Справа № 420/7397/25
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7397/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю 100 ШИН+ до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Одеської, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500500/2024/001356;

- визнати протиправними та скасувати рішення про корегування митної вартості №UА500500/2024/000701/2 від 24.12.2024.

Справа розглядається у письмовому провадженні.

Одеською митницею заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, яке обґрунтовано тим, що розмір скорегованої митної вартості становить 347865,2 грн., а обставини по справі потребують надання ґрунтовних усних пояснень, бажають брати участь у досліджені доказів, виступити зі вступним словом, ставити питання та надавати відповіді, міркування.

Суд відхиляє заявлене клопотання, оскільки предметом спору у цій справі є митне оформлення товару яке здійснювалось на підставі електронних митних декларацій, письмових документів наданих позивачем до митного органу. В подальшому, взамємодія позивача з митними органом яка стосувалась розмитнення товару, в тому числі прийняття картки відмови, корегування митної вартості відбувалась через електронний кабінет.

У цій справі, сторони у своїх заявах по суті, а саме - у позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив та запереченнях, обґрунтовують свої правові позиції посилаючись на первинні документи які є ідентичними та наявні у обох сторін і які надані суду. Інших письмових доказів вже не може бути надано в силу їх відсутності. Кожна із сторін детально виклала свою позицію по кожному письмовому доказу, що виключає потребу їх дослідження безпосередньо в судовому засіданні.

Суд зазначає, що викладення своєї позиції митним органом письмово у відзиві та запереченнях, не обмежує його можливості викласти її ґрунтовно, а тому проголошення такої ж позиції в судовому засіданні усно зі вступним словом та шляхом зачитування відзиву, не є на думку суду переконливим аргументом для слухання справи в судовому засіданні. Крім того, митним органом подано не тільки відзив на позовну заяву, а і заперечення на відповідь на відзив, що є ще однією із процесуальних можливостей належного обґрунтування стороною своєї позиції.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що розгляд справи в письмовому провадженні порушує його права, оскільки наведені ними аргументи, щодо можливості виступити усно та переконливо, ставити питання та висловлювати думку щодо заявлених клопотань не є такими, що дають підстави слухати справу в судовому засіданні. Письмовий розгляд справи є однією із форм здійснення судочинства і не позбавляє сторони заявляти клопотання по справі у письмовому вигляді, не зменшує обсяг дослідження доказів та не впливає на їх оцінку судом.

Жодних клопотань у цій справі окрім даного, сторонами не заявлено, справа є незначної складності, а тому її розгляд у письмовому провадженні не впливає на доступ до правосуддя та не обмежує права сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за зовнішньоекономічним договором придбали шини у кількості та по цінам, вказаним у комерційних Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у доларах США за одиницю товару та вказана у Інвойсі. Сума контракту, умови поставки визначаються згідно Інвойс. Загальна кількість товару складає 384 штуки, загальна вартість товару на умовах FOB (QINGDAO) становить 45560,00 Доларів США. Для здійснення митного оформлення товару були подані до електронні митні декларації, надано достатньо доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару за першим методом - за ціною договору. Відповідачем за результатами опрацювання поданих МД та документів винесена картка відмови та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, яким митну вартість товару визначено за резервним методом на рівні 3,0200 дол. США/кг, 229,5388 дол. США/шт. Не погоджуючись з рішенням митного органу позивач подав нові МД за якими товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання. Такі рішення є протиправними, оскільки надали всі необхідні документи для митного оформлення за основним (першим) методом - за ціною договору (контракту). Просять задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №24UA28U9 від 23.12.2024, було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та встановлено, що в них містяться розбіжності, вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у Рішенні про коригування митної вартості товарів. Надіслані на вимогу митного органу документи не усувають вищезазначені невідповідності, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що стало підставою для прийняття оскаржуваних рішень. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відповідь на відзив в якій позивач зазначив, що до митного оформлення був наданий ертифiкат про походження товару 24C620990180/51849 від 18.09.2024, в якому була допущена технічна помилка. Зокрема зазнане невірне найменування Експортера. Наявність технічної помилки у документі не впливає на його доказову силу. Зміст помилково відсутньої інформації орган доходів і зборів може встановити за допомогою решти інформації, що міститься у цьому ж документі, або інформації з інших документів, пов`язаних із цим документом. До митного оформлення була надані документи на підтвердження транспортних та супутніх витрат за маршрутом QINGDAO (Китай) до пп Чорноморськ (Україна), а тому заперечення митного органу не ґрунтуються на фактичних обставинах.

Відповідач подав заперечення в яких зазначили, що копія сертифіката про походження товарів від 18.09.2024 №24C620990180/51849, поданого до митного оформлення, надіслана в низькій якості так, що неможливо розібрати заповнення. Під час митного оформлення було виявлено чотири розбіжності в наданих позивачем документах, про що зазначено в Рішенні про коригування митної вартості товарів № UА500500/2024/000701/2 від 24.12.2024, тому зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Судом встановлені такі обставини по справі.

02.01.2019 року між ТОВ « 100 ШИН+» (Покупець) та «QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC, Китай (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № 100SH-RIO19 від 02.01.2019, відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні та легкові шини та сталеві диски, виробник: «QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC » у кількості та по цінам, вказаним у комерційному інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у доларах США за одиницю товару та вказана у Інвойс.

Відповідно до умов договору на підставі рахунку - проформи № UASH2409 від 21.08.2024 ТОВ «100 ШИН+» здійснило попередню оплату банківський платіжний документ №129 від 22.08.2024 та № 131 від 03.09.2024 (Додаток №3).

З метою додержання умов контракту сторони узгодили Інвойс №UASH2409AB від 06.09.2024 відповідно до якого була узгоджена номенклатура, ціна та кількість товару. Загальна кількість товару складає 384 штуки, загальна вартість товару на умовах FOB (QINGDAO) становить 45560,00 Доларів США.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до митниці електронна митна декларація №24UA28U9 від 23.12.2024 та документи в т.ч.:

- Пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 06.09.2024;

- Рахунок-проформа (Proforma invoice) UASH2409 від 21.08.2024;

- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UASH2409AB від 06.09.2024;

- Коносамент (Bill of lading) GS124090424 від 06.09.2024;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) 9111/1 від 16.12.2024;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) 9111/2 від 16.12.2024;

- Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 24C620990180/51849 від 18.09.2024;

- Банківський платіжний документ, що стосується товару 129 від 22.08.2024;

- Банківський платіжний документ, що стосується товару 131 від 03.09.2024;

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг 1294 від 19.11.2024;

- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 582 від 11.12.2024;

- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 06.09.2024;

- Розрахунок ціни (калькуляція) UASH2409AB від 06.09.2024;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) 100SH-RIO19 від 02.01.2019 (з додатками)

- Договір (контракт) про перевезення 12/02-2023 від 12.12.2023;

- Документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлених технічними регламентами UA.PN.191.3873-24 від 11.12.2024;

- Інші некласифіковані документи (Заявка до договору 12/02-2023) від 29.08.2024; - Копія митної декларації країни відправлення 00209009 від 06.09.2024.

В МД № 24UA28U9 від 23.12.2024 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні 153,57 Дол. США за один./ або 2,03 Дол. США/ кг.

На підставі вимоги Митного органу про надання додаткових документів, Позивачем були надані додаткові документи:

- Лист пояснення ТОВ «100 ШИН+» № б/н від 24.12.2024 (Додаток № 6);

- Сертифiкат про походження товару 24C620990180/51849 від 18.09.2024 (Додаток № 7);

- Банківський платіжний документ про оплату послуг перевезення № 15108 від 04.12.2024 (Додаток № 8);

- Банківський платіжний документ №129 від 22.08.2024 та № 131 від 03.09.2024 (Додаток №3) .

Під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №24UA28U9 від 23.12.2024 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500500/2024/000701/2 від 24.12.2024, а саме:

- Копія сертифіката про походження товарів від 18.09.2024 №24C620990180/51849, поданого до митного оформлення, надіслана в низькій якості так, що неможливо розібрати заповнення. Проте, банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару на розгляд не надано; відповідно до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 23.11.2020 №3640-SZ/CN продавець зобов`язаний передати з товаром сертифікат походження товару, -копія декларації країни відправлення, декларація виробника товару, проте до митного оформлення документи не подані.

- Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі - Наказ № 599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури;калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. У п.4.3 договору (контракті) про перевезення від 12.12.2023 №12/02-2023 оплата робіт та послуг здійснюється Клієнтом на умовах повної попередньої оплати до початку виконання робіт, проте до митного оформлення жодних банківських документів не подано.

- В наданій до митного оформлення митній декларації країни відправлення не зазначено географічний пункт доставки товарів відповідно до умов поставки FOB.

- Дата наданої проформи-інвойса №UASH2409 від 21.08.2024. Проформаінвойс це формально виставлений рахунок-фактура, мета якого оголосити вартість товару чи послуги. Прайс лист це перелік товарів чи послуг коротким описом їх характеристик і зазначенням цін. В прайс- листі, поданого до митного оформлення б/н від 06.09.2024, зазначено що він діє один день для складання комерційного документа. Тобто, даний прайс-лист виробника товарів не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів.

Одеською митницею видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500500/2024/001356 та прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UА500500/2024/000701/2 від 24.12.2024, які є предметом оскарження у цій справі.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до п.6 ст. 54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (далі йде їх перелік).

Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено у цій справі, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсу та інших документів постачальника.

Однією з підстав для коригування, митним органом зазначено про низьку якість наданого сертифіката походження товару.

Позивач заперечуючи проти цього вказує, що у сертифiкаті про походження товару 24C620990180/51849 від 18.09.2024 (Додаток № 7), була допущена технічна помилка, зокрема зазнане невірне найменування Експортера, що може бути усунуте шляхом порівняння з іншими наданими до митного контролю документами.

Оцінюючи позиції сторін, надані ними докази та обґрунтування, суд зазначає, що вимоги митного органу є протиправними, оскільки сертифікат про походження - не є документом, що підтверджує митну вартість. Наявність технічної помилки у документі, за умови що зміст інформації, яка помилково не була вказана, може бути встановлений на основі відомостей з інших документів, поданих до митного контролю.

Так, зміст інформації, яка внаслідок технічної помилки не була зазначена, проте може бути встановлена за допомогою решти інформації, що міститься у цьому ж документі та з інших документів, що були надані до митного оформлення, зокрема, найменування експортера «QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC.» можна встановити з: зовнішньоекономічного договіру № 100SH-RIO19 від 02.01.2019 (Додаток № 1), Рахунку - проформи № UASH2409 від 21.08.2024 (Додаток № 2); Інвойс №UASH2409AB від 06.09.2024 (Додаток № 4 ); копії митної декларації країни відправлення 00209009 від 06.09.2024 ( Додаток № 12), Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 06.09.2024 (Додаток № 13) та решти документі, що були надані до митного оформлення.

Відповідно до статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Відповідно до п. 3 ст. 41 МК України сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Суд зазначає, що жодних зауважень, щодо визначення країни походження товару, відповідач не мав і у оскаржуваному рішенні лише констатує факт низької якості документа без будь-яких обґрунтувань його впливу на визначення митної вартості, що дає підстави для визнання протиправним рішення відповідача у цій частині.

Щодо ненадання документів на підтвердження транспортних витрат, позивач зазначив, що відповідачу були надані всі документи, що підтверджують такі витрати.

Судом встановлено, що до митного оформлення була надані документи на підтвердження транспортних та супутніх витрат за маршрутом QINGDAO (Китай) до пп Чорноморськ (Україна) а саме довідка про транспортні витрати № 582 від 11.12.2024 ( Додаток № 14 до позову), що містить данні про вартість перевезення та супутніх витрат з пункту відправлення порт QINGDAO (Китай) до порту Чорноморськ (Україна), містить номери контейнерів (XINU8209111/CAAU8211375), містить номер коносаменту (GS124090424 ), що співпадає з товаросупровідними документами, які були подані до митного оформлення та що підтверджує складову митної вартості даної поставки.

Додатково витрати на транспортування підтверджують, зокрема:

- Договір (контракт) на перевезення № 12/02-2023 від 12.12.2023 ( Додаток № 15 до позову);

- Рахунок на оплату вартості перевезення № 1294 від 19.11.2024 (Додаток № 16 до позову);

- Банківський платіжний документ про оплату послуг перевезення № 15108 від 04.12.2024 (Додаток № 8 до позову).

Банківський платіжний документ про оплату послуг перевезення № 15108 від 04.12.2024 (Додаток № 8) був наданий разом з листом поясненням ТОВ « 100 ШИН +» б/н від 24.01.2025 (Додаток № 6), що спростовує позицію відповідача щодо його ненадання. Інших витрат пов`язаних з транспортуванням, навантаженням, обробкою, Позивач не ніс, про що Відповідач був повідомлений листом пояснення ТОВ « 100 ШИН +» б/н від 24.01.2025 (Додаток № 6).

Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного суду у від 31 травня 2019 року справа №804/16553/14; від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18 та від 31 січня 2018 року у справі №810/2839/17, а від 21 листопада 2019 року у справі №804/9754/15 ; від 07 травня 2020 року у справі №400/2922/18. Постанова від 03 лютого 2021 у справі № 810/4441/16; від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14; Постанова від 13 січня 2022 справа № 520/11061/2020; така ж позиція наведена в узагальненій практиці застосування адміністративними судами положень Митного кодексу (в редакції від 13.03.2012) в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.10.2017 року.

Таким чином, вартість перевезення є підтвердженою, а документи надані до митного оформлення в сукупності дозволяють перевірити достовірність декларування витрат на транспортування до митного кордону України.

Щодо не зазначення у митній декларації країни відправлення географічного пункту доставки товарів відповідно до умов поставки FOB, позивач зазначив, що відповідачем не наведено жодних відомостей необхідності та обов`язковості зазначення географічного пункту в копії декларації країни відправлення.

Судом встановлено, що до митного оформлення була подана копія експортної МД країни відправлення № 00209009 від 06.09.2024 (Додаток № 12). В експортній вантажній митній декларації зазначено: данні про постачальника («QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC».), данні покупця (ТОВ « 100 ШИН+») містить умови поставки (FOB), містить найменування порт відправлення (QINGDAO ), містить посилання на Інвойс (UASH2409AB) вагу 29107,00 кг, найменування товару (шини для вантажних автомобілів), кількість товару 384 шт. та вартість товару 45560,00 дол. США, що в повній мірі співпадає з даними зазначеними в товаросупровідних документах наданих до митного оформлення, з даними зазначеними в митній декларації №24UA28U9 від 23.12.2024 та поданих позивачем до митного оформлення документах.

Експортна декларація це митний документ, який складений, в даному випадку, постачальником товару відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера (Тайвань ), і підтверджує експорт товарів та законність вивезення продукції з країни-експортера. Покупець Товару не відповідає за заповнення митної декларації країни відправлення та внесення до неї відповідної інформації. (Аналогічна правова позиція наведена в Постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року, справа № 813/1350/14).

Щодо прайс-листа відповідач зазначив, що він діє один день для складання комерційного документа. Тобто даний прайс-лист виробника товарів не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів.

Позивач вказує, що відображена у прайс-листі вартість товарів, в повній мірі відповідає тій вартості, що визначена у Рахунку - проформи № UASH2409 від 21.08.2024 та інвойсі №UASH2409AB від 06.09.202.

Суд відхиляє посилання відповідача, оскільки сам по собі прайс-лист не є документом який впливає на визначення митної вартості про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, вказуючи, що чинне законодавство не встановлює будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись контрагентами у довільній формі та на власний розсуд. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів (Постанова від 20.04.2018 у справі №826/10456/16 Постанова від 13.09.2019 у справі № 820/859/17 від 23.03.2020, Постанова у справі №826/15796/16).

Міжнародним законодавством та МК України не встановлено типової форми прайс-листа. Згідно загальноприйнятої практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

В рішенні зазначено також про те, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, заявлені відомості не підтверджені документально, що не відповідає дійсності, оскільки декларантом надано вичерпний перелік документів відповідно до вимог Митного Кодексу, жодних розбіжностей які б впливали на визначення митної вартості в поданих документах не міститься.

Суд зазначає, що подання вказаних документів є правом декларанта, а не його обов`язком при цьому Відповідачем не наведено належних аргументів, щодо не можливості визначення складових митної вартості за наявності поданих документів.

Неподання декларантом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 .08. 2018 року по справі №826/8799/16 Постанова від 19.12.2019 у справі № 810/5295/15 , Постанова від 12.06. 2020 року у справі №826/4434/16 в постановах Верховного Суду від 13.07.2021 у справі № 200/6521/20-а та від 18.11.2022 у справі № 818/902/17.

При перелічені зазначених розбіжностей митний орган жодним чином не зазначив як вони впливають на митну вартість товарів, або унеможливлюють її визначення як таку. Крім того, визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зазначає, що з урахуванням вищенаведених обґрунтувань, викладених судом щодо визначення митної вартості на підставі документів наданих позивачем до митного оформлення, твердження відповідача про розбіжності при визначенні митної вартості не є підтвердженими, а відповідно вимога про надання додаткових документів є необґрунтованою.

Цей висновок підтверджується позицією Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 по справі № 815/329/17, де суд зазначив, що витребування митницею додаткових документів можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів митниці щодо розбіжностей, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари у наданих до митного оформлення документах. При цьому митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Сам факт ненадання декларантом в установлений строк додаткових документів або ж відмови у їх наданні за відсутності оцінки достатності документів, первісно наданих декларантом, на підтвердження ціни угоди щодо товарів, що імпортуються, не є беззаперечною умовою для висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості.

Як вже було зазначено, відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Приписи вказаної статті митним органом порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів, їх суб`єктивне оцінювання та опрацювання стали причиною прийняття протиправного рішення.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає про те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу з чим суд погоджується, оскільки це вимога закону. Але, на думку суду такий обов`язок виникає тільки за умови неможливості визначення ціни товару на підставі поданих позивачем до митного органу документів. Оскільки суд приходить до висновку, що позивач разом з митною декларацією було подано достатньо документів які в повній мірі відображають ціну товару, то такий обов`язок позивач виконав ще до звернення до суду.

Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ТОВ « 100 ШИН+» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000701/2 від 24.12.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/001356.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь ТОВ « 100 ШИН+» (, 07455, Київська область, Броварський район, сільрада Княжицька, автодорога Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, 25 км.) судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.