Справа № 744/499/25
Суддя: Гнип О. І.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 744/499/25
Провадження № 2-а/744/9/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року в місті Семенівка Чернігівської області Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Кекух А. А.,

розглянувши адміністративну справу № 744/499/25 за позовом

представника позивача: ОСОБА_1

в інтересах

позивача: ОСОБА_2

до

відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1

про

вимоги позивача: визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

у відкритому судовому засіданні, проведеному за відсутності представника позивача Голика Є. В., позивача ОСОБА_2 , а також за неприсутності представника відповідача,-

В С Т А Н О В И В:

За позовом сторона позивача просить визнати протиправною та скасувати постанову №31/1 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) від 25 квітня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , якою на позивача накладено штраф в розмірі 17000 гривень, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити. В обґрунтування наведених вимог у позові зазначено про те, що 09 червня 2025 року позивач виявив, що на його банківський рахунок накладено арешт. Звернувшись 09.06.2025 до Семенівського відділу державної виконавчої служби у Новгород- Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач з`ясував, що 06.06.2025 відносно нього було відкрито виконавче провадження №78283369 за постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 31/1 від 25.04.2025. Цього ж дня, тобто 09.06.2025, позивач отримав в Семенівському відділі державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію постанови № 31/1 від 25 квітня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 17000 гривень. Позивача визнано винним у тому, що він порушив ряд законодавчих актів України про військову службу, оборону та мобілізацію, а саме не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09:00 год. 27 січня 2025 року та не повідомив про причини своєї неявки. Отже, на думку начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Сторона позивача вважає, що постанова про адміністративне правопорушення від 25.04.2025 є протиправною та підлягає скасуванню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП. Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП). Ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Згідно зі ст. 279 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) роз`яснює особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права і обов`язки, заслуховує її пояснення, за її участю досліджує докази та вирішує клопотання. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. На порушення даної норми закону в протоколі про адміністративне правопорушення наявні наступні прорахунки: - відсутнє ім`я та по батькові посадової особи, яка склала протокол, а зазначено тільки «К. Козік»; - у фабулі протоколу зазначено «був доставлений поліцією з`явився сам», тобто є не зрозумілим чи позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 працівниками поліції чи з`явився сам; - відсутня дата складання протоколу; - у фабулі протоколу не вказано в яку дату та час мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач, але не з`явився, тобто відсутня дата та час вчинення правопорушення. Такий протокол є явно недопустимим доказом у справі. Згідно приписів ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову. На порушення вказаної норми закону постанова в справі про адміністративне правопорушення не містить по батькові посадової особи, яка її винесла, а зазначено тільки прізвище і ім`я. Окрім того, слід зазначити, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що полягає в наступному. Відповідно до абз. 11 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича. Позивач з 2013 року проживав та проживає по АДРЕСА_1 , нікуди не виїздив та не переміщувався. З незрозумілих причин позивачу не була вручена повістка працівниками АТ «Укрпошта» (якщо така дійсно направлялася) з незалежних від позивача причин. Через наведені обставини позивач не був обізнаний про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 27.01.2025. Таким чином, позивач не може нести юридичну відповідальність за невручення йому повістки працівниками АТ «Укрпошта». Проте, якщо б він отримав таку повістку, то неодмінно з`явився б до РТЦК та СП. 08.04.2025 позивач в мобільному застосунку «Резерв+» сам виявив повідомлення, що його розшукує ІНФОРМАЦІЯ_3 і тому він цього ж дня сам з`явився до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 аби з`ясувати причини його розшуку. Але відносно позивача було складено протокол № 56 про адміністративне правопорушення. Всі перелічені вище обставини, в тому числі і те, що він не знав і не міг знати про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавили його можливості особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 27.01.2025. Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, на думку сторони позивача, полягає виключно у формі умислу (прямого або непрямого). Тобто особа мала усвідомлювати протиправний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачати його шкідливі наслідки і бажати їх або свідомо припускати цих наслідків (ст. 10 КУпАП). Отже, в діях позивача не вбачається жодного умислу, оскільки він не знав про необхідність явки на 27.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не повинен був це знати, через що в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а отже відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення. При цьому, слід зазначити, що на виконання вимог підпункту 1 пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» позивачем ще 01.07.2024 було уточнено адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти та інші персональні дані, про що свідчить витяг військово-облікового документу з застосунку Резерв+. Окрім того, сторона позивача звертає увагу суду, що відповідачем не було належним чином повідомлено позивача про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Справу може бути розглянуто тільки якщо позивач був повідомлений про дату та час її розгляду. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення позивача було повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 09:00 год. 14.04.2025, але розгляд справи чомусь відбувся 25.04.2025 без повідомлення позивача. Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010). Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, посадова особа якого виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Виходячи з викладеного вище, сторона позивача переконана, що постанова по справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення на позивача адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Суд ухвалою про відкриття провадження у справі на клопотання представника позивача, адвоката Голика Євгена Валерійовича, разом з іншим, витребовував докази, зокрема, з Семенівського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а саме завірену копію оскаржуваної постанови (ухвала на а. с. 14 16), яка згодом на виконання ухвали була надана суду, натомість відповідачем інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення суду не надано без повідомлення причин.

Позивач ОСОБА_2 та його представник, адвокат Голик Євген Валерійович, у судове засідання не прибули, за підписом представника позивача Голика Євгена Валерійовича до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_4 , у судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки представника суд не сповістив, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не подав, але як суб`єкт владних повноважень був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи та наявні матеріали щодо справи про адміністративне правопорушення, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин.

Судом встановлено, що постановою № 31/1 від 25 квітня 2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 позивача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Сторона позивача звернулася до суду з позовом про оскарження приведеної постанови по справі про адміністративне правопорушення, зазначивши у позовній заяві вказані вище позовні вимоги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, сторона позивача зазначає, що про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався лише 09 червня 2025 року після накладення арешту на його банківський рахунок в межах виконавчого провадження №78283369. Копію постанови він отримав у відділі державної виконавчої служби того ж дня. Зі змісту копії постанови (а. с. 21) вбачається, що позивача визнано винним у неявці до підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 27 січня 2025 року за повісткою.

Позивач стверджує, що повістку на вказану дату він не отримував, а тому не знав і не міг знати про свій обов`язок з`явитися. Дізнавшись 08 квітня 2025 року через мобільний застосунок «Резерв+» про свій розшук (роздруківка зі згаданого застосунку, надана стороною позивача, на а. с. 7), він добровільно та самостійно прибув до підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування обставин, де відносно нього і було складено протокол. Крім того, позивач вказує на численні порушення процедури притягнення до відповідальності, зокрема, недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, порушення його права на участь у розгляді справи, оскільки розгляд відбувся в інший день, аніж той, що був зазначений у протоколі, без його повідомлення.

Відповідач відзив на позовну заяву та будь-які докази на спростування позовних вимог суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Втім, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, чим не виконав покладений на нього законом процесуальний обов`язок.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення до адміністративної відповідальності регулюється КУпАП.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ст. 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 3 ст. 210-1 КУпАП, за якою позивача притягнуто до відповідальності, передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивна сторона цього правопорушення у даному випадку полягає у неявці громадянина за викликом (повісткою) до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд погоджується з доводами сторони позивача про наявність істотних процесуальних порушень, допущених відповідачем.

1. Недоліки протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши копію протоколу № 56 (надана стороною позивача, а. с. 6), встановив, що в ньому:

не зазначено повного імені та по батькові посадової особи, яка його склала;

не вказано точної дати складання протоколу;

не конкретизовано дату та час, коли саме позивач мав з`явитися до ТЦК та СП, що є суттєвим.

Такі недоліки позбавляють протокол доказової сили, оскільки він не відповідає вимогам, встановленим законом, та не дозволяє достеменно встановити обставини поставленого до вини діяння. Цей протокол не може бути неналежним та недопустимим доказом у справі.

2. Порушення права на участь у розгляді справи.

Стаття 278 КУпАП вимагає від посадової особи при підготовці до розгляду справи вирішити, поряд з іншим, питання про сповіщення осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Як вбачається з протоколу, розгляд справи було призначено на 09:00 год. 14 квітня 2025 року. Однак, оскаржувана постанова була винесена 25 квітня 2025 року. Відповідач не надав суду аніяких доказів того, що позивача було належним чином повідомлено про перенесення розгляду справи на іншу дату. Неповідомлення особи про час та місце розгляду справи є істотним порушенням її процесуальних прав, зокрема права надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, що гарантовано ст. 268 КУпАП, та є самостійною підставою для скасування постанови.

Щодо відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

1. Неприсутність доказів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Обов`язковою умовою для настання відповідальності за неявку за повісткою є доведення факту належного вручення цієї повістки визначеній особі.

Проте, відповідач не надав суду ані копії самої повістки на 27.01.2025, ані доказів її направлення та вручення позивачу (розписки, акта про відмову від отримання, поштових повідомлень тощо).

За відсутності доказів належного оповіщення позивача про необхідність явки є недоведеною сама об`єктивна сторона складу правопорушення, поставленого до вини позивачеві.

2. Відсутність суб`єктивної сторони (вини).

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, характеризується наявністю вини. Оскільки відповідач не довів, що позивач був обізнаний про свій обов`язок з`явитися 27.01.2025, в діях останнього відсутня вина. Позивач не міг виконати обов`язок, про існування якого йому не було відомо.

Більш того, дії позивача, який 08.04.2025, самостійно виявивши інформацію про свій розшук, добровільно з`явився до підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідчать про відсутність у нього умислу на ухилення від виконання військового обов`язку.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип презумпції невинуватості, за змістом якого особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цей принцип повною мірою застосовується і в справах про адміністративні правопорушення. Недоведена вина по суті прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та допустив суттєві порушення процедури притягнення позивача до відповідальності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною, необґрунтованою та підлягає скасуванню із подальшим закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення за відсутністю у діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення, враховуючи приведене й зважаючи також на приписи п.3 ч. 1 ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Таким чином, позовні вимоги є у повному обсязі обґрунтованими, а відтак позов має задоволений повністю.

Керуючись ст. ст. 5, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю з усіх заявлених вимог.

Постанову № 31/1 по справі про адміністративне правопорушення від 25 квітня 2025 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання згідно даних позову: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце знаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя: О. І. Гнип