Справа № 340/7879/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7879/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року (суддя Казанчук Г.П.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31.01.2024 № 08 про відмову позивачеві в призначенні та виплаті пенсії за вислугу років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи з 01.01.1992 по 06.07.1994, згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , а також призначити та виплачувати пенсію за вислугу років позивачеві відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 26.01.2024.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що стаж роботи підтверджується записами трудової книжки, а тому неправомірно не врахований відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 26.01.2024 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Згідно з рішенням Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області від 31.01.2024 № 08 у призначенні ОСОБА_1 пенсії відмовлено з підстав подання неповного пакету документів, а саме: відсутні пільгові довідки для підтвердження пенсії за вислугу років.

Відповідно до змісту названого рішення: пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону № 1058 становить 60 років. Від заявника 60 років 4 місяці 11 днів. Страховий стаж особи становить 23 роки 4 місяці 8 днів.

За наданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.01.1992 по 06.07.1994 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 26.10.1983, оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993» до страхового стажу зараховуються періоди роботи РРФСР по 31.12.1991.

Вважаючи таке рішення протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом спору в цій справі є рішення пенсійного органу, яким відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за вислугу років.

Отже є невірним висновок суду першої інстанції, який поклався на доводи представника позивача, що спірним питання є наявність у позивача стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за віком.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що суд при вирішенні спору в цій справі не може вийти за межі підстав прийняття оскаржуваного рішення та надавати оцінку обставинам, які не перевірялись відповідачем при його прийнятті, інакше це призведе до втручання у дискреційні повноваження органу ПФУ.

Відтак, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів виходить з підстав прийняття оскаржуваного рішення ГУ ПФУ у Львівській області.

Так, відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.01.1992 по 06.07.1994, відповідач послався на Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993».

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Записами трудової книжки ОСОБА_1 , копія якої міститься у матеріалах справи, підтверджується період роботи позивача з 01.01.1992 по 06.07.1994.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, 11.06.2022 російська федерація вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а 23.12.2022 набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», яким зупинено у відносинах з російською федерацією дію цієї Конвенції.

Натомість суд апеляційної інстанції зазначає, що спірний період трудового стажу був здобутий позивачем у період чинності названих міжнародних актів, при цьому частина 2 статті 13 Угоди містить пряму вказівку, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Більш того, інші висновки суду першої інстанції, які свідчать про неправомірність названої підстави для не зарахування до страхового стажу позивача період трудової діяльності з 01.01.1992 по 06.07.1994, відповідачем не оскаржуються.

Щодо іншої підстави для прийняття оскаржуваного рішення не подання пільгових довідок для підтвердження пенсії за вислугу років, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду владних повноважень має бути обґрунтованим, як того вимагає ст. 2 КАС України та ст. 4 Закону України «Про адміністративну процедуру», що свідчить про його протиправність і є підставою для його скасування.

Натомість оскаржуване рішення УПФУ таким критеріям не відповідає, зміст рішення не дає можливість встановити та зрозуміти щодо яких робіт, яких періодів та на підставі яких правових норм відповідач дійшов відповідних висновків, що створює юридичну невизначеність.

Ані позивач, ані суд не можуть припускати що мав на увазі відповідач, вказуючи таку підставу в оскаржуваному рішенні, а тому суд першої інстанції безпідставно вдався до оцінки підтвердження страхового стажу ОСОБА_1 за окремий період та за видами робіт.

По суті суд, замість пенсійного органу, надав оцінку наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років, що є неприпустимим.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року в адміністративній справі № 340/7879/24 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31.01.2024 № 08.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 26.01.2024 і прийняти законне та обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду, наведених у цій постанові.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з 19 серпня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 19 серпня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров