Справа № 440/608/25
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 440/608/25

адміністративне провадження № К/990/32551/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури третя особа Адвокат ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26 вересня 2024 року про відмову ОСОБА_1 в порушення дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_2 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 14 грудня 2024 року № ХІІ-008/2024 щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26.09.2024 про відмову ОСОБА_1 в порушення дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Полтавської області повторно розглянути скаргу ОСОБА_3 від 25 липня 2024 року, яка зареєстрована Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Полтавської області 25 липня 2024 року за вих № 65/7-24 щодо притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та позбавлення її права зайняття адвокатської діяльності.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26 вересня 2024 року про відмову ОСОБА_1 в порушенні дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_2 залишено без розгляду. В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної дисциплінарної комісії адвокатури від 14 грудня 2024 року № ХІІ-008/2024 щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26 вересня 2024 року про відмову ОСОБА_1 в порушення дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_2 ; зобов`язання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області повторно розглянути скаргу ОСОБА_3 від 25 липня 2024 року, яка зареєстрована Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Полтавської області 25 липня 2024 року за вих №65/7-24 щодо притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та позбавлення її права зайняття адвокатської діяльності продовжено розгляд справи.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року залишено без змін.

28 липня 2025 року засобами поштового зв`язку позивач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у цій справі.

Предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про залишення позову в частині позовних вимог без розгляду, після її перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, ухвала суду першої інстанції про залишення позову в частині позовних вимог без розгляду, після її перегляду судом апеляційної інстанції, може бути оскаржена в касаційному порядку.

За правилами абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи оскаржувані процесуальні судові рішення, суди виходили з того, що з вимогою про оскарження рішення КДКА Полтавської області від 26 вересня 2024 року позивач звернувся лише 16 січня 2025 року, тобто з порушенням місячного строку на звернення до суду. Також судами зазначено, що в межах цих правовідносин не може бути застосовано до спірних правовідносин положення частини четвертої статті 122 КАС України.

Водночас заявник у касаційній скарзі вказав наявність підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд наголошує, що вказана підстава касаційного оскарження застосовується при оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, проте слід звернути увагу заявника касаційної скарги, що він оскаржує судове рішення, зазначене у частині другій цієї статті, підстави оскарження яких зазначені в абзаці 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Отже, з огляду на це, Суд відхиляє посилання заявника касаційної скарги на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, абзацом 3 пункту 4 частини другої статті 330 КАС України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати норми матеріального та/або процесуального права, неправильного застосування яких припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у касаційній скарзі заявником не викладені порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та/або процесуального права, а лише зазначено, що скаржник не погоджується з судами попередніх інстанцій, які своєю чергою в оскаржуваних судових рішеннях послалися на, на думку скаржника, нерелевантні висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 06 жовтня 2022 року у справі № 640/17351/19 та від 14 серпня 2024 року у справі № 600/6484/23-а.

Отже, скаржник не зазначив і не обґрунтував, в чому саме полягає порушення норм матеріального та/або процесуального права, які допустив, на думку скаржника, суди попередніх інстанцій.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження, а тому невикладення у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та невикладення з належним обґрунтуванням заявником у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судового рішення у цій справі, визначених абзацом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме не обґрунтовано, які саме норми матеріального права неправильно застосовані судами попередніх інстанцій, чи які норми процесуального права ними порушені, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури третя особа Адвокат ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяС.А. Уханенко