Справа № 440/11548/25
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2025-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22 серпня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/11548/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Довгопол М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Миргородської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Миргородської міської ради, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення п`ятдесят дев`ятої сесії Миргородської міської ради восьмого скликання №31 від 29.01.2025 року про відмову ОСОБА_1 в продовженні (поновленні) терміну дії договору оренди земельної ділянки №3 від 04.04.2018 року площею 6,1575 га кадастровий номер :00:006:0379, яка розташована в Полтавській області, Миргородському районі, на території Миргородська міської ради , з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( код КВЦПЗ -01.01);

- визнати протиправним та скасувати рішення п`ятдесят шостої сесії Миргородської міської ради восьмого скликання №332 від 15.11.2024 року Про оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення в частині п. 1 Рішення встановлення обов`язкового конкурсного відбору (аукціону) для поновлення договорів оренди земельних ділянок, сформованих за рахунок невитребуваних земельних часток (паїв);

- визнати протиправним та скасувати рішення шістдесят першої сесії Миргородської міської ради восьмого скликання №166 від 23.05.2025 року про внесення змін до переліку земельних ділянок для торгів (рішення №404 від 24.12.2024), виставлення земельної ділянки площею 6,1575 га (кадастровий номер :00:006:0379) яка розташована в Полтавській області, Миргородському районі, на території Миргородська міської ради , з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( код КВЦПЗ -01.01)на земельні торги для продажу права оренди, встановлення параметрів аукціону (стартова орендна плата 16 810,91грн, гарантійний внесок 5 043,27грн, крок торгів 168,11грн), затвердження проекту договору за результатами торгів та проведення електронного аукціону;

- визнати незаконним та скасувати проведення земельних торгів (аукціону) за лотом ID: LRE001-UA-427 на електронному майданчику ТОВ Е-Тендер (Prozorro.Sale), організованих Миргородською міською радою, щодо продажу права оренди земельної ділянки площею 6,1575 га (кадастровий номер :00:006:0379) яка розташована в Полтавській області, Миргородському районі, на території Миргородська міської ради , з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( код КВЦПЗ -01.01);

- визнати незаконним та скасувати запис про інше речове право 59662556 про припинення права оренди земельної ділянки 6,1575 га (кадастровий номер :00:006:0379) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 02.05.2025 року;

- визнати договір оренди земельної ділянки №3 від 04.04.2018 року, укладений між Миргородською міською радою Миргородського району Полтавської області ( ) та ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) поновленим на той самий строк 7 (сім) років до 04.04.2032 року і на тих самих умовах : зокрема щодо : площа земельної ділянки 6,1575 га ( кадастровий номер :00:006:0379); цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( код КВЦВПЗ 01.01) розмір плати 12% від нормативної грошової оцінки землі;

- зобов`язати Миргородську міську раду Миргородського району Полтавської області ( ) усунути порушення переважного права ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), передбаченого пунктом 6 договору №3 від 04.04.2018, шляхом укладення додаткової угоди, що підтверджує поновлення договору на тих самих умовах до 04.04.2032.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України судді після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Так, частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Водночас відповідно до положень частин 4, 5 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Вирішуючи питання про наявність підстав для об`єднання позовних вимог, заявлених позивачем в одній позовній заяві, суд дійшов таких висновків.

Із змісту позовної заяви слідує, що позивач, оскаржуючи рішення п`ятдесят дев`ятої сесії Миргородської міської ради восьмого скликання №31 від 29.01.2025 року про відмову ОСОБА_1 в продовженні (поновленні) терміну дії договору оренди земельної ділянки №3 від 04.04.2018 року площею 6,1575 га кадастровий номер :00:006:0379, рішення п`ятдесят шостої сесії Миргородської міської ради восьмого скликання №332 від 15.11.2024 року Про оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення в частині п. 1 Рішення встановлення обов`язкового конкурсного відбору (аукціону) для поновлення договорів оренди земельних ділянок, сформованих за рахунок невитребуваних земельних часток (паїв), рішення шістдесят першої сесії Миргородської міської ради восьмого скликання №166 від 23.05.2025 року про внесення змін до переліку земельних ділянок для торгів (рішення №404 від 24.12.2024), викладає також позовні вимоги про :

- визнання договору оренди земельної ділянки №3 від 04.04.2018 року, укладеного між Миргородською міською радою Миргородського району Полтавської області ( ) та ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), поновленим на той самий строк 7 (сім) років до 04.04.2032 року і на тих самих умовах : зокрема щодо : площа земельної ділянки 6,1575 га ( кадастровий номер :00:006:0379); цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( код КВЦВПЗ 01.01) розмір плати 12% від нормативної грошової оцінки землі;

- зобов`язання Миргородської міської ради Миргородського району Полтавської області () усунути порушення переважного права ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), передбаченого пунктом 6 договору №3 від 04.04.2018, шляхом укладення додаткової угоди, що підтверджує поновлення договору на тих самих умовах до 04.04.2032.

Суд бере до уваги, що у постанові Верховного Суду від 27.03.2025 у справі № 480/5652/24 зроблено правовий висновок, що спірні публічно-правові (адміністративно-правові) відносини щодо ухвалення органом місцевого самоврядування рішення у сфері оренди землі - це відносини адміністративної процедури, які регулюються Законом №2073-IX з урахуванням, зокрема, положень ЗК України та Закону № 161-XIV.

Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постанові від 22 листопада 2024 року у справі № 520/34082/23.

При цьому у постанові від 27.03.2025 у справі № 480/5652/24 Верховним Судом зауважено, що рішення суб`єкта владних повноважень, ухвалене за результатами розгляду заяви поданої у межах адміністративного провадження, є адміністративним актом, який породжує спір у сфері публічно-правових відносин, підпорядкованих вимогам Закону України «Про адміністративну процедуру». Такий спір підлягає розгляду саме адміністративними судами, оскільки предметом перевірки є законність процедури ухвалення акта суб`єктом владних повноважень, включаючи дотримання принципів прозорості, участі сторони в адміністративному провадженні, належного інформування особи та обґрунтування мотивів прийняття такого рішення. При цьому існування попередніх цивільно-правових договірних відносин між сторонами не виключає публічно-правового характеру спору, якщо оскаржуваний адміністративний акт (рішення) було ухвалене суб`єктом владних повноважень в межах його владно-управлінських функцій за регламентованою законом адміністративною процедурою (п. 68)

Отже, до юрисдикції адміністративного суду належить спір щодо рішення органу місцевого самоврядування у сфері оренди землі, порядок ухвалення якого регламентовано Законом України «Про адміністративну процедуру», оскільки такий спір має публічно-правовий характер. Водночас виникнення публічно-правового спору не виключає існування цивільно-правових відносин між сторонами на підставі відповідного договору оренди землі.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. При цьому, публічно-правовий спір, за визначенням наведеним у цій же нормі, це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 27 червня 2018 року у справі № 815/6945/16, від 06 лютого 2019 року у справі № 820/2060/16.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Майнові відносини, які виникають із договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства, а саме, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 35 вказаного Закону передбачено, що спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.16 Цивільного кодексу України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що однаково означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання договору оренди земельної ділянки №3 від 04.04.2018 року, укладеного між Миргородською міською радою Миргородського району Полтавської області ( ) та ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), поновленим на той самий строк 7 (сім) років до 04.04.2032 року і на тих самих умовах, та зобов`язання Миргородської міської ради Миргородського району Полтавської області ( ) усунути порушення переважного права ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), передбаченого пунктом 6 договору №3 від 04.04.2018, шляхом укладення додаткової угоди, що підтверджує поновлення договору на тих самих умовах до 04.04.2032, спрямовані на встановлення факту, що має юридичне значення (визнання договору поновленим до 04.04.2032) та спонукання сторони договору до укладення додаткової угоди на певних умовах, що вимагає під час розгляду спору оцінки умов договору, прав та обов`язків сторін договору, а відтак свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер відповідних спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Суд враховує, що Миргородська міська рада є стороною договору оренди земельної ділянки №3 від 04.04.2018 року, укладеного із ОСОБА_1 .

Таким чином між сторонами, у відповідній частині позовних вимог існує спір про цивільне право, і оспорювання права оренди на спірну земельну ділянку не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права оренди на земельні ділянки.

Відповідний висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 727/1002/17.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, між позивачем та відповідачем (суб`єктом владних повноважень) в даній частині позовних вимог немає публічно-правових відносин, спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а має бути вирішений за правилами цивільного судочинства.

Виходячи з викладеного, суд констатує, що позивачем об`єднано в одній позовній заяві вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Суд зауважує, що виникнення спірних правовідносин між тими самими суб`єктами не є достатньою підставою для об`єднання не пов`язаних між собою вимог в одне провадження.

Отже, при зверненні до суду позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, при цьому підстави для застосування положень статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

За вказаних обставин суд доходить висновку про наявність підстав для повернення позову позивачу.

Керуючись статтями 21, 169, 171, 172, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Миргородської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати ініціатору звернення разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя М.В. Довгопол