Справа № 210/2913/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 210/2913/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 15 липня 2025 року (суддя Скотар Р.Є., повне судове рішення складено 15 липня 2025 року) в справі № 210/2913/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про скасування постанови № уп/3636/1 від 25 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Ухвалою до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 07 травня 2025 року до участі у справі залучено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 15 липня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Звертає увагу, що відповідачем не повідомлено, які саме персональні дані позивач мав уточнити, з урахуванням уточнення персональних даних 08 жовтня 2024 року та того, що у примітці до ст. 210 КУпАП законодавець визначив умову, за якої положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються.

Зазначає, що 17, 18 квітня 2025 року у його матері відбувалось загострення хронічної хвороби, вона знаходилась у стані, який був небезпечним як для неї самої, так і для оточуючих її людей. Саме тому він не міг її покинути та з`явитися до ТЦК.

Як тільки стан матері стабілізувався, 19 квітня 2025 року, у межах триденного строку, визначеного абз. 11 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивач особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , щоб повідомити про причини своєї неявки 17 квітня 2025 року.

Про ці обставини він особисто зазначив у поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення, проте судом першої інстанції ці обставини не враховані.

Отже, позивач виконав в повній мірі обов`язок щодо прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначений повісткою термін, з урахуванням положень абзацу 11 ч. 3 ст. 22 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що є обставиною, яка унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 04.04.2025 року.

11 квітня 2025 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено заяву про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до протоколу № 526 від 19.04.2025 року ОСОБА_1 станом на 11 квітня 2025 року не виконав вимогу чинного законодавства та не оновив свої персональні дані. ОСОБА_1 під особистий підпис роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та призначено розгляд справи на 21.04.2025 року о 10-00 годин.

Металургійно- ІНФОРМАЦІЯ_5 19.04.2025 року ОСОБА_1 повідомлено про його права та обов`язки.

Згідно з клопотанням від 25 квітня 2025 року ОСОБА_1 просив розглянути справу без його участі за наявними у справі матеріалами. Правопорушення не визнав.

25 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 прийнято постанову № уп/3656/1 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 17000,00 грн. у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

За текстом постанови 19.03.2025 року о 11 годині 00 хвилин посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено факт перебування військовозобов`язаного в розшуку в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» за порушення вимог чинного законодавства. Військовозобов`язаному 11.04.2025 року Міноборони було надіслано повістку поштовим зв`язком «Укрпошта» за адресою: АДРЕСА_1 (адреса вказана в облікових даних військовозобов`язаного). Представниками відділення пошти № 50103 м. Кривий Ріг 14.04.2025 року вручено рекомендоване повідомлення № 54 з повісткою № 3102855 на прибуття 17.04.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних.

У зв`язку із зазначеним ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.

Враховуючи, що позивач в порушення вимог п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», будучи зобов`язаним з`явитись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманій повістці, до ІНФОРМАЦІЯ_3 у встановлений час не з`явився, суд першої інстанції вважав, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є підтвердженим.

Суд визнає приведені висновки необґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 08 жовтня 2024 року отримав військово-обліковий документ № 5 з vin-кодом і оновленими військово-обліковими даними.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову під час мобілізації на строк до 04 квітня 2025 року.

Заявою від 11 квітня 2025 року позивач просив оформити відстрочку від призову на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с. 10). Заява отримана ІНФОРМАЦІЯ_3 11 квітня 2025 року.

Мати позивача ОСОБА_3 , 1961 року народження, є інвалідом 2 групи безстроково, потребує догляду (а.с. 26, 31-32).

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № у/3636/1 від 25 квітня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн (а.с. 7зв-8).

За змістом цієї постанови 19.03.2025 року об 11 годині 00 хвилин посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено факт перебування військовозобов`язаного в розшуку в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» за порушення вимог чинного законодавства, а саме неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою.

Військовозобов`язаному 11.04.2025 року Міноборони надіслано повістку поштовим зв`язком «Укрпошта» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Петра Дорошенка, 15/137 (адреса вказана в облікових даних військовозобов`язаного). Представниками відділення пошти № 50103 м. Кривий Ріг 14.04.2025 року вручено рекомендоване повідомлення № 54 з повісткою № 3102855 на прибуття 17.04.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних.

Будучи належним чином оповіщеним про необхідність прибуття до ТЦК та СП за належною адресою, яка зазначена військовозобов`язаним, останній у встановлений законодавством термін не прибув, чим вчинив адміністративне правопорушення.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання правомірності накладення на позивача адміністративного стягнення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09 травня 2024 року №3696-IX (далі - Закон № 3696-ІХ), який набув чинності 19 травня 2024 року, стаття 210-1 КУпАП викладені в такій редакції:

«Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ, застосовується в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII (далі - Закон № 3543-ХІІ) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

За положеннями частини десятої статті 1 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

За обставинами цієї справи позивачу на адресу його зареєстрованого місця проживання засобами поштового зв`язку направлено повістку з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 17 квітня 2025 року, яка отримана позивачем.

Позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 17 квітня 2025 року, але з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 19 квітня 2025 року, повідомивши, що не мав можливості з`явитися 17 квітня 2025 року у зв`язку із загостренням хронічної хвороби у матері, за якою здійснює догляд.

Протокол про адміністративне правопорушення № 526 від 19 квітня 2025 року містить власноручне пояснення позивача про те, що 11 квітня 2025 року він з`являвся до ТЦК та СП для уточнення облікових даних і подачі документів для подальшої відстрочки. 14 квітня 2025 року йому зателефонували з відділення пошти та повідомили, що прийшла повістка, він не з`явився за викликом, адже оновив дані, прийшов до ТЦК та СП 19 квітня 2025 року. Крім того 17 та 18 квітня 2025 року його мати погано себе почувала, потребувала догляду (а.с. 19).

Частиною третьою статті 22 Закону №3543-XII установлено, що поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Пунктом 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі - Порядок № 560), передбачено, що у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Отже, зважаючи на те, що позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк, визначений у повістці, проте прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 у найкоротшій строк (на третій день від строку, визначеного у повістці), відсутні підстави вважати, що позивачем порушено законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке визнається адміністративним правопорушенням та тягне за собою накладення адміністративне стягнення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Враховуючи, що позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 на третій день після дня, зазначеного повістці, повідомивши причини неможливості прибуття у призначений день, які судом визнаються поважними, а також зважаючи на приписи частини третьої статті 22 Закону №3543-XII та положення пункту 24 Порядку № 560, суд доходить до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, отже накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн є протиправним, тому суд доходить до висновку, що оскаржена позивачем постанова має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Відповідно до частин першої та шостої статті 139 КАС України суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,38 грн, з яких 484,48 грн судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, 726,90 грн судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 15 липня 2025 року в справі № 210/2913/25 задовольнити.

Рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 15 липня 2025 року в справі № 210/2913/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення скасувати.

Ухвалити в справі № 210/2913/25 нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №уп/3636/1 від 25 квітня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 38 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 20 серпня 2025 року та відповідно до частини третьої статті 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов