Справа № 307/2901/25
Суддя: Бобрушко В. І.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/2901/25 Провадження № 2-а/307/72/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Ком`яті Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Овсепян Кристина Адіківна, звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги представник мотивує тим, що постановою про закриття справи про адміністративне правопорушення №1860 від 16.05.2025 року, винесеною т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.10 ст.247 КУпАП, у зв`язку з проходженням ОСОБА_1 військової служби. Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 16.05.2025 року ОСОБА_2 , будучи військовозобов`язаним, протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, начебто не виконав свої зобов?язання та не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, чим порушив абз. 6 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.1 п.10 ст. і ЗУ «Про військовий обов?язок та військову службу», та п. 22 Постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», абз.3 п.п.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів. затверджених Постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. №1487. Згідно постанови, дата вчинення адміністративного правопорушення 17 липня 2024 року, дата виявлення 16 травня 2025 року. Вважає дану постанову протиправною, необґрунтованою, необ?єктивною, упередженою і такою, що винесена з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших нормативно-правових атів. Представник зазначає, що на виконання зазначених вимог позивач ОСОБА_2 у межах визначеного строку, 28.06.2024 року звернувся до Центру надання адміністративних послуг Буштинської селищної ради з метою уточнення своїх персональних даних, пред?явивши тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 (дійсне безстроково), видане ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого він перебуває на військовому обліку з 07.11.2008 року, паспорт громадянина України, ідентифікаційний номер, диплом про вищу освіту, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та надав номер свого телефону, однак відповідальним працівником йому повідомлено про те, що надані ним дані не можливо уточнити через відсутність з невідомих причин. даних про перебування його на військовому обліку, що підтверджується витягом №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, відповідно до якого, з незрозумілих причин, даних про перебування його на військовому обліку не знайдено та вказано на необхідність звернутися до ТЦК та СП для взяття на військовий облік. Тоді, 01.07.2024 року, позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для внесення до відповідного реєтру відомостей про перебування на обліку з 07.11.2008 року, уточнення військово-облікових даних та оформлення відстрочки. Однак, відповідальним працівником відповідача позивачу, як і іншим десяткам військовозобов?язаних, які в той день з?явилися до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оновлення даних, було повідомлено про велику кількість аналогічних звернень, що спричинило велике навантаження на персонал відповідача та роз?яснено безальтернативну можливість звернення до територіального центру для уточнення облікових даних, в порядку черговості, на найближчу вільну дату 07.08.2024 року, оскільки 01.07.2024 року уточнювали персональні дані особи, які звернулися до ТЦК ще в кінці травня. У зв`язку з цим, на вимогу ОСОБА_3 для підтвердження обставин, визначення дати для уточнення даних, 07.08.2024 року саме працівником ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому надано перепустку на вказану дату (та здійснено необхідні записи у відповідному журналі. З?явившись у зазначений в перепустці день до ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивачем було уточнено необхідні дані, зокрема щодо освіти та професії, номера мобільного телефону, у зв?язку з чим у пред?явлене ним тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 вклеєно штрих-код, в якому також значиться дата уточнення даних та одразу ОСОБА_2 заповнено наданий працівником бланк заяви (зі слів останнього розроблений юристом ТЦК), до якого позивач додав документи на 18 арк., в тому числі копію паспорта ОСОБА_2 , копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копію тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 , акт про встановлення факту догляду від 09.07.2024 року, витяг з реєстру територіальної громади про адресу місця проживання ОСОБА_2 витяг з реєстру територіальної громади про адресу місця проживання ОСОБА_4 , заяву ОСОБА_4 від 07.08.2024 року, копію довідки до акта огляду МСЕК №292598 від 21.03.2023 року, копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 від 10.05.2024 року, копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №4, а також, у зв?язку з категоричною відмовою уповноваженої особи відповідача проставити відмітку про отримання відповідної заяви, на примірнику заяви позивача, на його вимогу вказана заява була зареєстрована у автоматизованій інформаційно-пошуковій системі. При цьому, заяви про надання відстрочки працівницею ТЦК приймались виключно без проставлення дати заяви та жодним з присутніх у той час військовозобов?