Справа № 640/14023/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,

а участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Шовкуна С.І.,

представника відповідача - Ящука С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не призначення на посаду, дострокового припинення контракту та звільнення з військової служби у запас;

- визнання протиправними і скасувати накази голови Державної прикордонної служби України: від 08.04.2020 №336-ос «Про особовий склад» в частині, що стосується звільнення з військової служби у запас генерал-майора - ОСОБА_1 (Е-162713), від 15.05.2020 №453-ос «Про особовий склад» в частині, що стосується виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення генерал-майора - ОСОБА_1 (Е-162713);

- поновити генерал-майора - ОСОБА_1 (Е-162713) на військовій службі у Державній прикордонній службі України та на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня посаді у Державній прикордонній службі України;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України в установленому законодавством порядку виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та забезпечити усіма іншими видами матеріального забезпечення за весь час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення, до дня фактичного поновлення на службі включно;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України подати до суду звіт про виконання рішення суду у встановлений ним термін з моменту його виконання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що посада, яку займав позивач, не була скорочена. Вважає, що дії відповідача щодо нього, зокрема, пропозиція інших нижчих посад, звільнення з посади та виведення у розпорядження Голови Держприкордонслужби є безпідставними та протиправними.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Адміністрація Державної прикордонної служби України звернулася із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що довготривалий розгляд справи та задоволення позовних вимог позивача суттєво впливає на розрахунок (розмір) грошового забезпечення за час вимішеного прогулу та усіма іншими видами матеріального забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Апелянт стверджує, що на час розгляду справи позивач проходив службу в Департаменті кадрової політики Міністерства оборони України та отримував належне грошове забезпечення та інші види матеріального забезпечення, а тому дійшов висновку про відсутність співмірності та пропорційності судового рішення у справ.

Крім того, апелянт обґрунтовує свою позицію наступним:

- Адміністрація Державної прикордонної служби України діяла в межах наданих повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України;

- в Адміністрації Державної прикордонної служби України не було рівних вакантних посад (начальник регіонального управління з урахуванням ВОС) за напрямом діяльності, підготовки та набутому досвіду позивача;

- позивач відмовився від запропонованих посад, усвідомлюючи його можливе звільнення.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2025 та від 24.06.2025 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 серпня 2025 року.

Від позивача до суду 30.06.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що доводи апелянта зводяться до не згоди з винесеним судовим рішенням та фактично дублюють аргументи, які викладені представником відповідача в заявах по суті. Просить врахувати суд, Верховним Судом сформовано практику за якої є неправомірним вибіркове та на власний розсуд визначення та пропонування посад працівникам (військовослужбовцям), посади яких вивільняються.

Апелянтом 15.08.2025 подано до суду дві ідентичні за змістом відповіді на відзив, в яких представник зазначає, що обов`язок по працевлаштуванню працівника (військовослужбовця) керівництвом дотримано.

В судове засідання з`явилися сторони, учасники процесу надали свої пояснення та аргументи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, витягом з послужного списку позивача підтверджується, що він з 22.04.1981 до 15.05.2020 проходив військову службу на різних посадах у відповідача. Між позивачем та Державною прикордонною службою України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб офіцерського складу.

Посвідченням серії НОМЕР_1 підтверджується, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Згідно з витягом Голови Державної прикордонної служби України від 27.12.2018 №1259-ОС позивач призначений у ІНФОРМАЦІЯ_1 начальником регіонального управління, звільнивши з посади заступника начальника вказаного регіонального управління згідно з підп. 4 п.93 Положення (на вищу посаду - у порядку просування по службі).

Витягом з Директиви відповідача від 23..09.2019 №58дск про переведення на новий штат територіальних органів Державної прикордонної служби України підтверджується, що з метою удосконалення структури територіальних органів Державної прикордонної служби України, оптимізації системи управління та у зв`язку з службовою необхідністю наказано внести зміни до штатів №Шт-4дск, Шт-7дск, ШТ-107дск, Шт-120дск згідно з додатками, а організаційно-штатні заходи завершити до 20.12.2019.

