим органом процедури проведення перевірки цей суд врахував висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 22.04.2021 у справі 820/2993/16, від 22.09.2020 у справі №520/8836/18, від 16.05.2018 у справі № 826/15718/14, від 24.01.2019 у справі № 805/1941/17-а, від 17.05.2019 у справі № 823/2530/18, від 23.04.2020 у справі № 826/20146/15. Однак, касаційна скарга не містить обґрунтування незастосовності висновків Верховного Суду, викладених в зазначених постановах суду, та/або неправильного їх тлумачення.

Доводи ГУ ДПС щодо незгоди з висновками суду першої інстанції по суті виявлених порушень не обумовлені посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку. Водночас суд апеляційної інстанції визнав висновки суду першої інстанції по суті виявлених порушень передчасними саме з огляду на виявлені порушення під час проведення перевірки.

Відповідно, обґрунтування наявності підстав для відкриття касаційного провадження в межах доводів про незгоду з висновками суду апеляційної інстанції не є достатніми для відкриття і подальшого перегляду висновків суду першої інстанції.

Посилаючись у касаційній скарзі на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не наводить доводів щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, як і не зазначає, які саме докази залишилися у справі не дослідженими, і які саме обставини залишилися у справі не встановленими. За змістом частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обставиною ж в розумінні КАС України є фактичні дані (певний матеріально-правовий факт), а не правова оцінка суду встановленому факту. Відповідно, доводи про надання неправильної оцінки наявним у матеріалах справах доказам не можуть розцінюватися як неповне з`ясування судом обставин у справі.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 у справі № 320/8181/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Гімон