Справа № 520/27518/24
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про зміну способу і порядку виконання судового рішення

"18" серпня 2025 р. справа №520/27518/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Марини Лук`яненко, розглянувши у порядку письмового провадження заяву Міністерства юстиції України про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд:

1. визнати протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо нарахування та виплати судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року суддівської винагороди із застосуванням обмеження нарахування суддівської винагороди у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік»;

2. зобов`язати Вищий антикорупційний суд нарахувати та виплатити (за вирахуванням податків та зборів) судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) відповідно до ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року без застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік»;

3. визнати протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо нарахування та виплати судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) суддівської винагороди з усіма доплатами за 2021 рік та з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 роки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн.;

4. зобов`язати Вищий антикорупційний суд нарахувати та виплатити (за вирахуванням податків та зборів) судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) недонараховану та невиплачену суддівську винагороду з усіма доплатами за 2021 рік та з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 роки на підставі ч. ч. 2,3,7,8 ст. 135, ст.136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, виходячи з базового посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на: 01 січня 2021 року 2270 грн, 01 січня 2022 року 2481 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 по справі №520/27518/24 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо нарахування та виплати судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року суддівської винагороди із застосуванням обмеження нарахування суддівської винагороди у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік». Зобов`язано Вищий антикорупційний суд нарахувати та виплатити (за вирахуванням податків та зборів) судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) відповідно до ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року без застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік». Визнано протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо нарахування та виплати судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) суддівської винагороди з усіма доплатами за 2021 рік та з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 роки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн. Зобов`язано Вищий антикорупційний суд нарахувати та виплатити (за вирахуванням податків та зборів) судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) недонараховану та невиплачену суддівську винагороду з усіма доплатами за 2021 рік та з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 роки на підставі ч. ч. 2,3,7,8 ст. 135, ст.136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, виходячи з базового посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на: 01 січня 2021 року 2270 грн, 01 січня 2022 року 2481 грн.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 по справі №520/27518/24 набрало законної сили 14.01.2025, виконавчий лист видано позивачу 23.01.2025.

05.02.2025 до Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі №520/27518/24, а саме: стягнути на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з Вищого антикорупційного суду (проспект Берестейський, 41, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 42836259) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) невиплачену суддівську винагороду у розмірі 837 963,04 грн (вісімсот тридцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят три гривень 04 копійки ), з утриманням усіх передбачених законодавством України податків та зборів при її виплаті.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2025 ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 у справі №520/27518/24 залишено без змін.

28.07.2025 Міністерством юстиції України подано до суду заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення по даній справі шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України відповідної суми коштів (237 015,81 грн.) у порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що на теперішній час рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 по справі №520/27518/24 відповідачем по справі в добровільному порядку не виконано за відсутності бюджетних коштів на ці цілі. Зазначені обставини істотно ускладнюють виконання cyдового рішення у справі №520/27518/24, у зв`язку з чим, на думку заявника, є підстави для безспірного списання Державною казначейською службою України відповідної суми коштів (237 015,81 грн.) у порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Від Державної казначейської служби України до суду надійшли заперечення на подану заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення по даній справі, в яких зазначено, що в контексті спірних правовідносин у справі № 520/27518/24, обставини, якими заявники обґрунтовують необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не є підставами для такої зміни, оскільки запропонований спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Представник заявника - Міністерства юстиції України, у судове засідання не з`явився, про розгляд поданої заяви повідомлявся належним чином.

Представники позивача та відповідача надали до суду клопотання про розгляд поданої заяви без їх участі.

Вирішуючи по суті подану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Суд зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.

Статтею 372 КАС України визначений порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин другої та четвертої вказаної статті судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частина перша статті373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналіз наведеного вище вказує, що рішення суду в адміністративних справах може бути виконане добровільно, з моменту набрання рішенням законної сили, та примусово, після відкриття відповідного виконавчого провадження. При цьому, виконання судового рішення, у якому порядку воно б не відбувалось, є невід`ємною складовою права на судовий захист.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016(далі Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 3 статті 33 Закон №1404-VIIIза наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, установлених законом), - установити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, підставою для застосування правил наведеної норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Тобто зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити у задоволенні такої заяви.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 червня 2019 року у справі №800/203/17.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №78213146 з примусового виконання виконавчого листа №520/27518/24, виданого Харківським окружним адміністративним судом про «зобов`язання Вищий антикорупційний суд нарахувати та виплатити (за вирахуванням податків та зборів) судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) недонараховану та невиплачену суддівську винагороду з усіма доплатами за 2021 рік та з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 роки на підставі ч. ч. 2,3,7,8 ст. 135, ст.136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, виходячи з базового посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на: 01 січня 2021 року 2270 грн, 01 січня 2022 року 2481 грн.».

29.05.2025 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вищий антикорупційний суд листом від 10.06.2025 № 03.10-04/62/2025 повідомив про неможливість виконання вимог виконавчого листа № 520/27518/24, виданого Харківським окружним адміністративним судом, оскільки ВАКС як головний розпорядник коштів Державного бюджету України та державний орган, що зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, може виконати судові рішення зобов`язального характеру, зокрема, й у справі №520/27518/24, шляхом нарахування й виплати суддівської винагороди виключно за наявності для цього відповідних коштів за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», у кошторисі ВАКС на 2025 рік за бюджетною програмою «Здійснення правосуддя Вищим антикорупційним судом» (КПКВК 0851010) за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» бюджетні кошти на нарахування й виплату суддівської винагороди суддям ВАКС на виконання ухвалених на їх користь судових рішень не передбачені. Отже виконання вказаного рішення не вбачається можливим з причин, не залежних від ВАКС.

Вказані обставини зумовили звернення заявника до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання вказаного рішення шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України відповідної суми коштів (237015,81 грн.) у порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Разом з тим, як встановлено судом на виконання рішення суду у даній справі Вищий антикорупційний суд здійснив відповідний перерахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за період із 01.01.2021 по 18.07.2022, обчислений виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року.

Згідно наданого боржником розрахунку сума коштів до виплати ОСОБА_1 за рішенням суду склала 411 709,80 грн.

Відповідач у справі, який є боржником, не відмовляється виплачувати ОСОБА_1 нараховані грошові кошти, проте вказує, що згідно з розрахунками до кошторису на 2025 рік, які є його невід`ємною частиною, за КПКВК 0851010 за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» бюджетні кошти на нарахування й виплату суддівської винагороди суддям ВАКС на виконання ухвалених на їх користь судових рішень не передбачені, що унеможливлює виконання судового рішення з незалежних від боржника причин.

Суд зазначає, що здійснене відповідачем нарахування суддівської винагороди позивачу, сума якої не виплачена, не є обставиною, що вказує на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надає достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту встановлення порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України.

Крім того, зобов`язання відповідача вчинити певні дії з нарахування і виплати щомісячної суддівської винагороди та безспірне списання Державною казначейською службою України відповідної суми коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

Резолютивна частина рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 по справі №520/27518/24 має зобов`язальний характер, однак судом при розгляді вказаної справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо безспірного списання певної суми коштів і, як наслідок, не перевірялася правильність нарахування заборгованості з щомісячної суддівської винагороди.

Більше того, відповідачем у справі №520/27518/24 є - Вищий антикорупційний суд, а не Державна казначейська служба України.

Водночас, Міністерство юстиції України в заяві про встановлення способу виконання судового рішення, фактично просить змінити суть резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 по справі №520/27518/24, із виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішить питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, оскільки розрахунок належної позивачу заборгованості з щомісячної суддівської винагороди судом не здійснювався.

Разом з тим, суд зазначає, що наведене не узгоджується з приписами ст. 378 КАС України, оскільки по суті змінює зміст резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 по справі №520/27518/24, яке набрало законної сили і виконується.

Так, поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

У постанові від 24 грудня 2014 року у справі № 21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. Разом з цим зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 7 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі № 130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі № 817/628/15, від 17 лютого 2021 року у справі № 295/16238/14-а.

Також, Верховним Судом у постанові від 10 липня 2018 року у справі №490/9519/16-а сформульовано наступний правовий висновок: «Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті». Подібний висновок також було зроблено Верховним Судом у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 281/1618/14-а.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні заяви про встановлення способу виконання судового рішення у цій справі необхідно відмовити, оскільки за результатами її розгляду не встановлено обґрунтованих підстав та не подано належних доказів необхідності змінити способу та порядку виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 6-9, 241-243, 248, 255, 295, 372, 378 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Міністерства юстиції України про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя Марина Лук`яненко