Згідно з витягом з додатку до вказаної вище Директиви у Перелік змін до штатів органів Державної прикордонної служби України увійшло Донецько-Луганське регіональне управління: начальник регіонального управління (генерал-лейтенант) - виключається 1 посада, начальник регіонального управління (полковник) - вводиться 1 посада військовослужбовця.

ОСОБА_1 24.09.2019 під підпис ознайомлений з попередженням про можливе звільнення у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів, а саме у зв`язку зі скороченням посади відповідно до директиви Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23.09.2019 №58-дск.

Згідно з витягом Голови Державної прикордонної служби України від 19.12.2019 №1348-ОС позивач зарахований у його розпорядження, звільнивши з посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з підп.1 п.127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.

Відомістю від 30.03.2020 щодо доведення позивачу директиви відповідача від 23.09.2019 №58-дск про скорочення посади та пропозицій щодо подальшого проходження військової служби підтверджується, що позивачу запропоновано посади: заступника начальника штабу - начальника відділу організації прикордонної служби штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 (полковник, 43 т.р.), помічника начальника регіонального управління - начальника сектору з питань взаємодії із засобами масової інформації ІНФОРМАЦІЯ_4 (підполковник, 43 т.р.). Позивач зазначив про незгоду щодо такого призначення.

Позивач 31.03.2020 звернувся рапортом до Голови Державної прикордонної служби України, в якому зазначив про відмову від призначення на нижчі посади, а також від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією. Просив виплатити компенсацію за додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 2015-2020 роки, а особову справу надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідач 31.03.2020 ухвалив висновок про неможливість використання на військовій службі у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів позивача. У ньому серед іншого зазначив, що позивач відмовився від призначення на запропоновані нижчі посади. Інші вакантні посади, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, рівню та ступеню освіти, досвіду служби для призначення офіцера в Державній прикордонній службі, відсутні.

Витягом з наказу Голови Державної прикордонної служби України від 08.04.2020 №336-ОС підтверджується, що з позивачем припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за підп. «г» (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з витягом з наказу Голови Державної прикордонної служби України від 15.05.2020 №453-ОС позивач - генерал-майор, який перебуває у розпорядженні Голови Державної прикордонної служби України (остання займана штатна посада - начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 ) з 15.05.2020 виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення. Вислуга років на пенсію на 15.05.2020 становить: календарна - 31 рік 00 місяців 07 днів, пільгова - 12 років 07 місяців 18 днів, всього - 43 роки 07 місяців 25 днів. Зобов`язано провести йому відповідні виплати грошового забезпечення.

Листом від 01.07.2020 відповідач на адвокатський запит представника позивача повідомив, що станом на 23.09.2019 у нього та його територіальних органах вакантними посадами, які відповідають військовому званню та/або тарифному розряду, напрямку підготовки основній чи спорідненій спеціальності, штатній посаді, яку займав позивач були: начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 (ВОС 0201001, генерал майор, 54 т.р.), начальник ІНФОРМАЦІЯ_7 (ВОС 0201001, генерал-майор, 54 т.р.), начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 (ВОС 0201001, генерал-майор, 54 т.р.). Станом на 19.12.2019 та на 08.04.2020 у відповідача та його територіальних органах вакантних посад, які відповідають штатній посаді позивача, не було. У період з 23.09.2019 до 08.04.2020 у відповідача на посади, що відповідають 54 тарифному розряду, призначено 3 особи.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття наказу про звільнення, позивач звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, п`ятої, дев`ятої статті 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03 квітня 2003 року № 661-IV до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.2 Закону № 2232-XII, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період (далі - Положення №1115/2009).

Відповідно до пункту 26 Положення №1115/2009 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Днем припинення (розірвання) контракту, серед інших, є день, зазначений у наказі начальника органу Держприкордонслужби про виключення військовослужбовця зі списків особового складу цього органу в разі дострокового припинення (розірвання) контракту (п.27).

