Справа № 580/2737/25
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року справа № 580/2737/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Паламаря П.Г.,

за участю: секретаря Трегулова Б.Л.,

представника позивача - Бойко Н.В.,

представників відповідача Білоуса В.Ю., Левенець А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ШРБУ-48 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ТОВ ШРБУ-48 (20300, м. Умань, вул. Незалежності, 27) до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 12 грудня 2024 року №19141/23-00-07-01-01, від 12.12.2024 року №19140/23-00-07-0101, від 12.12.2024 року №19130/23-00-07-01-01, від 12.12.2024 року №19129/23-00-0701-01, від 12.12.2024 року №19128/23-00-07-01-01, від 12.12.2024 року №19152/23-0007-01-01.

18.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

24.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки останні прийняті у зв`язку з неправильним застосуванням відповідачем вимог податкового законодавства. Вказано, що висновки акту перевірки не містить систематизованого викладу виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового законодавства, всіх суттєвих обставин фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового законодавства з посиланням на первинні документи, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків.

Відповідач проти позову заперечив надавши відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час проведення перевірки встановлено порушення позивачем правил ведення бухгалтерського та податкового обліку, що в свою чергу призвело до порушень приписів ПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю ШРБУ-48 () зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку в Головному управлінню ДПС у Черкаській області, як платник податків та є платником ПДВ.

На підставі наказів ГУ ДПС від 27.06.2024 №1506-п, від 26.08.2024 №1957-п, від 24.09.2024 №2199-п, від 04.10.2024 №2321-п та направлень на перевірку, виданих ГУ ДПС від 07.08.2024 №3065/23-00-07-01-01, №3066/23-00-07-01-01, №3067/23-00-07-01-01, від 02.08.2024 №2950/23-00-24-06-15, від 30.08.2024 №3366/23-00-07-01-01, відповідно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік, проведена документальна планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ШРБУ-48» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2021 по 30.06.2024 року з урахуванням п. 102.1 ст, 102 Податкового кодексу та правильності обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2021 по 30.06.2024 року.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Черкаській області складено акт від 05.11.2024 №13881/23-00-07-01-01/39835082, згідно висновків якого, встановлено порушення:

-вимог пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 140.4.4 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 3, ч. 1 ч. 2 ч. 3 ст. 9 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 8 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», п. 5, п. 7, п. 21 Національного положення (стандартом) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», п. 3.2 п. 3.10 роз. III Наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2013 №433 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності», п. 5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», пп. 2.1, пп. 2.14 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, п. 5 п. 6 п. 7 п.20 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» в результаті чого занижено податок на прибуток за 2021 рік на суму 3104439 грн, з них за три квартали 2021 року на суму 374655 грн.;

-вимог п. п 14.1.13. п.14.1 ст.14, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п. п 140.4.4 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 3, ч. 1 ч. 2 ч. 3 ст. 9 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 8 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», п. 5, п. 7, п. 21 Національного положення (стандартом) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», п.3.2 п. 3.10 роз. III Наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2013 №433 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності», п. 5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», пп. 2.1, пп. 2.14 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, п. 20 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток: за 2022 рік на суму 721095 грн., з них за 1 квартал 2022 року на суму 215680 грн., півріччя 2022 року на суму 491145 грн., три квартали 2022 року на суму 633600 грн., за 2023 рік на суму 2068358 грн., з них за 1 квартал 2023 року на суму 721095 грн., півріччя 2023 року на суму 1475508 грн., три квартали 2023 року на суму 2068358 грн., півріччя 2024 року на суму 2068358 грн, з них за 1 квартал 2024 року на суму 2068358грн.;

-вимог п. 187.1 ст.187, п.189.1 ст.189, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст.198, п. 199.1, п. 199.2, п. 199.3, п. 199.4, п.199.5 ст. 199, п. 201.1, п. 201.1 ст. 201, п.89 підрозд. 2 розд. XX, пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 25978246 грн., в т.ч. за листопад 2022 року на суму 89068 грн., лютий 2023 року на суму 85 грн., квітень 2023 року на суму 2513532 грн., за травень 2023 року на суму 23637 грн., за червень 2023 року на суму 1986788 грн., за серпень 2023 року на суму 1715152 грн., вересень 2023 року на суму 2394617 грн., жовтень 2023 року на суму 10178019 грн., листопад 2023 року на суму 752293 грн., за грудень 2023 року на суму 6325055 грн. та завищено податок на додану вартість за грудень 2022 року на суму 88171 грн.;

-вимог п.187.1 ст.187, п.189.1 ст.189, п, 198.1, 198.2, 198.3; ст.198, п. 199.1, п. 199.2, п. 199.3, п, 199.4, п.199.5 ст. 199, п. 201.1, п. 201.1 ст. 201, п.89 підрозд. 2 розд. XX, п. п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2024 року на суму 4471763 грн.;

-вимог пп. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні з обсягом постачання на суму 9335,23 грн., які складені за операціями з постачання робіт (послуг), відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПКУ;

-вимог п. 201.1 ст. 201, п. 89 підрозд. 2 розд. XX Податкового кодексу України в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з податком на додану вартість на суму 1159,62 грн. в т.ч. із затримкою до 15 календаних днів;

-вимог п. 51.1 ст. 51 та п. 176.2 «б» ст.176 Податкового кодексу в частині повноти та достовірності відображення інформації в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску III квартал 2022 року;

-вимог п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, абз. 1 п. 8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588 в результаті чого не подано 38 повідомлень та не своєчасно подано 11 повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення рішення від 12.12.2024:

-№19141/23-00-07-01-01, яким зменшено суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток по періодах: за 2022 рік на суму 721 095 грн.; за 2023 рік на суму 2 068 358 грн; за півріччя 2024 року на суму 2 068 358 грн.;

-№19140/23-00-07-0101, яким донараховано податок на прибуток підприємств на суму 3104439 грн.;

-№19130/23-00-07-01-01, яким застосовано штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних на загальну суму 30814 грн.;

-№19129/23-00-07-01-01, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (червень 2024 року) на суму 4471763 грн.;

-№19128/23-00-07-01-01, яким донараховано суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму 28506658, 00 грн.;

-№19152/23-00-07-01-01, яким застосовано штрафну санкцію на суму 7140 грн.

Вважаючи податкові повідомлення рішення протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України), постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Підпунктами а, б пункту 185.1 статті 185 ПК України, передбачено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.(п. 187.1 ст. 187 ПК України).

Згідно п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Як встановлено судом, відповідно до укладеного ТОВ «ШРБУ-48» з ТОВ «СТЕЛЛА КОМЕРЦ» договору від 25.04.2023 №2504/23-П, видаткових накладних, податкових накладних та платіжних документів, позивач придбав товар «пісок» у загальній кількості 8981,75т. Обставини щодо наявності товару і факту його використання сторони не заперечували, однак за даними перевірки, позивачем отримано товар вартістю 1347262,50 грн. безкоштовно за наслідками аналізу даних ЄРПН та ІС «Податковий блок» щодо контрагента ТОВ «СТЕЛЛА КОМЕРЦ». При цьому, вартість безоплатно отриманого піску до складу інших операційних доходів не включало.

На підставі викладеного, перевіркою зроблено висновок про порушення ТОВ «ШРБУ-48» вимог п.187.1 ст.187, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст.198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу , в результаті чого завищено податковий кредит всього на загальну суму 30359970 грн., у т.ч. за квітень 2023 року на суму 30176145 грн., червень 2023 року - 25465 грн., вересень 2023 - 158360 грн., а також про порушення ТОВ «ШРБУ-48» вимог п. 8 ПСБО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», п.п 14.1.13. п.14.1 ст. 14 ПК України, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПКУ, п. 5, п. 7, п. 21 ПСБО 15 «Дохід», п. 3.2 та п. 3.10 роз. III Наказу №433, п.5 ПСБО 11 «Зобов`язання», в результаті чого занижено показники по рядку 2120 «Інші операційні доходи» звіту про фінансові результати на загальну суму 1347262,50 грн, в т. ч. за півріччя 2023 року на суму 754413 грн., за три квартали 2023 року на суму 1347263 грн., за 2023 рік на суму 1347263 грн.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п. 198.2. ст.198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень Верховний Суд у постанові від 19.07.2019 у справі №823/128/16 дійшов висновку, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства. При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Виходячи з наведеного, суд не погоджується з висновками акту перевірки в даній частині, оскільки господарські операції з ТОВ «СТЕЛЛА КОМЕРЦ» підтверджуються первинними документами - договором поставки, видатковими податковими накладними з відповідними датами та обсягами поставок. При чому, розрахунок за договором підтверджується банківськими виписками, що власне і не заперечується відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України 16 липня 1999 року № 996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Щодо узагальненого зауваження про те, що не встановлено джерело походження товару, має місце обрив ланцюга постачання, не підтверджено придбання товару контрагентом позивача то суд зазначає на таке.

Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) податкової дисципліни

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 15.03.2023 року по справі № 640/19369/21, від 27.04.2022 року по справі №540/2833/19.

Платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема формування податкового кредиту з ПДВ та його подальше бюджетне відшкодування. Крім того, прояв такої обачності й обережності при виборі постачальника послуг та вчинення будь-яких дій на предмет перевірки податкової «доброчесності» контрагента, зокрема за доступними електронними базами даних на сайті контролюючого органу (база платників ПДВ, база анульованих свідоцтв платників ПДВ, база недобросовісних платників ПДВ, база місць масової реєстрації платників податків, отримання завірених копій статутних та реєстраційних документів, копій паспорта особи, яка підписуватиме договір, довідку про кількість співробітників контрагента, тощо), перевірки загальнодоступної інформації щодо наявності кримінальних проваджень за участю контрагента, в подальшому свідчитимуть на користь висновку, що платником податків вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової «надійності» такого контрагента та вказуватимуть на правомірність формування податкового обліку за господарськими операціями з таким контрагентом.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 14.09.2022 року по справі №460/2361/19.

За умови подання платником ПДВ належним чином оформлених документів, які згідно з правовими нормами повинні бути виписані на господарські операції певного виду, та підтвердження суми ПДВ податковими накладними, зареєстрованими відповідно до вимог статті 201 ПК, задекларований податковий кредит вважається підтвердженим (правомірним), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Такі висновки Верховного Суду відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України обов`язкові для врахування судом першої інстанції.

Щодо неправомірного відображення у складі інших операційних витрат по господарським операціям з фізичними особами-підприємцями з придбання послуг «постачання готових страв».

ТОВ «ШРБУ 48» перебувало у взаємовідносинах з фізичними особами-підприємцями щодо придбання послуг - «постачання готових страв», а саме:

-договір про надання послуг від 09.03.2021 №230321-3, укладений з ФОП ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 ). Термін дії договору з моменту підписання до 31.12.2021 року. Також, відповідно до договору про надання послуг від 25.02.2022 №25022022, термін дії договору з моменту підписання до 31.12.2022 року;

-договір про надання послуг від 15.03.2021 №230321-3, укладений з ФОП ОСОБА_2 (юридична адреса: АДРЕСА_2 ). Термін дії договору з моменту підписання до 31.12.2021 року;

-договір про надання послуг від 15.03.2021 №230321, укладений з ФОП ОСОБА_3 (юридична адреса: АДРЕСА_3 ). Термін дії договору з моменту підписання до 31.12.2021 року. Також, відповідно до договору про надання послуг від 31.03.2022 №310322-1. Термін дії договору з моменту підписання до 31.12.2022 року;

-договір про надання послуг від 23.03.2021 №230321, укладений з ФОП ОСОБА_4 (юридична адреса: АДРЕСА_4 ). Термін дії договору з моменту підписання до 31.12.2021 року;

-договір про надання послуг від 18.05.2021 №18052021-1, укладений з ФОП ОСОБА_5 (юридична адреса: АДРЕСА_5 ). Термін дії договору з моменту підписання до 31.12.2021 року;

-договір про надання послуг від 30.06.2021 №30062021-1, укладений з ФОП ОСОБА_6 (юридична адреса: АДРЕСА_6 ). Термін дії договору з моменту підписання до 31.12.2021 року;

-договір про надання послуг від 24.03.2022 №24032022, укладений з ФОП ОСОБА_7 (юридична адреса: АДРЕСА_7 ). Термін дії договору з моменту підписання до 31.12.2022 року.

Умовами договорів, які є типовими за змістом, передбачено постачання готових страв за письмовим замовленням замовника, «за методом «Шведського столу», яке здійснюється за рахунок виконавця на наступний день після отримання замовлення. Оплата за надані послуги проводиться на підставі виставлених виконавцем рахунків в кінці місяця по факту надання послуг після підписання актів виконаних робіт (надання послуг), а виконавець готує та надає замовнику акти виконаних робіт (надання послуг).

Як зазначено в акті перевірки, відповідно до оформлених актів виконаних робіт (наданих послуг), ТОВ «ШРБУ 48» вартість зазначених послуг, в бухгалтерському обліку визнавало «іншими операційними витратами» на загальну суму 3467979,00грн., що відображено в бухгалтерському обліку кореспонденціями рахунків бухгалтерського обліку: Дт 949 «Інші витрати операційної діяльності» Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»), в тому числі по взаємовідносинам з постачальниками.

Суд звернув увагу, що відповідачем не заперечується факт надання послуг згідно з договорами, однак вказує на порушення оформлення актів виконаних робіт (наданих послуг), оскільки зазначено найменування послуг «постачання готових страв», що передбачає документування приймання/передачі таких страв, з відповідним зазначенням найменування страв, кількості, дати та місце отримання/постачання страв, посадових осіб, що брали участь в такій операції (тобто, прийманні/передачі саме «готових страв» щодо яких оформлені послуги постачання).

На підставі викладеного, перевіркою зроблено висновок про порушення ТОВ «ШРБУ-48» вимог ч. 2 ст. 3, ч. 1 ч. 2 ч. 3 ст. 9 Закону №996-ХІУ, пп.2.1, п. п. 2.14 п. 2 Положення №88, п.20 ПСБО 16 «Витрати» неправомірно відображено в складі інших операційних витрат витрати по операціям щодо придбання у ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_6 послуг «постачання готових страв», в результаті чого завищено показники рядка 2180 «Інші операційні витрати» показників» Звіту про фінансові результати на загальну суму 3467979 грн., в тому числі за 1 квартал 2021 року на суму 87989 грн., за півріччя 2021 року на суму 1122648 грн., за три квартали 2021 року на суму 2081417 грн., за 2021 рік на суму 2746884 грн., за 1 квартал 2022 року на суму 215680 грн., за півріччя 2022 року на суму 491145 грн., затри квартали 2022 року на суму 633600 грн., за 2022 рік на суму 721095 грн.

Вимоги щодо складу інших операційних витрат передбачені п. 20 ПсБО 16 «Витрати», до яких включаються, зокрема собівартість реалізованих виробничих запасів, яка для цілей бухгалтерського обліку складається з їх облікової вартості та витрат, пов`язаних з їх реалізацією.

Порядок визнання витрат, передбачений ПсБО 16 «Витрати». Так, відповідно до вимог п.5 ПсБО 16 «Витрати», витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Згідно з п. 6 ПсБО 16 «Витрати», витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Разом з цим, нормами п. 7 ПсБО 16 «Витрати» передбачено, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

ТОВ «ШРБУ 48» сформовано собівартість реалізованих виробничих запасів в сумі понесених витрат виробництва - 14500000,00 грн., без ідентифікації витрат з отриманими доходами, при чому, позивачем зазначено, що помилка щодо віднесення сум витрат «Собівартість реалізованих виробничих запасів» є технічною та була виявлена після здачі звітів за 2021 рік не впливає на суттєвість показників фінансової звітності.

До відповіді на запит контролюючого органу надано обороти рахунку 231 за 2021 рік (відбір: «ДБД№1 (шт9) 3-Ч-С-У 181+000» (231)), бухгалтерські довідки від 30.06.2021 №64, від 31.07.2021 №89, від 30.11.2021 №160, від 31.12,2021 №170 (зміст операції «Списання витрат на собівартість виконаних робіт»).

Контролюючий орган наполягає, що відображення витрат в сумі 14500 тис. грн. за статтею фінансової звітності - «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» (ряд. 2050) призвело б до декларування показника в сумі 1234134 тис. грн. (1219634 тис. грн, + 14500 тис, грн., де: 1219634 тис. грн. - задекларований показник за вказаною статтею) та, відповідно отримання/декларування валового збитку в сумі - 9790 тис. грн. (задекларовано за 2021 рік валовий прибуток в сумі 4710 тис. грн., показник рядка 2000 статті «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» - 1224344 тис. грн.).

Суд вказує, що доводи та висновки викладені в акті перевірки не спростовують понесення позивачем «витрат», які в свою чергу понесені на виконання договорів про надання послуг з харчування, які оформлені згідно Закону №996-XIV.

При цьому, віднесення вказаних витрат до «Інші витрати операційної діяльності» не впливає згідно приписів до ПсБО 16 «Витрати» на податкові зобов`язання позивача, враховуючи закріплений у статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999 принцип превалювання сутності над формою, за яким операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Допущені позивачем порушення правил ведення бухгалтерського обліку в даному конкретному випадку могли слугувати лише основою для притягнення до адміністративної відповідальності відповідальних за ведення такого обліку осіб, але аж ніяк не для фінансової відповідальності підприємства за порушення податкового законодавства.

Щодо відображення в обліку операцій із ТОВ «Авангард».

Як вбачається з акту перевірки, ТОВ «ШРБУ- 48» в деклараціях з податку на додану вартість декларувало показники по рядку 5.1 «Операції, що не є об`єктом оподаткування (стаття 196 розділу V Кодексу), операції з постачання послуг за межами митної території України та послуг, місце постачання яких визначено відповідно до пунктів 186.2, 186.3 статті 186 розділу V Кодексу за межами митної території України, операції, які звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу XX Кодексу, міжнародні договори (угоди))у тому числі операції, що звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу XX Кодексу, міжнародні договори (угоди))».

За даними перевірки, придбання ТОВ «ШРБУ-48» товарів (робіт/послуг), ПДВ за операціями з придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення, ввезення) товарів/послуг та необоротних активів, які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково в операціях, які не є об`єктом оподаткування, та/або звільнені від оподаткування складають: за січень 2022 року - 1790327,31 грн., за лютий 2022 року - 790084,45 грн., за березень 2022 року - 167050 грн., за квітень 2022 року - 16500 грн., за травень 2022 року - 227620,79 грн., за червень 2022 року - 159020,83 грн., за липень 2022 року - 92572,5 грн., за серпень 2022 року -179,59 грн., за вересень 2022 року - 159712,5 грн., за жовтень 2022 року - 398602 грн., за листопад 2022 року - 399633,69 грн., за грудень 2022 року - 279478,34 грн.; за січень 2023 року -235277,43 грн., за лютий 2023 року - 191102,5 грн., за березень 2023 року - 48696,66 грн., за квітень 2023 року - 77519,56 грн., за травень 2023 року - 433970,84 грн., за червень 2023 року -903887,17 грн., за липень 2023 року - 1080633,06 грн., за серпень 2023 року - 1882288,22 грн., за вересень 2023 року - 414407,5 грн., за жовтень 2023 року - 359446,66 грн., за листопад 2023 року - 444568,39 грн,, за грудень 2023 року - 379950,83 грн.; за січень 2024 року - 443813,34 грн., за лютий 2024 року - 229201,27 грн., за березень 2024 року - 301181,67 грн., за квітень 2024 року -495569,92 грн., за травень 2024 року - 663799,46 грн., за червень 2024 року - 1 127 532,51 грн.

Таким чином, ТОВ «ШРБУ-48» не нараховано та не включено до складу податкових зобов`язань частку сплаченого (нарахованого) податку під час придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях на загальну суму 96608 грн. в т.ч. за січень 2022 року - 37955 грн., за лютий 2022року - 16750 грн., за березень 2022 року - 3541 грн., за квітень 2022 року - 350 грн,, за травень 2022 року - 4826 грн., за червень 2022 року - 3371 грн., за липень 2022 року - 1963 грн., за серпень 2022 року - 4 грн., за вересень 2022 року - 3386 грн., за жовтень 2022 року - 8450 грн., за листопад 2022 року - 8471 грн., за грудень 2022 року - 5925 грн.; за січень 2023 року - 47 грн., за лютий 2023 року -38 грн., за березень 2023 року - 10 грн., за квітень 2023 року - 16 грн., за травень 2023 року - 87 грн., за червень 2023 року - 181 грн., за липень 2023 року - 216 грн., за серпень 2023 року - 376 грн., за вересень 2023 року - 83 грн., за жовтень 2023 року - 72 грн., за листопад 2023 року - 89 грн., за грудень 2023 року - 76 грн.; за січень 2024 року - 44 грн., за лютий 2024 року - 23 грн., за березень 2024 року - 30 грн., за квітень 2024 року - 50 грн., за травень 2024 року - 66 грн., за червень 2024 року - 113 грн.

На підставі викладеного, перевіркою зроблено висновок про порушення ТОВ «ШРБУ-48» вимог п. 199.1, п. 199.2, п. 199.3, ст. 199 ПКУ, внаслідок чого, за період з 01.01.2021 по 30.06.2024 занижено показники по рядку 4.1 «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» на загальну суму 96608 грн.

Суд з даним висновком контролюючого органу не погоджується та вважає його безпідставним, оскільки пунктом 199.1, 199.2 ст. 199 ПК України визначено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.

Відповідно до пунктів 201.14, 201.15 статті 201 розділу V ПК України, платники податку зобов`язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об`єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом. Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Однак, відповідно до п. 23 підрозд. 2 розд. XX ПК України тимчасово, до 1 січня 2027 року від оподаткування ПДВ звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД.

Суд вказує, що у разі, якщо у товариства в результаті здійснення господарської діяльності утворюються відходи та/або брухт чорних і кольорових металів, які надалі постачаються на митній території України із застосуванням режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого пунктом 23 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, то у товариства виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та складання зведеної податкової накладної за правилами, встановленими: пунктом 198.5 статті 198 розділу V ПК України - у випадку, якщо товариством придбавалися з ПДВ товари/послуги.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що під час перевірки не було враховано, що неоподатковуваними операціями постачання, які товариство відобразило в рядку 5.1. Декларації з ПДВ, є операції з реалізації металобрухту, які згідно п. 23 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, звільнених від оподаткування ПДВ, оскільки надходження металобрухту товариству здійснювалось без сплати ПДВ (таким металобрухтом є стара бар`єрна огорожа доріг, яка під час ремонту дороги знімається та передається замовником таких ремонтних робіт).

За вказаних підстав, ТОВ «ШРБУ-48» не здійснило порушення вимог ст. 199 ПК України.

Також актом перевірки зроблено висновок про порушення ТОВ «ШРБУ-48» вимог п.187.1 ст.187, п.198.2, п.198.3 ст.198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 29215787 грн,, в т.ч.: за червень 2023 року -29215787 грн., оскільки податкові накладні зареєстровані ТОВ «Авангард» на виконання договорів поставки, не дають права ТОВ «ШРБУ-48» на віднесення зазначених в них сум ПДВ до податкового кредиту (податкові накладні не відповідають вимогам податкового законодавства).

Суд звернув увагу, що невідповідність вимог ПН законодавству полягає в формуванні зведених ПН, всупереч переконанням контролюючого органу на окремому формуванні ПН.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п. 187.1. ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

У відповідності до п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України, платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, між позивачем та ТОВ «Авангард» укладено договори поставки від 08.12.2022 №22/12/08-1 щодо постачання протиожеледних матеріалів від ТОВ «Авангард» та одночасно і їх розподілення по дорожному покриттю та від 04.01.2022 № 1 щодо поставки асфальтобетонних сумішей та інших будівельних матеріалів для виконання будівельних робіт, виконання яких узгоджується з видатковими накладними, актами виконаних робіт вартості витрат КБ-2, 3, ТТН і т.д..

Виходячи з фактичної поставки товару, складено податкові накладні: від 30.03.2023 №9 на загальну суму 5762149.49 грн. в т.ч. ПДВ - 960358.25 грн., яка зареєстрована ТОВ «Авангард» 26.04.2023 року в ЄРПН.; від 05.08.2022 №3 на загальну суму 123656874.2 грн. в т.ч. ПДВ - 20609479,03 грн., яка зареєстрована ТОВ «Авангард» 25.04.2023 року в ЄРПН; від 05.08.2022 №4 на загальну суму 51637848.47 грн. в т.ч. ПДВ - 8606308.08 грн., яка зареєстрована ТОВ «Авангард» 25.04.2023 року в ЄРПН.

ТОВ «ШРБУ-48» сформовано податковий кредит на загальну суму ПДВ - 29215787,11 грн. на підставі вищезазначених податкових накладних складених/зареєстрованих ТОВ "Авангард".

З огляду на вимоги податкового законодавства, висновки ГУ ДПС у Черкаській області щодо невідповідності податкових накладних, з огляду на приписи п. 201.4 ст. 201 ПК України, не відповідають вимогам податкового законодавства.

Суд погоджується з позивачем, що податкові накладні були складені за операціями з постачання будівельних сумішей на підставі відповідних видаткових накладних, які в свою чергу були оформлені після фактичної передачі товариству всієї кількості таких будівельних сумішей, що відбулась в березні 2023 року за видатковою накладною №7 (щодо ПН №9 від 30.03.2023) та в серпні 2022 року за видатковими накладними №2 та №3 від 05.08.2022 (щодо ПН №3 та №4 від 05.08.2022).

При цьому, податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Що ж стосується неподачі повідомлення про об`єкти оподаткування за формою №20-ОПП то суд вказує таке.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів.

Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом Податкового кодексу.

Відповідно до п. 63.1 ст. 63 ПК України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу. (п. 63.3 ст. 63 ПК України).

Згідно п. 8.1 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (далі - Порядок), платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України. (п. 8.2 розділу VIII Порядку).

Відповідно до п. 8.4 розділу VIII Порядку, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою N 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У повідомленні за формою N 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

Згідно п. 8.5 розділу VIII Порядку, у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою N 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в такому самому порядку та строки, як і при реєстрації, створенні чи відкритті об`єкта оподаткування. При цьому в разі зміни призначення об`єкта оподаткування або його перепрофілювання інформація щодо такого об`єкта оподаткування надається в повідомленні двома рядками, а саме: в одному рядку зазначається інформація про закриття об`єкта оподаткування, призначення якого змінюється, у другому - оновлена інформація про об`єкт оподаткування, який створено чи відкрито на основі закритого, при цьому ідентифікатор об`єкта оподаткування змінюється.

Згідно акту перевірки у перевіряємий період мало у використанні орендованих та власних об`єктів оподаткування 58 одиниць, однак повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП щодо 7 одиниць позивач не подавав до контролюючого органу.

Дані обставини сторони не заперечували.

Згідно п. 117.1 ст. 117 ПК України, неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень. У разі неусунення таких порушень або за ті самі дії, вчинені протягом року особою, до якої були застосовані штрафи за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 680 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 2040 гривень.

Згідно розрахунку до повідомлення-рішення №19152/23-00-07-01-01, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 7140грн., за не подачу по 7 земельних ділянках повідомлень до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 1020грн. по кожній.

Враховуючи викладене, доводи адміністративного позову про безпідставність у необхідності подання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору підлягають частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Тому, на користь позивача підлягають частковому стягненню підтверджені належними доказами судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 242-245, 255, 295, 370 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 12.12.2024 №19141/23-00-07-01-01, №19140/23-00-07-0101, №19130/23-00-07-01-01, №19129/23-00-0701-01, №19128/23-00-07-01-01.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю ШРБУ-48 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР

Повний текст рішення виготовлено 18.08.2025