Справа № 440/8212/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/8212/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області щодо не здійснення ОСОБА_1 одночасної компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового Кодексу України та пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 при виплаті грошового забезпечення,

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області здійснити виплату ОСОБА_1 компенсації сум податку з доходів фізичних осіб в сумі 48 483,59 грн,

- визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області щодо утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 військового збору в розмірі 5% замість утримання військового збору в розмірі 1,5%,

- стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області на користь ОСОБА_1 9427,36 грн. надмірно утриманого військового збору,

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 16 травня 2025 року,

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 16 травня 2025 року включно за весь час затримки виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №440/5608/24 задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуаційУкраїни у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення позивача.

На виконання вказаних судових рішень, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області 16.05.2025 виплатило позивачу 207 402,04 грн.

При цьому, листом № 61-01-4104/61-10 від 20.05.2025 Відповідач повідомив, що ОСОБА_1 проведено перерахунок грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 30.09.2021 року в сумі 51393,72 грн., була нарахована та виплачена індексація-різниця грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.09.2021 року в сумі 133346,35 грн. та нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року в сумі 84613,22 грн.

Разом нараховано та виплачено 269353,29 грн, з яких на особовий рахунок ОСОБА_1 було перераховано 207402,04 грн., сплачено військовий збір (5%) в сумі 13467,66 грн, сплачено прибутковий податок утриманий з доходів фізичних осіб (18%) в сумі 48483,59 грн.

Таким чином, відповідачем при виплаті заборгованості грошового забезпечення не було здійснено одночасну компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, утримано 5% військового збору замість 1,5%, а також не було нараховано та виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.

Стислий зміст заперечень відповідача.

Відповідач у відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заяви, клопотання учасників справи.

Сторонами не заявлено будь-яких заяв та клопотань.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №440/5608/24, зокрема, ухвалено 1) зобов`язати Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (з урахуванням висновків, сформульованих Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 29.01.2020 у справі №826/6453/18) за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, за період з 01.01.2021 по 30.09.2021 - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, а також здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 з відрахуванням податків, зборів і обов`язкових платежів; зобов`язати Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно з установленням базового місяця січень 2008 року та виплатити індексацію грошового забезпечення, за вирахуванням фактично виплачених сум індексації; 3) зобов`язати Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.09.2021 у повному розмірі відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, у фіксованій величині 3299,36 грн на місяць за вирахуванням фактично виплачених сум індексації.

Відповідно до платіжної інструкції № 987 від 15.05.2025 відповідачем було виконано рішення суду, в ході чого здійснено зарахування грошових коштів в сумі 207 402,04 грн.

Тобто, 15.05.2025 відповідачем фактично виконано рішення суду та проведено з позивачем повний розрахунок.

15.04.2025 представник позивача, звернувся до відповідача з адвокатським запитом, у відповідь на який відповідачем надано лист від № 61-01-4104/61-10 від 20.05.2025 зі змісту якого вбачається, що був проведений перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 29.01.2020 року по 30.09.2021 року в сумі 51393,72 грн., була нарахована та виплачена індексація-різниця грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.09.2021 року в сумі 133346,35 грн. та нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року в сумі 84613,22 грн. Разом нараховано та виплачено 269353,29 грн, з яких на особовий рахунок ОСОБА_1 було перераховано 207402,04 грн., сплачено військовий збір (5%) в сумі 13467,66 грн, сплачено прибутковий податок утриманий з доходів фізичних осіб (18%) в сумі 48483,59 грн.

Згідно з наданими відповідачем суду платіжними інструкціями № 989 від 15.05.2025 та № 988 від 15.05.2025, останнім було сплачено військовий збір у сумі 13 467, 66 грн та податок з доходів фізичних осіб у сумі 48 483,59 грн відповідно.

Позивач вважає, що відповідачем при виплаті заборгованості грошового забезпечення не було здійснено одночасну компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, і утримано 5% військового збору замість 1,5%, а також не було нараховано та виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, у зв`язку з чим звернувся до суду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (надалі - Порядок № 44).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 Порядку № 44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Згідно з пунктами 4-5 Порядку №44, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Тож, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних поліцейськими, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів. Виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою поліцейським грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують поліцейських за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ платниками збору є, зокрема особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 162.1.1. пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Як слідує з підпункту 163.1.2 пункту 163.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Ставка військового збору становить, зокрема для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту (підпункт 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).

Зокрема, відповідно до Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану № 4015-IX від 10.10.2024 збільшено ставку військового збору з 1,5 % до 5 % від оподатковуваного доходу фізичних осіб.

Між тим, п.2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" закону України від 10.10.2024 №4015-ІХ визначено, що доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.

Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) та сума індексації грошових доходів громадян.

Статтями 3 та 4 Закону №2050-ІІІ встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року прийнято постанову №159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пунктом 1 Порядку №159 визначено, що дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян.

Із наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо нездійснення відповідачем позивачу одночасної компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

Судом встановлено, що відповідно до платіжної інструкції № 987 від 15.05.2025 відповідачем було виконано рішення суду, в ході чого здійснено зарахування грошових коштів в сумі 207 402,04 грн. Згідно з платіжною інструкцією № 988 від 15.05.2025 відповідачем сплачений військовий збір у сумі 13 467, 66 грн. та податок на доходви фізичних осіб у сумі 48483,59 грн.

Дані суми зазначені відповідачем у відзиві.

Відтак, при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу всіх присуджених рішенням від 09.10.2024 у справі №440/5608/24 сум грошового забезпечення, грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена позивачу одночасно з виплатою йому грошового забезпечення.

Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.06.2018 у справі №812/1048/17, від 25.06.2020 у справі № 825/761/17.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне щодо даної позовної вимоги позивача, визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у непроведенні виплати позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб при виплаті грошових коштів на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №440/5608/24 та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб на суму, що виплачена на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №440/5608/24, у сумі 48483,59 грн.

Щодо утримання відповідачем з грошового забезпечення позивача військового збору в розмірі 5% замість утримання військового збору в розмірі 1,5%.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану № 4015-IX від 10.10.2024 збільшено ставку військового збору з 1,5 % до 5 % від оподатковуваного доходу фізичних осіб.

Між тим, Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні № 4113 від 04.12.2024 уточнений перелік доходів військовослужбовців, до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.

Відповідно до підпункту 4 підпункту 1.3 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України зазначена ставка військового збору застосовується до доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу) військовослужбовцями та працівниками Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Як встановлено судом, на виконання рішення суду від 09.10.2024 у справі №440/5608/24 відповідач виплатив грошове забезпечення з утриманням з нарахованого доходу військового збору за ставкою 5%, що підтверджується платіжною інструкцією № 989 від 15.05.2025.

Однак, до такого доходу позивача в силу положень Податкового кодексу повинна застосовуватись ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка, оскільки п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" закону України від 10.10.2024 № 4015-ІХ визначено, що доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.

Таким чином, відповідач не виплатив позивачу 3,5% (5%-1,5%) внаслідок надмірно утриманого військового збору у розмірі 3,5% із суми, виплаченого позивачу грошового забезпечення на виконання рішення суду від 09.10.2024 у справі №440/5608/24, що становить 9427,36 грн., та дана сума не заперечується сторонами.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем протиправно утриманий військовий збір у розмірі 5% замість належного розміру - 1,5%, то обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, керуючись ст. 9, 245 КАС України, дана позовна вимога підлягає задоволенню судом шляхом виззнання протирпавними дій відповідача щодо виплатити позивачу недоотриманого грошового забезпечення у вигляді надмірно утриманого військового збору 5% із суми, виплаченого позивача грошового забезпечення на виконання рішення суду від 09.10.2024 у справі №440/5608/24, та зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошове забезпечення у вигляді різниці надмірно утриманого військового збору між ставкою військового збору 5% та 1,5% із суми, виплаченого позивачу грошового забезпечення на виконання рішення суду від 09.10.2024 у справі №440/5608/24, у сумі 9427,36 грн.

Щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 16 травня 2025 року.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі суми індексації грошових доходів). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №681/423/15-а, від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17, від 05 жовтня 2018 року у справі №127/829/17, від 12 лютого 2019 року у справі №814/1428/18 та від 08 серпня 2019 року у справі №638/19990/16-а.

Беручи до уваги те, що сума індексації грошового забезпечення, яка нарахована на виконання судового рішення, вчасно не виплачена, суд доходить висновку про наявність у позивача права на одержання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати такої індексації.

При цьому суд враховує, що питання щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення законодавством віднесено до компетенції роботодавця, а отже, у разі несвоєчасної виплати суми індексації грошових доходів обов`язок щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу покладається також на роботодавця.

Компенсація втрати частини доходу є спеціальним видом юридичної відповідальності, який застосовується до органу, що здійснює нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з метою захисту майнових інтересів працівника та є прямим правовим наслідком невиконання обов`язку своєчасно нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення. При цьому основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації грошового забезпечення).

Бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, яка була їй нарахована та виплачена на підставі рішення суду, є протиправною.

Таким чином ст. ст. 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 встановлено, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у разі порушення встановлених строків виплати доходу громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості, а відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до ст. 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості.

Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

Вказана правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі 560/8194/20.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача у невиплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь час затримки виплати суми індексації - за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати - 16.05.2025.

Отже, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Оскільки позивач витрат по сплаті судового збору за подання цього позову не поніс, то відсутні й підстави для розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Полтавській області (36007, м. Полтава, вул. Решетилівська, 26/1, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Полтавській області, яка полягає у непроведенні виплати ОСОБА_1 , грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб при виплаті грошових коштів на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №440/5608/24.

Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Полтавській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб на суму, що була виплачена на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №440/5608/24, у сумі 48483,59 грн. (сорок вісім тисяч чотириста вісімдесят три гривні п`ятдесят дев`ять копійок).

Визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Полтавській області щодо утримання військового збору у розмірі 5% із суми, виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №440/5608/24.

Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді різниці надмірно утриманого військового збору між ставкою військового збору 5% та 1,5% із суми, виплаченого позивачу грошового забезпечення на виконання рішення суду від 09.10.2024 у справі №440/5608/24, у сумі 9427,36 грн. (дев`ять тисяч чотириста двадцять сім гривень тридцять шість копійок).

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області у невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь час затримки виплати суми індексації - за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати - 16.05.2025.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Головуючий суддя В.І. Бевза