язаних осіб (близько 20) відмітка про отримання заяви, на їх примірнику також не вчинялась і заяви в той момент не реєструвались. Таким чином, позивач вжив всіх необхідних та достатніх, у конкретній ситуації, заходів, спрямованих на виконання, у спосіб та строки встановлені нормативно-правовими актами, обов?язків щодо прибуття до ЦНАП, а потім територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх персональних даних та реалізації права на отримання відстрочки шляхом особистого подання відповідної заяви, що виключає твердження оскаржуваної постанови від 16.05.2025 року про вчинення ОСОБА_2 будь-яких порушень військового обліку. В свою чергу, посадові особи відповідача, яким пред?являлись відповідні документи та які безпосередньо у присутності позивача 07.08.2024 року уточнювали його дані у відповідному реєстрі, жодних зауважень щодо строків уточнення даних не висловлювались. Оскільки, починаючи з дня звернення до територіального центру комплектування з відповідною заявою 07 серпня 2024 року і по 29 серпня 2024 року, будь-яка інформація щодо розгляду порушеного в ній питанні стосовно відстрочки, була відсутня, що унеможливлювало реалізацію належних позивачу прав та свідчило про порушення принципу правової визначеності. Полгаром М.З. засобами електронного зв?язку, на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 в мережі Facebook направлено заяву (з електронним підписом) відповідачу, в якій позивач просив терміново повідомити його про причини тривалого розгляду, отриманих 07 серпня 2024 року, на розгляд заяви та документів. що підтверджують право на відстрочку, а також про ухвалене рішення, за наслідками такого розгляду. Однак, вказана заява ІНФОРМАЦІЯ_5 залишена без реагування. В подальшому 09 вересня 2024 року позивач по повістці від 07.08.2024 року, звернувся в ІНФОРМАЦІЯ_5 , де йому повідомлено, що в системі «Оберіг» міститься відмітка про здійснення ним догляду за магір`ю інвалідом ІІ групи, однак довідку із зазначенням строку відстрочки за відповідною формою не надано, як пояснив уповноважений працівник, через наявність на розгляді декілька тисяч заяв та фізичною неможливістю їх своєчасного виготовлення. Через тривалу відсутність будь-яких відомостей щодо розгляду заяви позивача, ОСОБА_2 24 жовтня 2024 року, засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, на адресу відповідача надіслано заяву, в якій з посиланням на відповідні норми Порядку №560, повторно порушувалось питання розгляду, поданих ним 07.08.2024 року заяви та документів, що підтверджують право на відстрочку, а також повідомлення позивача про прийняте рішення, за наслідками такого розгляду. До вказаної заяви додано копію заяви ОСОБА_2 від 07.08.2024 року про надання відстрочки та копію заяви ОСОБА_5 від 29.08.2024 року з доказом направлення засобами електронного зв?язку. Попри це, 18 листопада 2024 року, вказане поштове відправлення позивачу повернуто. 3 довідкою про причини повернення «адресат відмовився». В подальшому, на неодноразові періодичні особисті звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 працівниками останнього було роз?яснено про неможливість видачі довідки про відстрочку за відповідною формою з різних причин (відсутність уповноваженого працівника, велика кількість на розгляді поданих заяв про відстрочку, збирання відомостей/інформації щодо заявника) та відсутність підстав для звернення з новою заявою до розгляду по суті первинної від 07.08.2024 року. Водночас, витягами з електронного військово-облікового документу, сформованих за допомогою застосунку «Резерв+» 07.08.2024 року та 08.05.2025 року із зазначенням відомостей «дані уточнено вчасно», підтверджуються доводи позову про помилкове встановлення, зазначених в оскаржуваній постанові обставин щодо невиконання ПолгарМ.3. певних обов?язків та відповідно її незаконність. Крім цього, незважаючи на відсутність в оскаржуваній постанові зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за інкриміноване ОСОБА_6 адміністративне правопорушення, тобто кваліфікації діяння, яке ставиться йому у вину, що також свідчить про незаконність постанови про адміністративне правопорушення, проте з метою реалізації прав та інтересів позивача та формування правової позиції у справі, слід виходити з того, що логічний зміст постанови, а саме норми права. які начебто порушив позивач та застосування правової підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення, свідчать про те, що його фактично визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП. Таким чином, враховуючи те, що позивач працевлаштований з 2005 року, а з 2016 року здійснює незалежну професійну діяльність, що відповідачем не заперечується та перебуває на обліку у податкових органах. а також сплачуючи єдиний соціальний внесок, є зареєстрованим у органах пенсійного забезпечення та має вищу освіту, відомості про що містяться у відповідних реєстрах, тому відповідач мав реальну можливість, незалежно від виконання ОСОБА_2 обов?