Справа № 160/15300/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 серпня 2025 р.Справа № 160/15300/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши у місті Дніпрі в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення наявності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить:

- відновити конституційні права і свободи людини і громадянина ОСОБА_1 , порушені протиправними діями ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ), шляхом встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень у керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 , яким було видано розпорядження №4/2872/1 від 17.04.2025 року (додатком до якого була повістка №3224213 від 17.04.2025 року).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2025р. вказана позовна заява залишена без руху.

На виконання вимог ухвали позивач 03.06.2025 надав відповідну заяву та виправив вказані недоліки у встановлений судом строк.

Ухвалою суду від 04.06.2025 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідно до вимог частини 6 статті 12, частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

10.06.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юркова Е.О. в адміністративній справі №160/15300/25.

Ухвалою суду від 16.06.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Юркова Е.О. Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юркова Е.О. в адміністративній справі №160/15300/25 визнано необґрунтованою.

Передано матеріали справи №160/15300/25 для визначення судді в порядку, встановленому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для вирішення питання про відвід.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у складі головуючого судді Турової О.М. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Юркова Е.О. в адміністративній справі №160/15300/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення наявності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень відмовлено.

Для продовження розгляду справа №160/15300/25 передана судді Юркову Е.О. 25.06.2025.

25.06.2025 головуючим у справі суддею Юрковим Е.О. було подано заяву про самовідвід на підставі пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 року заяву про самовідвід судді Юркова Е.О. у справі №160/15300/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення наявності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень - задоволено.

Справу передано для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду Шкурко О.Ю. від 26.06.2025 року №161 д проведено повторний автоматизований розподіл справи №160/15300/25, у зв`язку із постановленням ухвали суду від 25.06.2025 року, якою заяву про самовідвід судді Едуарда Юркова в адміністративній справі №160/15300/25 задоволено.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду, справу передано для розгляду судді Кальнику В.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про «відсутність інформації про установи з назвами ІНФОРМАЦІЯ_3 (з ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) і ІНФОРМАЦІЯ_4 (з ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) в відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Вказав про наявність у нього «небезпідставних сумнівів щодо легального існування і внормованості діяльності, для досягнення врегульованих на законодавчому рівні легітимних цілей зазначеними установами на території України, тим більше під час дії воєнного стану (а не стану війни), в умовах широкомасштабної збройної агресії РФ проти України».

Також в обґрунтування позову послався на «...відсутність підтвердження виконання Відповідачем попереднього судового рішення задля підтвердження ним конституційної правосуб`єктності (правоздатності, дієздатності і деліктоздатності), слід констатувати факт незаконності і протиправності вчинених дій ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) через виготовлення індивідуального акта виданого керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 , у вигляді розпорядження №4/2872/1 від 17.04.2025 року (додатком до якого є повістка №3224213 25 від 17.04.2025 року згідно якої мені було запропоновано з`явитись до зазначеної установи 29.04.2025 0 09:00 для уточнення облікових даних), у відсутність факту прийняття чинної Конституції України на всеукраїнському референдумі, у відсутність низки обов`язкових профільних законів передбачених статтею 92 самої Конституції України Конституції України (документ: 254к/96-ВР), а зокрема: у відсутність закону про організацію і порядок діяльності самої Верховної Ради України та закону про статус народних депутатів України (згідно п. 21 ч.1 ст. 92 КУ); у відсутність закону України яким відповідно до норми прямої дії пункту 12 частини першої статті 92 Конституції України (документ: 254к/96- ВР) внормовано і врегульовано організацію і діяльність Кабінету Міністрів України, як державного органу виконавчої гілки влади; у відсутність закону України яким відповідно до норми прямої дії пункту 12 частини першої статті 92 Конституції України (документ: 254к/96-ВР) також внормовано і врегульовано організацію і діяльність Міністерства оборони України, як державного органу виконавчої гілки влади; у відсутність профільного закону на виконання пункту 17 частини першої статті 92 Конституції України (документ: 254к/96-ВР), про організацію Збройних Сил України.».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 року матеріали справи №160/15300/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення наявності компетенції (повноважень) суб`єкта владних прийнято до провадження. Розгляд адміністративної справи постановлено здійснювати одноособово, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, даною ухвалою задоволено клопотання ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи копій доказів. Долучено до матеріалів справи копію запиту на публічну інформацію від 03 червня 2025 року спрямованого до Конституційного Суду України та копію відповіді Конституційного Суду України від 11 червня 2025 року на цей запит. Частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 : положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ).

31.07.2025 року до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач просить суд: повідомити відповідні правоохоронні органи стосовно факту невиконання ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) ухвали судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кальника В. В. від 01.07.2025 року в адміністративній справі №160/15300/25, яка набрала законної сили, що підпадає під кваліфікацію частини другої статті 382 Кримінального кодексу України.

11.08.2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Зокрема, вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, директивами Міністра оборони, начальника Генерального штабу Збройних Сил України, Головнокомандувача Збройних Сил України, іншими правовими актами.

Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі Положення №154) визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі ТЦК та СП) є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації та утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Права та обов`язки керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки передбачені пунктами 12-15 Положення №154.

Зауважив, що відповідно абзаців 1, 5 пункту 15 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 16.05.2024 №560 (далі Порядок №560), керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного (Київського та ІНФОРМАЦІЯ_6 з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних доставляють до виконавчих комітетів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, підприємств, установ, організацій, управителів багатоквартирних будинків розпорядження начальника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів оповіщення резервістів та військовозобов`язаних разом із повістками про їх виклик до такого центру.

Звернув увагу, що відповідно до даних відомчого обліку юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів Міністерства оборони України та Збройних Сил України за ІНФОРМАЦІЯ_4 закріплено ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08353525, за ІНФОРМАЦІЯ_7 - 09834296. При цьому, ведення відомчого обліку юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів Міністерства оборони України та Збройних Сил України обумовлено вимогами Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань», постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України» та Інструкції з організації ведення відомчого обліку юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів Міністерства оборони України та Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 12.03.2024 №173.

Окрім цього, зауважив, що інформація, що використовується для ведення відомчого обліку з включення військових частин (установ) до Єдиного державного реєстру, підпадає під дію статті 1.4.4 наказу Служби безпеки України від 23.12.2020 №383 «Про затвердження Зводу відомостей, що становлять державну таємницю», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2021р. за № 52/35674. Тому, суб`єкти відомчого обліку юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів Міністерства оборони України та Збройних Сил України не відображаються у відкритих Єдиних державних реєстрах.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що розпорядження №4/2872/1 від 17.04.2025 (додатком до якого була повістка №3224213 від 17.04.2025) було видане начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відповідно до повноважень, визначених чинними нормативно-правовими актами України.

11.08.2025 року до суду від відповідача надійшла заява на виконання ухвали, в якій зазначено, що Положення про територіальні центри комплектування є службовою інформацією з обмеженим доступом, у зв`язку з цим, суду для долучення до матеріалів справи було надано витяг із Положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 ; витяг з Історичної довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витяг з наказу №523 від 18.11.2023 року; витяг з наказу №210 від 17.04.2025; копію довідки №61/19 з відомчого обліку.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звернення до правоохоронних органів щодо факту невиконання ухвали від 01.07.2025 року.

12.08.2025 від позивача до суду надійшли заперечення на відзив.

14.08.2025 року до суду від позивача надійшла заява про відвід судді Кальника В.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі № 160/15300/25 визнано необґрунтованою. Передано матеріали справи № 160/15300/25 для визначення судді в порядку, встановленому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для вирішення питання про відвід.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.08.2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кальника В.В. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення наявності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі №160/15300/25.

18.08.2025 року до суду від позивача надійшла заява про відвід судді Кальника В.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі № 160/15300/25 визнано необґрунтованою. Передано матеріали справи № 160/15300/25 для визначення судді в порядку, встановленому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для вирішення питання про відвід.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кальника В.В. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення наявності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень відмовлено.

Вважаючи, що його права порушені, а їх відновлення необхідно здійснити шляхом встановлення наявності чи відсутності компетенції відповідача щодо видання розпорядження №4/2872/1 від 17.04.2025 року, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Вжитий у пункті 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За змістом пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Водночас, під компетенційними спорами розуміються спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто, позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію, або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Компетенційні спори виникають виключно в межах реалізації функцій публічно-правового характеру суб`єктами владних повноважень. Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача.

Отже, позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію, або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Вказану правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 березня 2025 року у справі № 990/10/25, від 06 лютого 2019 року в справі №705/748/17 та в постановах Верховного Суду від 05 липня 2019 року в справі №802/833/17-а, від 29 квітня 2020 року в справі №160/1106/19, від 23 лютого 2021 року в справі №808/1259/18 та від 18 травні 2022 року в справі №1140/2176/18.

Також, у постанові Верховного Суду від 16.08.2023 у справі № 440/3862/18 суд виснував, що «компетенційний» спір - це спір за позовом одного суб`єкта владних повноважень до іншого, в якому позивач захищає свої права шляхом доведення, що певні повноваження за законом належать йому (встановлення судом наявності компетенції), але протиправно привласнюються відповідачем, або шляхом доведення, що певні повноваження за законом належать відповідачу (встановлення судом відсутності компетенції), який не визнає цього та наполягає на тому, що такі повноваження покладені законом на позивача. Метою вирішення такого спору є гарантування принципу правової визначеності, унеможливлення дублювання однакових повноважень декількома суб`єктами владних повноважень або ухилення держави в особі створених нею органів від виконання певних функцій. Вирішуючи такий спір, адміністративний суд втілює в життя конституційну норму, згідно з якою «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» (частина друга статті 19 Основного Закону України).

За висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 13.03.2019 року у справі №820/3713/17, у постанові від 18.11.2021 року у справі №280/9295/20, у постанові від 26.05.2022 у справі №200/12247/20-а, звертаючись до суду з позовом про встановлення відсутності компетенції (повноважень) у відповідача, позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, які не можуть бути поновлені судом адміністративної юрисдикції в межах даної справи. Також зазначено, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити у світлі частини третьої статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому, в даному випадку, відсутні підстави для зазначення суду, до юрисдикції якого мав би належати розгляд цієї справи.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З наведених положень КАС України та правових позицій Верховного Суду вбачається, що компетенційний спір може виникати виключно між суб`єктами владних повноважень. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини. Це означає, що фізична особа не може бути позивачем у спорі про наявність/відсутність компетенції суб`єкта владних повноважень.

Аналізуючи зміст наведених вище правових норм у контексті вирішення питання юрисдикційної належності тих вимог, які ставить перед судом позивач, суд зазначає, що у даній справі позивач - ОСОБА_1 не є суб`єктом владних повноважень, а отже, не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у відповідача.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що розгляд спору про встановлення наявності/відсутності компетенції (повноважень) у відповідача з урахуванням його предмету і суб`єктного складу перебуває поза межами не лише юрисдикції адміністративних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду, а тому, провадження по справі підлягає закриттю.

Пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі №160/15300/25.

Керуючись ст.ст. 238, 248, 256, 294 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі № 160/15300/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення наявності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник