Справа № 340/2918/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 340/2918/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду 30 травня 2025 року в адміністративній справі №340/2918/25 (головуючий суддя першої інстанції Кравчук О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 02.05.2025 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Кіровоградської обласної прокуратури, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті йому заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, виплат за час перебування у відпустці в порядку та в розмірах визначених ст.81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням надбавки за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді за період з 13.09.2023 року по дату прийняття рішення суду.

- зобов`язати Кіровоградську обласну прокуратуру здійснити перерахунок його заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, виплат за час перебування у відпустці в порядку та в розмірах визначених ст.81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням надбавки за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді за період з 13.09.2023 року по дату прийняття рішення суду та виплатити різницю між належними до сплати та фактично отриманими виплатами.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позову шляхом подання мотивованої заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин, що обумовили пропущення такого строку.

20.05.2025 року позивачем на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, до суду першої інстанції подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Кіровоградської обласної прокуратури яка полягає у не нарахуванні та не виплаті йому заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, виплат за час перебування у відпустці в порядку та в розмірах визначених ст.81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням надбавки за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді за період з 29.07.2024 року по дату прийнятті рішення суду;

- зобов`язати Кіровоградську обласну прокуратуру здійснити перерахунок його заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення, виплат за час перебування у відпустці і порядку та в розмірах визначених ст.81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням надбавки за вислугу років та з виконання обов`язків на адміністративній посаді за період з 29.07.2024 року по дату прийняття рішення суду та виплатити різницю між належними до сплати та фактично отриманими виплатами.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду 30 травня 2025 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною. Позивач вказує, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року по справі №340/658/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.10.2024 року, його поновлено на посаді начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області з 27 січня 2023 року та стягнуто з Кіровоградської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Наказом керівника Кіровоградської обласної прокуратури №197к від 17.07.2024 року, з яким позивач ознайомився 29.07.2024 року, його поновлено на посаді начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області. Вказує, що з 29.07.2024 року безперервно працює в органах прокуратури та з метою одержання повної інформації про складові та підстави нарахування заробітної плати та допомоги на оздоровлення, 04.04.2025 року він звернувся до Кіровоградської обласної прокуратури із відповідним запитом, відповідь на який отримав 09.04.2025 року. Вважає, що строк, встановлений статтею 122 КАС України для звернення до суду не порушено.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Відповідно до частини 2 статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зокрема, щодо повернення заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу про повернення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач шляхом подання уточненої позовної заяви не усунув недоліки позову, що перешкоджали відкриттю провадження у справі. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені з пропущенням строку звернення до суду, а заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду у встановлений ухвалою про залишення позову без руху строк не подана, а тому позов належить повернути.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Предметом спору в даній справі є нарахування та виплата складових заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та виплат за час перебування у відпустці в порядку та у розмірах, визначених приписами Закону України «Про прокуратуру», що відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України є публічною службою.

Для визначення початку перебігу строку звернення потрібно виходити не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Відтак, необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Апеляційний суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 340/1019/19).

Оскільки спірні відносини пов`язані з проходженням публічної служби, під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норми спеціального процесуального закону.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №815/2681/17, від 22.01.2020 року у справі №620/1982/19.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.05.2021 року у справі №260/1893/19, відповідно до якої у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом. Таке законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Як вбачається матеріалів справи, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року по справі № 340/658/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.10.2024 року, визнано протиправним та скасовано рішення чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №3 від 02 грудня 2022 року про неуспішне проходження прокурором атестації; визнано протиправним та скасовано наказ виконувача обов`язків керівника Кіровоградської обласної прокуратури від 26 січня 2023 року №16к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області та органів прокуратури з 27 січня 2023 року; поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області з 27 січня 2023 року та стягнуто з Кіровоградської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 65912,40 грн..

На виконання судового рішення, наказом керівника Кіровоградської обласної прокуратури №197к від 17.07.2024 року позивача поновлено на посаді начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області.

Згідно тексту позову та апеляційної скарги, із даним наказом позивач ознайомився 29.07.2024 року.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Апеляційним судом встановлено, що після поновлення позивача на вищевказаній посаді з 29.07.2024 року він безперервно працює в органах прокуратури та перебуває на посаді начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області та отримує заробітну плату.

Так як позивач працює і на теперішній час, тобто трудові відносини з відповідачем продовжуються і до теперішнього часу, строк звернення до відповідача із будь-якими позовами щодо обрахування та виплати заробітної плати та її складових не може бути обмежений, оскільки обрахування, перерахунок заробітної плати, заборгованості по заробітній платі може бути проведено у будь-який час коли особа працює аж до дня звільнення.

Відтак, посилання суду першої інстанції на пропуск позивачем тримісячного строку звернення до суду з цим позовом, відповідно до положень ст.233 КЗпП є безпідставним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, що у відповідності до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 109, 243, 250, 294, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду 30 травня 2025 року в адміністративній справі №340/2918/25 задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду 30 травня 2025 року в адміністративній справі №340/2918/25 скасувати.

Справу №340/2918/25 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко