Справа № 932/9774/25
Суддя: Салькова В. С.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/932/207/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21.08.2025 м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Щербаченко А.В.,

представника позивача Булаха Є.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Курячого А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадина РФ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом, в обґрунтування якого вказав, що громадянин РФ ОСОБА_1 востаннє прибув на територію України 26.06.2022 через КПП «Шегині» та з того часу територію України не залишав. 27.08.2021 відповідач був документований посвідкою на тимчасове проживання зі строком дії до 13.08.2022. До органів та підрозділів ДМС у Дніпропетровській області відповідач із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався. То ж, втративши підстави для подальшого перебування в Україні, ОСОБА_1 ухилився від виїзду з України.

26.10.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КпАП України та на нього накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн, штраф не сплачений, постанова не оскаржена.

26.10.2022 відносно нього прийняте рішення №13 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким його зобов`язано залишити територію України у строк до 25.11.2022.

17.06.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КпАП України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн.

Крім того, 17.06.2025 позивачем прийняте рішення №000446 про примусове видворення відповідача.

13.08.2025 ОСОБА_1 затримано, про що складено протокол про адміністративне затримання №000215, з метою звернення до суду щодо вирішення питання про його поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства задля ідентифікації та забезпечення видворення з території України.

Також постановою від 13.08.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.203 КпАП України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100,00 грн.

То ж, відповідач своїми діями порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: тривалий час перебуває на території України без документів на право проживання в Україні, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні; ухилився від виконання рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни; відсутні законні підстави для його працевлаштування в Україні та, відповідно, законні джерела доходів для залишення країни, а також забезпечення свого перебування та проживання на території України; відсутній документ, що дає право перетину державного кордону України.

На думку позивача, існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, існує ризик його втечі. Відсутність документу, що дає право на виїзд з України, є підставою для звернення до суду для ідентифікації іноземця та забезпечення його видворення.

Позивач просить суд затримати ОСОБА_1 та помістити його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців до 13.02.2026 з метою його ідентифікації та забезпечення видворення з території України, вирішити питання щодо негайного виконання рішення.

У судовому засіданні представник позивача Булах Є.Ю. підтримав заявлені вимоги та наполягав на їхньому задоволенні. Додав до викладеного в позовній заяві, що підстав пересвідчитися в наявності у відповідача діючого паспортного документу немає, оскільки він не пред`явив його посадовим особам ДМС. Крім того, відсутні докази того, що він добровільно з`явився до ГУ ДМС 13.08.2025. Також звернув увагу й на те, що дружина відповідача з 2023 року перебуває разом з дитиною за кордоном, тому підстав знаходитися в Україні у відповідача немає, це не можна вважати возз`єднанням з родиною. Офіційної інформації про наявність у ОСОБА_1 іншої дружини немає, відомості про це відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що дійсно востаннє в`їхав до України в червні 2022 року, наступного дня звернувся до підрозділу ДМС щодо продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання, але у нього не прийняли заяву, при цьому відмова була усною. Надалі він приходив до підрозділу 24.07.2025 з метою подати заяву про надання йому статусу біженця, але його також не прийняли. Паспорт РФ він не носить з собою, щоб не викликати негативної реакції при його пред`явленні, на підтвердження особи має посвідчення водія, видане в Україні. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача адвокат Курячий А.М. також заперечив позовні вимоги, пославшись на наданий відзив на позовну заяву, наголосивши на тому, що ОСОБА_1 на законних підставах мешкає в Україні з 2010 року, має діючий паспортний документ країни походження РФ з терміном дії до 15.07.2026. Відповідач має двох дітей, народжених в Україні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від органів ДМС він ніколи не переховувався, правоохоронні органи зауважень до нього не мають. Неможливість продовжити дію документів на проживання в Україні обумовлена загальновідомими форс-мажорними обставинами, пов`язаними з вторгненням РФ до України, веденням бойових дій та розривом дипломатичних відносин. За наявності декількох військових спеціальностей та досвіду військової служби на території Чеченської республіки, тривалого проживання та території України примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження загрожує йому переслідуванням спецслужбами РФ та репресіями або мобілізацією з метою поповнення військ російських загарбників і примусом до ведення воєнних дій проти України та її населення. Відповідач не поділяє політику РФ, не бажає брати участі у війні проти України чи інших держав, намагався та готовий стати до лав ЗСУ. Він не був проінформованим щодо прийнятного для ДМС способу подальшої легалізації в умовах воєнного стану та очікуваних від нього дій. Він є зареєстрованим платником податків, має присвоєний йому номер картки. Примусове видворення з України іноземця застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконане ним у встановленим строк без поважних причин, але такі причини у відповідача на момент прийняття такого рішення і дотепер є наявними. Крім того зазначив, що позивач вже звертався 18.06.2025 з аналогічним позовом до суду, але судом відмовлено у задоволенні позову, законність та обґрунтованість рішення підтверджена апеляційним судом, то ж, відповідача було звільнено із пункту тимчасового перебування. Наразі ним готується пакет документів для отримання статусу біженця, збираються підтвердження того, що він на добровільній основі, будучі механіком, ремонтує автомобілі для ЗСУ. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином РФ, документованим паспортом РФ від 15.07.2021 зі строком дії до 15.07.2026.

Правові підстави його перебування в України підтверджувалися посвідками на тимчасове проживання в Україні на підставі возз`єднання сім`ї з громадянкою України ОСОБА_4 у зв`язку зі шлюбом, виданими 20.08.2014 зі строком дії до 14.08.2015, 14.03.2016 зі строком дії до 28.02.2017, 26.02.2019 зі строком дії до 21.02.2020, від 07.02.2020 терміном дії до 06.02.2021 та 27.08.2021 терміном дії до 13.08.2022.

13.08.2025 Відділом №6 у місті Дніпрі Головного управління ДМС в Дніпропетровській області оформлено довідку про особу ОСОБА_1 , в якій зазначені відомості про дату та місце його народження, громадянство, стать, зріст, адресу проживання, наявне його фото.

За відомостями про осіб, які перетнули державний кордон, востаннє ОСОБА_1 заїхав на територію України через пункт пропуску «Шегині» 26.06.2022.

Постановою уповноваженої особи Чечелівського відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 26.10.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КпАП України за те, що він порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: з 13.08.2022 мешкав на території України без законних підстав та ухиляється від виїзду з території України, чим порушив вимоги ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», на нього накладено штраф в сумі 1700,00 грн.

26.10.2022 уповноваженою особою Чечелівського відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області ухвалене рішення №13 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця щодо відповідача, його зобов`язано покинути територію України до 25.11.2022. Про обізнаність з цим рішенням свідчить підпис ОСОБА_1 в ньому.

Дане рішення ОСОБА_1 не виконане.

28.02.2024 начальником відділу №6 у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області направлено листа до ГУНП в Дніпропетровській області з проханням встановити місце перебування громадянина РФ ОСОБА_1 для його притягнення до адміністративної відповідальності та забезпечення видворення за межі України.

Постановою уповноваженої особи Відділу №6 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 17.06.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КпАП України за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: з 2022 року мешкає на території України по недійсному документу (термін дії посвідки ТП до 13.08.2022) та ухилився від виїзду з України, також не виконав рішення про примусове повернення від 26.10.2022 №13, чим порушив вимоги ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 3400,00 грн.

17.06.2025 посадовою особою позивача ухвалене рішенняа №000446 про примусове видворення ОСОБА_1 з України з підстав того, що він ухилився від виконання рішення про примусове повернення до країни походження.

Постановою уповноваженої особи Відділу №6 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 13.08.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.203 КпАП України за те, що він повторно протягом року порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: з 2022 року мешкає на території України по недійсному документу (термін дії посвідки ТП до 13.08.2022) та ухилився від виїзду з України, чим порушив вимоги ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 5100,00 грн.

13.08.2025 ОСОБА_1 затримано в порядку ч.2 ст.263 КпАП України для складання протоколу про адміністративне правопорушення та вирішення питання про його поміщення до ПТПІ.

Рішенням посадової особи позивача від 13.08.2025 ОСОБА_1 поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС.

24.05.2014 ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 , про що Ленінським відділом ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено актовий запис №203.

30.01.2015 від даного шлюбу народилася дитина ОСОБА_2 , свідоцтво про народження НОМЕР_1 .

Довідкою №862/21 про реєстрацію особи громадянином України, виданою першим заступником начальника ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, посвідчено набуття дитиною ОСОБА_2 громадянства України на підставі ч.1 ст.7 Закону України «Про громадянство України» з народження.

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, має військовий квиток НОМЕР_2 , спеціальності стрільця та майстра колісної бронетанкової техніки та шасі спеціальних машин на її базі.

