Справа № 554/6488/25
Суддя: Материнко М. О.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 19.08.2025Справа № 554/6488/25
Провадження № 2-а/554/127/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Материнко М.О.,

за участю секретаря судових засідань - Станкевич Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Полтави надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в якій просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 534140 видана 21 квітня 2025 року, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутності у його діях складу таких правопорушень. Стягнути всі судові витрати понесені Позивачем за рахунок Відповідачів.

В обгрунтування зазначав, що постанову серія БАД № 534140 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки працівники поліції вважають, що я не пред`явив останнім посвідчення водія.

Вважаю вказану постанову незаконною, оскільки зазначене у постанові порушення позивачем не вчинялось. Докази вчинення порушення відсутні.

Вважає, що 21.04.2025 о 10 год. 05 хв. працівниками УПП в Полтавській області ДПП НПУ відносно нього складено постанову серія БАД № 534140 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки працівники поліції вважають, що він не пред`явив останнім посвідчення водія. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки зазначене у постанові порушення ним не вчинялось. Докази вчинення порушення відсутні. Вважає, що 21.04.2025 за адресою: вул. Сінна, буд. 17 в м. Полтаві мала місце безпричинна та безпідставна перевірка працівниками патрульної поліції в нього його особистих документів, а саме: посвідчення водія та технічного паспорту на його власний автомобіль «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_1 . Зокрема, коли до нього підійшов один із працівників патрульної поліції, не дивлячись на те, що він не вчинив жодного адміністративного правопорушення, та не надавши будь яких доказів його вчинення, за яке передбачено перевірку його особистих документів, почав вимагати від нього надати документи, в свою чергу, він не відмовлявся надати документи, однак запитував у останніх яка підстава перевірки таких документів. Також, працівниками поліції в повному обсязі та доступній формі не були роз`яснені йому права та обов`язки, не надано можливості скористатися послугами адвоката, всі адміністративні матеріали складені без його фактичної участі та участі свідків. У його присутності ні 21.04.2025, ні у будь-яку іншу дату в порядку визначеному нормами КУпАП справа про вчинення вищезазначеного адмінправопорушення не розглядалася. Однак, поліцейський не долучив до постанови доказів порушення інкримінованих статей КУпАП, жодних прав позивачу не роз`яснив, а також не надав можливості скористатися правовою допомогою не зважаючи на відповідне клопотання Позивача, вище викладене свідчить, що під час винесення постанови відповідачем були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 09.05.2025 року було відкрито провадження по справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі позов підтримував та просив його задовольнити. Крім того, позивачем подано до суду письмові пояснення від 19.08.2025, в яких останній зазначив, що в його діях будь-якого порушення ч.1 ст.126 КУпАП відсутнє, в зв`язку з чим просив скасувати постанову від 21.04.2025 БАД №534140.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надано відзив на позов, в якому зазначив, що оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються вимоги та доводи, якими вони підтверджуються, позов є безпідставним та необґрунтованим, тому, повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Зазначає, що 21.04.2025 року о 09 год. 22 хв. в м. Полтава, по вул. Сінна, 18, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Nissan Murano, номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також не пред`явив електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.4 а) ПДР України. Так, 21.04.2025 під час патрулювання по вул. Сінній в м. Полтаві було виявлено транспортний засіб марки «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_1 , водій якого не був пристебнутий паском безпеки. Зупинивши автомобіль, водій тримав у руках документи та показав посвідчення інваліда. З`ясувавши обставини, патрульними було вирішено не розпочинати розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до підпункту «в» пункту 2.3 Правил дорожнього руху дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки. Однак, під час спілкування у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або направитися до медичного закладу. Після цього, чоловік почав помітно нервувати та не бажав співпрацювати, відповіді чи погоджується пройти огляд уникав. Також, останній на вимогу надати документи для повного ознайомлення, зазначені в пункту 2.1 Правил дорожнього руху відмовився, вказавши, що не вважає це за необхідне. У ході спілкування, ОСОБА_1 неодноразово висловлював невдоволення діями поліцейських та наголошував, що він є колишнім працівником правоохоронних органів, тому, на його думку, вони не повинні притягувати його до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 почав поводити себе зухвало, вказував, що можливо почне себе погано почувати і надасть документи та пройде огляд тільки після того, як на місце приїде бригада ЕМД, тому останньому було викликано медичну допомогу. Під час очікування медичних працівників, водієві ще неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та повторно було висловлено вимогу надати до повного ознайомлення документи, на що чоловік продовжував ігнорувати слова поліцейських, при цьому висловлюючи різні причини чому він не виконує законні вимоги. Чоловіку було роз`яснено положення законодавства та попереджено про адміністративну відповідальність у разі невиконання вказаних вимог, однак ОСОБА_1 продовжував ігнорувати поліцейських, тому було проведено розгляд справи за частиною першою статті 126 КУпАП та розцінено такі дії водія як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що останньому було повідомлено. У подальшому бригада ЕМД госпіталізувала чоловіка до медичного закладу, у зв`язку із чим патрульним довелося слідувати за каретою ЕМД. Прибувши до лікарні, останньому було надано допомогу, після чого ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом протоколу за частиною першої статті 130 КУпАП (справа № 552/3350/25), за фактом відмови від проходження огляду. Однак у цей момент, до приміщення зайшла жінка та почала виганяти працівників поліції, не давши ознайомити ОСОБА_1 із змістом постанови, однак водія було попереджено, що поліцейські будуть його очікувати за кабінетом. Опитані зазначили, що протягом тривалого часу чоловік так і не виходив, тому зайшовши у кабінет лікаря, медичні працівники повідомили, що ОСОБА_1 уже поїхав в інший медичний заклад за власним бажанням для проходження огляду на стан сп`яніння. На запитання як вони його відпустили з поганим самопочуттям та наміром госпіталізації на стаціонарне лікування, лікарі пояснити нічого не змогли. Після цього, було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_1 для уточнення місцезнаходження останнього для ознайомлення його із змістом постанови, однак останній повідомив, що він здає аналіз крові для визначення стану сп`яніння, після чого поклав слухавку. У даному випадку до постанови додається відеофіксація, яка слугує доказом вини позивача. Так, на відео «export-emtm4» (о 09:29:32; 09:29:50; 09:30:03; 09:30:15; 09:31:14; 09:39:13; 09:41:14; 09:41:22; 09:41:54; 09:42:12) на неодноразові вимоги інспектора, надати документи ДО ПОВНОГО ОЗНАЙОМЛЕННЯ, передбачені п. 2.1 ПДР України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, у тому числі і через додаток «ДІЯ», водій вищеперераховані документи не надав. Вказаного доказу є достатньо для доведення вини позивача «поза розумним сумнівом». У матеріалах справи міститься копія постанови, де в п. 7 зазначено «Додається відео з нагрудної камери 473420 та нагрудного відеореєстратора «УІ» » . Таким чином, дотримано всі вимоги чинного законодавства та в постанові міститься посилання на відеозапис як на додаток до постанови. Копію постанови надіслано ОСОБА_1 за місцем проживання рекомендованим листом за вих. № 5302/41/26/2025 від 21.04.2025 року. Згідно витягу відстежень по трек-номеру 161, рекомендований лист отримано 15.05.2025 року. Дані факти спростовують твердження позивача про те, що останньому копія постанови на адресу не надсилалась. Отже, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення дотримані всі вимоги чинного законодавства України, порушень прав позивача не допущено. 21.04.2025 під час патрулювання по вул. Сінній в м. Полтаві було виявлено транспортний засіб марки «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_1 , водій якого не був пристебнутий паском безпеки. Зупинивши автомобіль, водій тримав у руках документи та показав посвідчення інваліда. З`ясувавши обставини, патрульними було вирішено не розпочинати розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до підпункту «в» пункту 2.3 Правил дорожнього руху дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки. Таким чином, жодних порушень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» інспектором патрульної поліції здійснено не було. 21.04.2025 року відносно ОСОБА_1 винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 до УПП в Полтавській області ДПП було подано скаргу на постанову серії БАД № 534140 від 21.04.2025 року (копія додається). За результатами перевірки, рішенням т.в.о. начальника УПП в Полтавській області ДПП від 02.05.2025 року постанову серії БАД № 534140, винесену інспектором ВМАЗ УПП в Полтавській області ДПП Ладуром С. К. від 21.04.2025 року, залишено без змін, а заяву щодо її скасування - без задоволення. Відповідачем, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України надано належні та допустимі докази для доведення наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. В свою чергу позивач у своєму позові не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, до позову не додає жодних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за змістом оскаржуваної постанови, 21.04.2025 року о 09 год. 22 хв. в м. Полтава, по вул. Сінна, 18, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Nissan Murano, номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також не пред`явив електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.4 а) ПДР України.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

В ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами;2)висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.3ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом- це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто, виконував функції водія. Зокрема, відеозаписом, який міститься на компакт-диску, наданим стороною відповідача, зафіксовано що ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено про наявність підозри перебування його у стані алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд. Будь яких доказів стороною позивача на спростування не надано.

Так, на відео «export-emtm4» (о 09:29:32; 09:29:50; 09:30:03; 09:30:15; 09:31:14; 09:39:13; 09:41:14; 09:41:22; 09:41:54; 09:42:12) на неодноразові вимоги інспектора, надати документи до повного ознайомлення, передбачені п. 2.1 ПДР України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, у тому числі і через додаток «ДІЯ», водій вищеперераховані документи не надав

Згідно п. 2.1 «б» ПДР України водій транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони- технічний талон).

Як вбачається з наданого суду відеозапису, ОСОБА_1 не надав на вимогу поліцейського реєстраційні документи на транспортний засіб..

Відповідно до ч. 1 статті 126 КупАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У матеріалах справи міститься копія постанови, де в п. 7 зазначено «Додається відео з нагрудної камери 473420 та нагрудного відеореєстратора «УІ» » . Тобто, дотримано всі вимоги чинного законодавства та в постанові міститься посилання на відеозапис як на додаток до постанови .

Під час розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи не було, що підтверджується матеріалами відеофіксації. Постанову винесено згідно ст. 258, 278, 279, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. На місці особі було роз`яснено в чому саме полягає порушення ним ПДР, повідомлено ким та відносно кого проводиться розгляд справи. Копію постанови надіслано ОСОБА_1 за місцем проживання рекомендованим листом за вих. № 5302/41/26/2025 від 21.04.2025 року, що підтверджується копією реєстру про відправку. Згідно витягу відстежень по трек-номеру 161, рекомендований лист отримано 15.05.2025 року. Дані факти спростовують твердження позивача про те, що останньому копія постанови на адресу не надсилалась.

Посилання сторони позивача, що оскаржувана постанова належним чином та в установленому порядку не оголошувалася, копію постанови не вручено і на його адресу не висилали, суд приймає критично, оскільки вказаний факт спростовується доказами,які знаходяться в матеріалах справи, та вважає спробою сторони позивача уникнути від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на спростування обставин, викладених у оспорюваній постанові, а висновок про наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП, повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст.286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Департамент патрульної поліції, , адреса: м.Київ, вул..Федора Ернста, 3, 03048.

Суддя М.О. Материнко