Відповідно до пп. «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі.

Під терміном особливий період слід розуміти період функціонування органів державної влади, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, органів місцевого самоврядування, органів управління у справах цивільної оборони і сил цивільної оборони, а також галузей національної економіки, підприємств, установ та організацій, який настає з часу оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення до відома виконавців рішення стосовно прихованої мобілізації чи з часу введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час та частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Пунктом 129 Положення №1115/2009 визначено, що у разі проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, до кадрового підрозділу органу Держприкордонслужби згідно з номенклатурою посад не пізніше ніж за два місяці до закінчення встановлених строків проведення зазначених заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо дальшого проходження ними військової служби.

Відповідно до п. 130 Положення №1115/2009 у разі проведення в органі Держприкордонслужби організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, на вакантні посади в цьому органі спочатку призначаються з дотриманням вимог, визначених пунктом 95 цього Положення, військовослужбовці, які згідно із законодавством належать до категорій громадян, що користуються переважним правом залишення на службі чи першочерговим правом призначення на вакантні посади, а потім інші військовослужбовці, які вивільнилися внаслідок проведення таких заходів.

Згідно з п. 131 Положення №1115/2009 якщо під час проведення організаційно-штатних заходів в органі Держприкордонслужби одночасно зі скороченням посад вводяться нові посади, що відповідають напряму підготовки чи основній або спорідненій спеціальності військовослужбовця, який вивільняється, то такий військовослужбовець має переважне право на призначення на зазначені посади.

У разі відсутності в органі Держприкордонслужби вакантних посад, які відповідають напряму підготовки чи основній або спорідненій спеціальності військовослужбовця, посада якого внаслідок проведення організаційно-штатних заходів скорочується, такий військовослужбовець призначається на посаду в іншому органі Держприкордонслужби з дотриманням порядку, визначеного цим Положенням.

Пропозиції щодо призначення на посаду доводяться до військовослужбовця начальником органу Держприкордонслужби, в якому він проходить військову службу, чи одним з його заступників за попереднім узгодженням з посадовою особою, якій відповідно до номенклатури посад надано повноваження щодо призначення військовослужбовця на цю посаду.

У разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються внаслідок проведення організаційно-штатних заходів, на рівні посади (в тому числі в іншому органі Держприкордонслужби) або відсутності їх згоди на призначення на нижчі посади такі військовослужбовці підлягають звільненню з військової служби в установленому порядку.

Приписи пункту 278 Положення №1115/2009 вказують, що військовослужбовці, які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі і які не набули права на пенсію за вислугою років, попереджаються не пізніше ніж за два місяці до звільнення у письмовій формі про можливе звільнення з військової служби начальником органу Держприкордонслужби або уповноваженою ним посадовою особою. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів начальник органу Держприкордонслужби (структурного підрозділу Адміністрації Держприкордонслужби або її розвідувального органу в разі, коли зміни стосуються безпосередньо цих органів) або уповноважена ним посадова особа пропонує військовослужбовцю іншу посаду в тому ж органі Держприкордонслужби, а за відсутності таких - в інших органах Держприкордонслужби.

Кадровий підрозділ органу Держприкордонслужби письмово повідомляє не пізніше ніж за два місяці до проведення зазначених заходів державну службу зайнятості про можливе звільнення військовослужбовців.

Відповідно до п.п. 292, 293 Положення №1115/2009 наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається відповідною посадовою особою. Перебування військовослужбовця у відпустці чи його тимчасова непрацездатність не є підставою для затримки видання такого наказу.

Після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

Відповідно до п. 298 Положення №1115/2009 у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівній посаді здійснюється за наказом посадової особи, якій надано право звільнення з військової служби відповідної категорії військовослужбовців, або за наказом посадової особи вищого рівня. Наказ видається на підставі рішення суду, що набрало законної сили, акта прокурорського реагування чи виданого за підсумками службового розслідування наказу старшого начальника, якими визнано незаконність звільнення військовослужбовця.

Предметом судового контролю у цій справі є наказ голови Державної прикордонної служби України від 08.04.2020 №336-ос «Про особовий склад» в частині, що стосується звільнення з військової служби у запас генерал-майора - ОСОБА_1 (Е-162713) та наказ голови Державної прикордонної служби України від 15.05.2020 №453-ос «Про особовий склад» в частині, що стосується виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення генерал-майора - ОСОБА_1 (Е-162713).

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що у випадку якщо під час проведення організаційно-штатних заходів в органі Держприкордонслужби одночасно зі скороченням посад вводяться нові посади, що відповідають напряму підготовки чи основній або спорідненій спеціальності військовослужбовця, який вивільняється, то такий військовослужбовець має переважне право на призначення на зазначені посади. При цьому, лише у разі відсутності в органі Держприкордонслужби вакантних посад, такий військовослужбовець призначається на посаду в іншому органі Держприкордонслужби з дотриманням порядку, визначеного Положенням №1115/2009.

Згідно матеріалів справи після припинення контракту на підставі Директиви відповідача від 23.09.2019 №58дск про переведення на новий штат територіальних органів Державної прикордонної служби України, обґрунтованою метою удосконалення структури територіальних органів Державної прикордонної служби України, оптимізації системи управління та у зв`язку із службовою необхідністю, наказано внести зміни до штатів №Шт-4дск, Шт-7дск, ШТ-107дск, Шт-120дск згідно з додатками, організаційно-штатні заходи завершити до 20.12.2019.

Так, згідно з витягом з додатку до вказаної вище Директиви у Перелік змін до штатів органів Державної прикордонної служби України увійшло Донецько-Луганське регіональне управління, керівництво: начальник регіонального управління (генерал-лейтенант) - виключається 1 посада, начальник регіонального управління (полковник) - вводиться 1 посада військовослужбовця.

Тобто, посаду яку займав ОСОБА_1 скорочено.

Позивача 24.09.2019 ознайомлено з попередженням про можливе звільнення у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів, у якому вказується про те, що у зв`язку із скороченням посади відповідно до директиви Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23.09.2019 № 58-дск генерал-майора ОСОБА_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідно до п. 278 Положення №1115/2009 попереджається про можливе звільнення з військової служби за пп. «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII.

Щодо доводів апелянта про те, що керівництвом Адміністрації Державної прикордонної служби України дотримано обов`язок по працевлаштуванню позивача, оскільки запропоновано посади, що підтверджується відомістю від 30.03.2020, колегія суддів зазначає таке.

У постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №640/24771/19 зазначено про те, що обов`язок з призначення військовослужбовця на посаду покладається на начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, чи одного із його заступників за попереднім узгодженням з посадовою особою, якій відповідно до номенклатури посад надано повноваження щодо призначення військовослужбовця на цю посаду.

У вказаній постанові Верховним Судом також вказано, якщо під час проведення організаційно-штатних заходів в органі Держприкордонслужби одночасно зі скороченням посад вводяться нові посади, що відповідають напряму підготовки чи основній або спорідненій спеціальності військовослужбовця, який вивільняється, то такий військовослужбовець має переважне право на призначення на зазначені посади.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанова Верховного Суду.

Так, відповідно до відомості щодо доведення позивачу директики Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23.09.2019 №58 ДСК про скорочення посади та пропозицій щодо подальшого проходження військової служби, позивачу прононувалися наступні посади: заступник начальника штаб - начальник відділу організації прикордонної служби штабу Південного регіонального управління (полковник, 43 т.р.); помічник начальника регіонального управління - начальник сектору з питань взаємодії із засобами масової інформації Східного регіонального управління (підполковник, 43 т.р.).

Водночас суд першої інстанції правильно встановив, що запропоновані позивачу посади є значно нижчими, ніж та, на якій він перебував та яка скорочена відповідно до вказаної вище Директиви. Пропозиція інших посад в інших територіальних органах Державної прикордонної служби за умов, коли скорочена його посада передбачена штатним розписом Адміністрації Державної прикордонної служби України, не відповідає вимогам п.131 та п. 278 Положення №1115/2009.

В матеріалах справи не міститься доказів того, що відповідачем пропонувалась позивачу вакантні посади, які відповідають напряму підготовки чи основній або спорідненій спеціальності військовослужбовця, саме в органі Держприкордонслужби, в якому працював позивач та був звільнений, у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів.

Також згідно матеріалів справи, листом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 01.07.2020 №0.12-6864/0/6-20-Вих на адвокатський запит представника позивача зазначено, що станом на 23.09.2019 у Адміністрації Державної прикордонної служби України та її територіальних органах вакантними посадами, які відповідають військовому званню та/або тарифному розряду, напрямку підготовки основній чи спорідненій спеціальності, штатній посаді, на якій перебував позивач, були: начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 (ВОС 0201001, генерал майор, 54 т.р.), начальник ІНФОРМАЦІЯ_7 (ВОС 0201001, генерал-майор, 54 т.р.), начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 (ВОС 0201001, генерал-майор, 54 т.р.). Також у період з 23.09.2019 до 08.04.2020 у відповідача на посади, що відповідають 54 тарифному розряду, призначено 3 особи (а.с.68-69).

Відсутність пропозиції відповідачем позивачу іншої посади в тому ж органі Держприкордонслужби, яким є Адміністрація Державної прикордонної служби України, та пропозиція виключно нижчих посад в інших органах Держприкордонслужби, є порушенням п.278 Положення №1115/2009.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що звільняючи позивача з військової служби у зв`язку із скороченням штатів, проведенням організаційних заходів Адміністрацією Державної прикордонної служби України, відповідач порушив переважне право позивача на призначення на рівнозначну посаду відповідно до нового штатного розпису.

Доводи апелянта про те, що тривалий розгляд справи та задоволення позовних вимог суттєво впливає на права та обов`язки апелянта, зокрема в частині розрахунку (розміру) грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та забезпечення усіма іншими видами матеріального забезпечення за весь час вимушеного прогулу, колегія суддів оцінює критично, оскільки апелянт не зазначає жодних норм законодавства, які порушені судом при винесенні судового рішення.

Більше того, посилання апелянта на ті обставини, що позивач в період з 2022 по 2025 проходив військову службу в Департаменті кадрової політики Міністерства оборони України та отримував грошове забезпечення за вказаний період, судова колегія не приймає до уваги, оскільки такі не стосуються спірних правовідносин.

Щодо доводів апелянта про те, що позивач просить суд поновити його на військовій службі у Державній прикордонній службу України на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій ніж попередня, посаді в Державній прикордонній службі України, тобто фактично на посаді, яку на час звільнення не займав, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 298 Положення №1115/2009 у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівній посаді здійснюється за наказом посадової особи, якій надано право звільнення з військової служби відповідної категорії військовослужбовців, або за наказом посадової особи вищого рівня. Наказ видається на підставі рішення суду, що набрало законної сили, акта прокурорського реагування чи виданого за підсумками службового розслідування наказу старшого начальника, якими визнано незаконність звільнення військовослужбовця.

Згідно з п. 299 Положення №1115/2009 у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, він підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій ніж попередня, посаді з дня прийняття рішення про поновлення на військовій службі. У разі поновлення військовослужбовця на військовій службі начальник органу Держприкордонслужби, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує в установленому законодавством порядку питання щодо виплати йому грошового забезпечення та видачі матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Зазначений період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку вислуги у військовому званні.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суди повинні керуватись принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. У зв`язку з тим, що встановлені у цій справі обставини свідчать про порушення прав позивача, то належним способом захисту порушеного права є приведення сторін у первісний стан, який існував до видання наказу про звільнення. Тобто позивач підлягає поновленню на тій посаді, з якої його було звільнено спірним у цій справі наказом.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі №640/14023/20 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова