Справа № 640/13099/20
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року Справа№640/13099/20

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до Міністерства економіки України, Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державна регуляторна служба України про оскарження рішення суб`єктів владних повноважень, визнання дій суб`єктів владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання протиправними та скасування індивідуального акту, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом звернулось Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (далі-позивач) до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі-відповідач №1), Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (далі-відповідач №2), Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) (далі-відповідач №3), в якій просив суд:

- визнати протиправними та скасувати індивідуальні акти Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, як наслідки незаконно проведеної перевірки, при реалізації яких Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» зазнає значних фінансових збитків: Акт від 17.03.2020 № 1145-10 перевірки дотримання вимог щодо формування встановлення та застосування державних регульованих цін, Припис від 23.03.2020 № 290 про усунення порушень вимог законодавства;

- визнати дії суб`єкта владних повноважень, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, у вигляді надання погодження на проведення Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві позапланової перевірки Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» протиправними, через відсутність в діючому законодавстві України безспірної, прямої норми яка визнає Відповідача 1 суб`єктом який має право надавати згоду на перевірку суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг. Зобов`язати суб`єкта владних повноважень, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України утриматися від вчинення дій у вигляді надання погодження на проведення перевірок Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» з приводу дотриманням позивачем законодавства у сфері комунальних послуг;

- визнати дії суб`єкта владних повноважень Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві у вигляді ініціювання направлення погодження на проведення перевірок Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» і виготовлення внаслідок таких перевірок індивідуальних актів, протиправними, через відсутність в діючому законодавстві України безспірної, прямої норми яка визначає Відповідача 2 суб`єктом що може звертатися з ініціативою про проведення перевірок суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг і відсутність в Відповідача 2 попри вимоги діючого законодавства чинної форми уніфікованого акту на підставі якого Відповідач 2 має право виготовляти індивідуальні акти за результатами перевірок. Зобов`язати суб`єкта владних повноважень, Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві утриматися від вчинення дій у вигляді ініціювання направлення погодження на проведення перевірок Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» з приводу дотриманням Позивачем законодавства у сфері комунальних послуг і виготовлення внаслідок таких перевірок індивідуальних актів.

- визнати дії суб`єкта владних повноважень Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у вигляді ініціювання направлення погодження на проведення перевірок Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», проведення таких перевірок і приймання участі в виготовлені Індивідуальних актів на підставі результатів таких перевірок, протиправними, через відсутність в діючому законодавстві України безспірної, прямої норми яка визначає Відповідача 3 суб`єктом що може звертатися з ініціативою про проведення і участі в проведені перевірок суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг і відсутності в Відповідача 3 на його сайті публікації, попри вимоги діючого законодавства, чинної форми уніфікованого акту, що давало б йому право приймати участь в виготовленні індивідуальних актів за результатами перевірки. Зобов`язати суб`єкта владних повноважень, Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів утриматися від вчинення дій у вигляді ініціювання направлення погодження на проведення перевірок Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», з приводу дотриманням Позивачем законодавства у сфері комунальних послуг, участі в таких перевірках і участі в виготовленні внаслідок таких перевірок індивідуальних акті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі не мали правових підстав ініціювати та проводити перевірку позивача, що є наслідком визнання протиправними та скасування прийнятих за результатом такої перевірки процесуальних рішень відносно підприємства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2020 року відмовлено Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог, а саме:

- визнати протиправними та скасувати індивідуальні акти Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, як наслідки незаконно проведеної перевірки, при реалізації яких Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" зазнає значних фінансових збитків: Акт від 17.03.2020 № 1145-10 перевірки дотримання вимог щодо формування встановлення та застосування державних регульованих цін.

В частині решти вимог ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання представника комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - відмовити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 жовтня 2020 року клопотання представника комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державної регуляторної служби України задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державну регуляторну службу України (01011, м. Київ, вул. Арсенальна, 9/11, ).

До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач №2 проти адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні з огляду на те, що позивач помилково трактує чинні на час спірних правовідносин норми законодавства, що призвело до хибних висновків про протиправність дій відповідачів щодо проведення перевірки позивача.

Представник відповідача №1 також заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивач безпідставно посилається на протиправність проведеної перевірки. Зауважив, що Міністерством правомірно, належним чином та у відповідності до чинного законодавства було погоджено проведення позапланової підприємства з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та формування тарифів на житлово-комунальні послуги.

Представник відповідача №3 заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки відносно позивача було здійснено позаплановий захід державного нагляду (контролю) саме у сфері контролю за цінами на предмет дотримання вимог порядку встановлення, формування та застосування тарифів на житлово-комунальні послуги, а не у сферах енергетики та комунальних послуг, як то помилково обгартовує позивач свій позов. Таким чином, відповідач №3 діяв у межах та на підставі чинного на момент перевірки законодавства України.