язку щодо уточнення даних отримати необхідні відомості з вищевказаних реєстрів, однак не вжив жодних заходів спрямованих на їх отримання, що ще раз вказує на недотримання саме відповідачем профільних нормативно-правових актів та на відсутність. виходячи з положень примітки до ст. 210 КУпАН, у діях ОСОБА_2 ознак порушення правил військового обліку. Незважаючи на це, 16 травня 2025 року, проїжджаючи блок-пост між населеними пунктами селище Буштино - м. Тячів, автомобіль позивача було зупинено працівниками поліції, які після пред?явлення позивачем документа, що посвідчує особу та військово-облікового документа в паперовому та електронному виді, повідомили його про начебто порушення ним. починаючи з 15.05.2025 року, правил військового обліку, про що свідчать дані відповідного реєстру та доставили позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де посадова особа центру комплектування повідомила йому у безальтернативній формі про те. що останній буде негайно мобілізований та цього ж дня зарахований у команду для відправки, нехтуючи реалізованим позивачем, з дотриманням чинних нормативно-правових актів, правом на відстрочку. Попри це на вимогу роз?яснити, в чому полягає порушення позивачем правил військового обліку, такі були проігноровані та будь-яких протоколів чи постанов у його присутності працівники ТЦК не складали. Окрім цього, як зазначає представник, про наявність такої постанови позивач, який з 18.05.2025 року проходить військову службу в ЗСУ, довідався. 25.07.2025 року, під час ознайомлення з відзивом ІНФОРМАЦІЯ_3 поданого до Закарпатського окружного адміністративного суду в справі №260/5569/25, до якого додано, зокрема, копію постанови №860 від 16.05.2025 року та наказу №596 від 18.05.2025 року, яким ОСОБА_2 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період до військової частини НОМЕР_2 . Всупереч наведеному т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядаючи справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у його відсутності, без повідомлення про місце і час розгляду справи, не забезпечив можливість дати пояснення з приводу інкримінованого ОСОБА_2 порушення, подати докази у спростування таких, натомість за відсутності будь-яких доказів, передбачених ст.251 КУпАП. безпідставно встановив вину позивача у порушенні якого той не вчиняв. При цьому, формально вказуючи у постанові про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та дату проведення засідання, не зазначив в який саме спосіб позивач повідомлявся про розгляд справи, оскільки починаючи з 12.30 год. і по 22.30 год. знаходився у приміщенні ТЦК, однак про вчинення ним будь-яких порушень його ніхто не повідомляв, а також незрозумілими є обставини розгляду справи посадовою особою ТЦК одноособово в засіданні, що нормами КУпАП взагалі не передбачено. Також. зі змісту постанови не можливо встановити, яким чином порушення, вчинення якого позивачу ставиться у вину, за версією відповідача. мало місце 17.07.2024 року, а виявлено тільки 16.05.2025 року за умови, що дані уточнювалися працівниками ТЦК у визначений ними день 07.08.2024 року та в межах періоду з 17.07.2024 року по 16.05.2025 року позивач щонайменше 10 разів відвідував ТЦК, вчиняв ряд активних дій для отримання відстрочки, а саме: направляв відповідачу відповідні листи з заявами. Окрім цього, з оскаржуваної постанови вбачається, що т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 16.05.2025 року закрив справу на підставі п.10 ст.247 КУпАП, у зв?язку з проходженням ОСОБА_1 військової служби, незважаючи на те, що 16.05.2025 року останній не проходив службу, а знаходився в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 та тільки згідно наказу відповідача №596 від 18.05.2025 року був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_2 . Наведені обставини спростовують твердження постанови про те, що начебто перевіривши інформацію в базах даних стосовно громадянина ОСОБА_2 , з?ясовано, що той проходить військову службу та ще раз вказують на незаконність оскаржуваної постанови. Крім цього, звертає увагу суду на те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб?єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов?язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб?єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб?єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положення по відношенню до суб?єкта владних повноважень. Враховуючи вищенаведене, відсутність будь-якого обґрунтування оскаржуваної постанови, свідчить про намагання відповідача, 16.05.2025 року, з надуманих підстав притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, за неіснуюче і правопорушення та спрямоване на узаконення безпідставного подання 15.05.2025 року позивача в розшук та подальшої незаконної мобілізації особи, яка мала право на відстрочку.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 16 травня 2025 року за №1860, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , згідно якої закрито справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.10 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з проходженням ним військової служби, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Овсепян К.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 в судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до висновку.

В судовому засіданні встановлено, що постановою від 16 травня 2025 року за №1860, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , закрито справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.10 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з проходженням ним військової служби.

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, протягом 60 днів з днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, не виконав зобов`язання та не уточнив свої дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у ТЦК та СП за місцем свого перебування чи знаходження, чим порушив абз.6 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.1 п.10 ст. і ЗУ «Про військовий обов?язок та військову службу», п.22 Постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», абз.3 п.п.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів. затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487; дата вчинення порушення 17 липня 2024 року; датавиявлення порушення 16 травня 2025 року; при перевірці інформації в базі даних, з`ясовано, що ОСОБА_1 проходить військову службу.

З тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 від 03.11.2008 року, виданого позивачу ОСОБА_1 , вбачається, що він прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України за ВОС №998, тимчасове посвідчення дійсне безстроково.

З перепустки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 вбачається, що ОСОБА_1 надана перепустка до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07 серпня 2024 року.

Згідно Витягу з державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 28 червня 2024 року за №2024 ОСОБА_1 на військовому обліку не перебуває, не заброньований, в розшуку не перебуває.

З Витягу військово-облікового документу «Резерв+», сформованого 07 серпня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , номер в реєстрі оберіг 4, зазначені номер його мобільного телефону, адреса проживання, РНОКПП, зазначено, що дані уточнено вчасно, дата уточнення - 07.08.2024 року.

З Витягу військово-облікового документу «Резерв+», сформованого 8 травня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , номер в реєстрі оберіг 4, зазначені номер його мобільного телефону, адреса проживання, РНОКПП, зазначено, що дані уточнено вчасно, дата уточнення - 07.08.2024 року.

Із заяви ОСОБА_1 від 07 серпня 2024 року вбачається, що останній звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та надав згоду збір та оброку персональних даних, надав пакет документів для надання йому відстрочки, оскільки здійснює догляд за мамою інвалідом ІІ групи.

Із заяв ОСОБА_1 від 29 серпня 2024 року та 24 жовтня 2024 року вбачається, що позивач звертався до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 з проханням повідомити його про хід розгляду поданої ним заяви 07 серпня 2025 року, однак на жодну із заяв відповіді не отримав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина 1 ст.210 передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частина 3 ст.210 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оборону України" визначено, що оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту також готовності населення і території держави до оборони.

З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (ч. 8 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, та діє на час розгляду даної справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За правилами ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

18 травня 2024 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку № 3633-ІХ від 11.04.2024.

Цим Законом положення ч.10 ст.1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу викладено в новій редакції, згідно якої, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Таким чином, починаючи з 17 липня 2024 року особа, яка не виконала вказаний вище обов`язок щодо оновлення військово-облікових даних, вважається такою, що вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст.210 КУпАП.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскаржувана постанова містить відомості про те, що було вчинене адміністративне правопорушення, однак не містить посилань на будь-які докази, які б підтвердили вчинення порушення позивачем.

При цьому, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Як уже зазначалось, за змістом постанови про адміністративне правопорушення №1860 від 16.05.2025 року датою виявлення адміністративного порушення вказано 16 травня 2025 року.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується те, що позивачу була надана перепустка для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07 серпня 2024 року та відповідно 07 серпня 2024 року ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується заявою ОСОБА_1 , з якою останній звернувся до уповноважених осіб.

На думку суду, відповідач, надаючи перепустку позивачу про виклик у період ,починаючи з 17.07.2024 року об`єктивно мав можливість виявити можливий факт невиконання позивачем обов`язку щодо оновлення військово-облікових даних.

За змістом перепустки позивача викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07 серпня 2024 року. Таким чином, відповідач здійснював опрацювання особової картки позивача, а відтак міг виявити можливе правопорушення, а тому дата виявлення правопорушення, зазначена в постанові про адміністративне закриття справи про адміністративне правопорушення №1860 від 16.05.2025 року не відповідає реальним обставинам справи.

Також, позивачем ОСОБА_1 в системі «Резерв+» були оновліні дані: зазначені особисті мобільний номер телефону, рік народження, адресу проживання, РНОКПП.

В ході ж розгляду даної адміністративної справи представником відповідача належним чином не спростовано доводи позивача щодо відсутності доказів вчинення ним правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП є недоведеним, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження вказаних у оскаржуваній постанові обставин, а тому постанову в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 16 травня 2025 року за №1860, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , згідно якої закрито справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.10 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з проходженням ним військової служби, слід визнати протиправною та скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.2, 5-11, 13-15, 72-79, 90, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 16 травня 2025 року за №1860, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , згідно якої закрито справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.10 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з проходженням ним військової служби, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Копії рішення суду негайно вручити особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня проголошення (складення) рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканець АДРЕСА_1 , України, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: АДРЕСА_2 .

Головуючий В.І. Бобрушко