Також відповідачеві в Україні присвоєний реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 19.06.2025, яке набрало законної сили після перегляду його Третім апеляційним адміністративним судом 15.07.2025, відмовлено у задоволенні позовних вимог Відділу №6 у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України громадянина РФ.

Станом на 18.08.2025 ОСОБА_1 посвідкою на тимчасове або постійне проживання не документований, із заявою про надання дозволу на імміграцію не звертався, такий дозвіл не видавався, також він не звертався із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі Закон № 3773-VI).

За змістом ст.3 цього Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з п.14 ст.1 Закону №3773-VI нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом другим ст.25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п."f" ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод затримання виправдане лише доти, поки провадиться процедура депортації або екстрадиції.

В свою чергу, затримання іноземця з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є одним із заходів забезпечення примусового видворення, який застосовується у випадку наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії, відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або якщо існує ризик його втечі, а так само у разі відсутності в нього документів, що дають право на виїзд з України.

Статтею 31 Закону №3773-VI визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країни, де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Стороною відповідача не доведено суду наявності підстав, передбачених вищенаведеною нормою закону. Сама по собі наявність у нього військового квитка та військових спеціальностей «стрілець» та «механік» не є підтвердженням наявності обставин, що перешкоджають його примусовому поверненню та/або видворенню. Інші доводи сторони відповідача, як-то, факти допомоги ОСОБА_1 Збройним Силам України шляхом здійснення ремонту автівок, бажання відповідача доєднатися до лав ЗСУ тощо належними та допустимим доказами не підтверджені.

Факт ухвалення Чечелівським районним судом міста Дніпра та Третім апеляційним адміністративним судом рішень про відмову у задоволенні тотожного позову Відділу №6 у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не може бути взятим до уваги судом при розгляді цієї справи, оскільки обставини, які слугували підставою для відмови в задоволенні позову, в поточній справі є такими, що втратили актуальність.

Так, наразі не можна казати про необізнаність ОСОБА_1 про наявність рішення про його примусове видворення, оскільки він є обізнаним про нього внаслідок розгляду попередньої справи, з того часу не оскаржив це рішення та не виконав його, а також не вчинив дій на набуття законних підстав для продовження залишення в Україні.

Згідно зі статтею 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Суд наразі погоджується з позивачем в частині наявності підстав для затримання ОСОБА_1 з метою його примусового видворення.

Разом з тим, доводи позивача про необхідність ідентифікації відповідача спростовуються наявністю численних документів, ухвалених уповноваженими особами ГУ ДМС щодо ОСОБА_1 , як-то, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, рішень про примусове повернення та примусове видворення, протоколу його адміністративного затримання, оформленої щодо нього довідки про особу. Наявність цих документів дає суду обґрунтовані підстави вважати, що позивачем особа відповідача цілком ідентифікована і потреба у його затриманні саме з метою ідентифікації відсутня.

Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем факту того, що він з 14.08.2022 проживав на території України без документів на право проживання в Україні, не звертався до органів ДМС з метою легалізації свого перебування та не отримував документально підтвердженої відмови в цьому, що слугувало б доказом його активної поведінки на досягнення мети підтвердження права на проживання в Україні. Також суд враховує факт того, що вже під час перебування в ПТПІ ОСОБА_1 не скористався роз`ясненим йому судом правом подати саме там заяву про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Враховуючи все наведене вище, слід констатувати, що за обставин, які склалися, єдиним засобом набуття підстав для законного перебування в Україні для відповідача є отримання ним статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, і без вчинення дій на досягнення цього з боку ОСОБА_1 для нього продовжуватимуть існувати підстави для його примусового видворення до країни походження або третьої країни, оскільки інших передбачених діючим законодавством підстав для збереження можливості його знаходження в Україні немає.

На підставі наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом затримання ОСОБА_1 та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців з 13.08.2025 до 13.02.2026 з метою забезпечення його видворення за межі території України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,6-11,72-78,90,211,241-246,268-272,289,372 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина РФ ОСОБА_1 задовольнити частково.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина РФ ОСОБА_1 який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 6 (шість) місяців з 13.08.2025 до 13.02.2026 з метою забезпечення його видворення за межі території України.

Рішення суду в частині затримання ОСОБА_1 та його поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства допустити до негайного виконання.

У задоволенні позовних вимог в частині необхідності здійснення ідентифікації громадянина РФ ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлене та проголошене в судовому засіданні 21.08.2025.

Суддя В.С. Салькова