Представник третьої особи надав до суду письмові пояснення, в яких підтримав позицію відповідача №2 та додатково зазначив, що відсутність уніфікованої форми акту не може бути підставою для обмеження контролюючого органу для здійснення передбачених чинним законодавством повноважень.

Законом України «Про внесення зміни до п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення», Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі - Закон № 3863-ІХ) викладено в новій редакції.

Так, приписами п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» установлено, що інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог Закону № 3863-ІХ наказом ДСА України від 16 вересня 2024 року №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).

Пунктом 22 Порядку № 399 встановлено, що на підставі отриманих примірників протоколу та переліку судових справ відповідальною особою протягом семи робочих днів після завершення автоматизованого розподілу судових справ передаються судові справи до судів, визначених за результатами автоматизованого розподілу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2025 року, справу № 640/13099/20 передано для розгляду судді Черниковій А.О.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року справа №640/13099/20 прийнята до провадження суду. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року змінено найменування Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України () на Міністерство економіки України ().

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі звернення гр. ОСОБА_1 (за вх. № П-578 від 30.01.2020), погодження Мінекономіки від 18.02.2020 № 3842-06/10423-03, наказу Головного управління від 27.02.2020 № 1145 «Про проведення позапланового заходу (перевірку)» та направлення про проведення заходу від 28.02.2020 № 900, Головним управлінням проведемо перевірку щодо дотримання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» порядку формування, встановлення та застосування тарифів на житлово-комунальні послуги з питань, викладених у зверненні гр. ОСОБА_1 .

За результатами проведеної позапланової перевірки складено акт перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 17.03.2020 №1145-10.

У вказаному акті зазначено наступні порушення позивачем норм законодавства: ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.3 Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529, п. 31 Прикінцевих положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Зазначено, що позивачем у період з 01.12.2019 по 29.02.2020 надлишково отримала кошти за послугу (вивезення побутових відходів), яка фактично ним не надавалась.

На підставі акту перевірки винесено припис від 23.03.2020 № 290 про усунення порушень вимог законодавства у 30-денний термін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про ціни і ціноутворення» органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667, Держпродспоживслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику, зокрема у галузі державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Пунктом 2 Положення № 667 передбачено, що Держпродспоживслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Положення № 667 одним з основних завдань Держпродспоживслужби є дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно з підпунктом 11 пункту 4 Положення № 667 Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін:

- здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- надає у випадках, передбачених законодавством, висновки щодо економічного обґрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів);

- надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Пунктом 7 цього Положення визначено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Положення про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459, Мінекономіки є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, зокрема формування державної політики у сфері захисту прав споживачів, державної політики з контролю за цінами.

Основними завданнями Мінекономіки є, зокрема, забезпечення формування та реалізації державної цінової політики (підпункт 1 пункту 3 Положення).

Таким чином, Закон про ціни визначає пряму норму, яка уповноважує Мінекономіки, як головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, зокрема, формування державної політики у сфері захисту прав споживачів, державної політики з контролю за цінами та забезпечує формування та реалізацію державної цінової політики на виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, а твердження позивача у позові про те, що норма прямої дії щодо таких повноважень Мінекономіки не відповідає дійсності та є необґрунтованою.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до статті 1 цього Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Згідно з частиною другою статті 7 Закону № 877-V, на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону № 877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Частинами сьомою та восьмою статті 7 Закону № 877-V визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначає Закон України «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 № 5007-VI (далі Закон № 5007-VI).

Згідно вимог ст. 2 Закону № 5007-VI, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку (ст. 12 Закону № 5007-VI).

Відповідно до вимог ст. 16 Закону № 5007-VI органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами.

Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування. Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи. (п. 1, 7 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст.18 Закону України «Про ціни і ціноутворення» уповноважені органи мають право надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (далі - Закон № 2189-VІІІ) до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 5 цього Закону встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 4 Закону №2189-VІІІ до повноважень Кабінету Міністрів України належать затвердження порядків формування тарифів на комунальні послуги, що встановлюються органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту «с» частини першої статті 18 Закону України «Про відходи» до повноважень Кабінету Міністрів України належить встановлення порядку формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами. Порядок формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010.

Механізм формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів (станом на дату проведених позивачем розрахунків тарифу) був визначений Порядком формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010.

Відповідно до п. 1 Порядку № 1010, цей Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів (далі - послуги). До послуг належать операції поводження з побутовими відходами (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення), що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органом місцевого самоврядування.

Згідно з п. 2 Порядку № 1010, зміна тарифів - перегляд уповноваженим органом тарифу і його структури або коригування тарифів; економічно обґрунтовані плановані витрати - витрати, планування яких здійснюється з дотриманням вимог стандартів, нормативів, норм технологічних регламентів, а також вимог щодо надання послуг визначеної кількості та якості з урахуванням економічних і природно-кліматичних особливостей регіону.

Відповідно до п. 3 Порядку № 1010, формування тарифів на послуги підприємством здійснюється відповідно до річних планів надання послуг і економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних і галузевих нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов`язкових платежів) та цін у планованому періоді, встановлених на підставі прогнозних індексів цін підприємства.

Згідно з п. 4 Порядку № 1010, річний план надання послуг розробляється окремо за кожною операцією поводження з побутовими відходами на підставі фактичного та прогнозованого обсягів надання послуг з урахуванням техніко-економічних факторів, зокрема таких, як: зміна обсягів надання послуг в результаті економічного розвитку населеного пункту, підвищення вимог щодо якості послуг; підвищення рівня технологічного процесу поводження з побутовими відходами, заміна амортизованого обладнання, здійснення заходів щодо автоматизації та механізації виробництва, застосування прогресивних енергозберігаючих технологій; підвищення рівня організації виробництва та умов організації праці шляхом удосконалення операційно-виробничого планування, систем управління, матеріально-технічного забезпечення господарської діяльності.

Відповідно до п. 11 Порядку № 1010 до складу прямих витрат з оплати праці включаються витрати з основної заробітної плати виробничого персоналу, діяльність якого безпосередньо пов`язана з технологічним процесом надання послуг, що визначаються виходячи з чисельності персоналу за штатним розписом, установлених на підприємстві тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для керівників, фахівців, технічних службовців.

Пунктом 21 Порядку № 1010 визначено, що планований прибуток визначається як сума коштів, що додається до суми повної планованої собівартості, і спрямовується на здійснення заходів інвестиційної програми, погашення основної суми необхідних запозичень (кредитів/позик) та/або інвестування за рахунок власного капіталу в необоротні матеріальні та нематеріальні активи для провадження діяльності, забезпечення необхідного рівня прибутковості капіталу власників (нарахування дивідендів), відрахування до резервного капіталу, а також відшкодування витрат з податку на прибуток.

Планування складової частини зазначеного прибутку, що передбачається для здійснення заходів інвестиційної програми, провадиться відповідно до інвестиційної програми підприємства у сфері поводження з побутовими відходами, затвердженої згідно з його установчими документами і погодженої з уповноваженими органами в установленому порядку.

Відповідно до абз. 1 п. 27 Порядку № 1010 розрахунок тарифу включає визначення розміру економічно обґрунтованих планованих витрат підприємства на одиницю калькулювання собівартості послуги з урахуванням потреби в кожному ресурсі у натуральному виразі.

Системний аналіз положень Порядку дає підстави для висновку про те, що алгоритм встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги можна умовно розподілити на такі етапи:

1) здійснення уповноваженими виконавцями розрахунків економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг;

2) подання уповноваженими виконавцями відповідних розроблених розрахунків економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг;

3) доведення до споживачів інформації;

4) встановлення органами місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Отже, уповноважені органи (органи місцевого самоврядування) тільки встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі, не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, поданих їм виконавцями.

Системний аналіз чинного законодавства дозволяє дійти висновку, що формування тарифів і їх затвердження - це різні за своїм змістом поняття, при чому формування тарифів другої групи житлово-комунальних послуг здійснюється виключно відповідним підприємством, що надає послуги, а встановлення тарифів на такі послуги здійснюється органом місцевого самоврядування в межах його компетенції та у спосіб, визначений законом.

Таким чином, посилання позивача щодо необгрнутованості проведення перевірки відповідачами з підстав не віднесення ціни на послуги з утримання багатоквартирних будинків до державних регульованих цін є помилковим.

Зокрема, слід зазначити, що позивач розробляє розрахунки щодо рівня цін/тарифів на послуги, тобто визначає рівень ціни і подає їх на затвердження органу місцевого самоврядування. Таким чином, формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та будинкових територій здійснюється виконавцями, в тому числі і позивачем.

Таким чином, позивач належить до суб`єктів перевірки у межах здійснення заходів державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення, зокрема, за дотриманням вимог формування та застосування державних регульованих цін.

Наведені висновки відповідають правовій позицій Верховного Суду, викладеній в постанові від 08.06.2022 у справі №640/19334/19, що підлягає застосування судом при розгляді даної справи.

Щодо питання законності надання згоди Мінекономіки на проведення позапланової перевірк позивача суд зазначає, що частиною першою статті 6 Закону про контроль, зокрема визначено, що однією з підстав для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу (у редакції від 26.03.2020).

Як убачається з матеріалів справи, перевірку позивача було погоджено 18.02.2020.

Зокрема, Мінекономіки за результатом розгляду звернення Держпродспоживслужби від 07.02.2020 № 16.2-3/2/1806 відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 6 Закону про контроль (у редакції, що діяла до 26.03.2020, та станом на день погодження перевірки) листом від 18.02.2020 № 3842-06/10423-03 надало погодження на проведення позапланового заходу із здійснення державного нагляду (контролю) Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві на підставі звернення громадянина ОСОБА_1 від 30.01.2020 про порушення його законних прав суб`єктом господарювання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» () за адресою: м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування тарифів на житлово-комунальні послуги.

Таким чином, Мінекономіки як головним органом в системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, зокрема формування державної політики у сфері захисту прав споживачів, державної політики з контролю за цінами, було правомірно, належним чином та у відповідності до вимог законодавства дотримано порядок погодження проведення позапланової перевірки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 6 Закону про контроль в редакції до 26.03.2020.

Також слід зазначити, що листом від 20.02.2020 № 16.2-4/2/2641 Держпродспоживслужба надіслала до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві погодження Мінекономрозвитку від 18.02.2020 № 3842-06/10423-03 на проведення позапланового заходу із здійснення державного нагляду (контролю) ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві позивача з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування тарифів на житлово-комунальні послуги з урахуванням вищевикладених норм законодавства, правомірно та у відповідності до наданих повноважень.

Щодо твердження позивача про використання відповідачем уніфікованої форми акту, яка втратила чинність, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності і визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін Державною службою з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 № 533.

Уніфікована форма акта перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, була затверджена наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.08.2013 № 965 «Про затвердження уніфікованої форми акта перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.08.2013 за № 1461/23993.

Методика розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також Методика розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю) були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 752.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 342 затверджені нові Методики розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) та розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, зокрема, постанову Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 752.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1064 затверджено критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін Державною службою з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, зокрема, постанову Кабінету Міністрів України від Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 № 533.

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 26.08.2020 № 1637 «Про затвердження уніфікованої форми акта, складеного за результатами проведення планової (позапланової) перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.09.2020 за № 893/35176, затверджено уніфіковану форму акта, складеного за результатами проведення планової (позапланової) перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Отже, станом на час проведення планової перевірки позивача не було розроблено та затверджено уніфіковану форму акта, складеного за результатами проведення планової (позапланової) перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, відповідно до Методики, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 342.

Однак, з урахуванням того, що наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.08.2013 № 965, яким затверджена уніфікована форма акту, використана ГУ Держпродспоживслужби при оформленні результатів планової перевірки, станом на момент її проведення був чинним, то це не позбавляло права посадових осіб відповідача на його застосування під здійснення такого заходу державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі №420/5235/18.

Окрім цього, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 13.02.2020 у справі №808/3059/17, прийнятої у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, відсутність станом на час здійснення контролюючим органом планового заходу контролю відносно суб`єкта господарювання затвердженої уніфікованої форми акту не може бути підставою для обмеження контролюючого органу у здійсненні покладених на нього законодавством повноважень.

Колегія суддів звертає увагу й на висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.12.2021 у справі №420/1850/20, згідно з якими відсутність затвердженої уніфікованої форми акта перевірки не може зупиняти виконання відповідачем (у тому випадку також територіальним органом Держпродспоживслужби) функцій та завдань, покладених на нього державою.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.06.2022 у справі №640/19334/19, яка підлягає врахуванню судом при розгляді спірних правовідносин.

При цьому, складений відповідачем №2 акт, яким у спірних правовідносинах оформлено результати позапланової перевірки позивача, містить усі відомості, передбачені частиною шостою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а використання уніфікованої форми акту, затвердженої наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.08.2013 № 965, не вплинула на достовірність і повноту фіксування обставин перевірки.

Підсумовуючи, суд зазначає, що позивачем не доведено належними обґрунтованими доказами протиправності дій відповідачів при погодженні та проведенні позапланової перевірки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування тарифів на житлово-комунальні послуги.

Оскільки позивачем щодо суті встановлених порушень у позові заперечень не зазначено та ураховуючи попередні висновки суду щодо дотримання відповідачами процедури проведення позапланового заходу відносно позивача, суд також дійшов висновку, що оскаржуваний припис, прийнятий за наслідком перевірки, скасуванню не підлягає.

Інші доводи скаржника, викладені сторонами, висновків суду першої інстанції не спростовують.

При цьому, суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до Міністерства економіки України, Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державна регуляторна служба України про оскарження рішення суб`єктів владних повноважень, визнання дій суб`єктів владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання протиправними та скасування індивідуального акту, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року № 2825-IX до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова