Справа № 620/6578/25
Суддя: Бойко А. О.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 620/6578/25
Провадження № 2-а/732/15/25
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 серпня 2025 року м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 2 взводу Управління патрульної поліції у м. Києві Федоренка Богдана Володимировича про визнання дій працівників поліції протиправними,

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 2 взводу Управління патрульної поліції у м. Києві Федоренка Богдана Володимировича, в якому просив визнати протиправними дії працівників поліції, які 16.12.2024 здійснили його доставлення до ТЦК без складання протоколу адміністративного затримання, зобов`язати ГНУП/УПП надати письмове пояснення обставинам доставлення та стягнути з відповідачів судові витрати (якщо такі будуть). Також позивач просив, у разі встановлення ознак злочину, направити матеріали до прокуратури або ДБР для правової оцінки за ст. 371 КК України (незаконне позбавлення волі).

Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 15.08.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час усунути виявлені недоліки.

18 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

Натомість, вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 15.08.2025 в частині сплати судового збору у розмірі 968,96 грн позивачем не виконані, недоліки позовної заяви в цій частині не усунуті.

Разом із заявою про усунення недоліків позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

В обґрунтування клопотання позивач вказав, що він є внутрішньо переміщеною особою, перебуває в скрутному матеріальному становищі, наразі є безробітним, звільнений з останнього місця роботи. Вважає, що його тимчасова фінансова неспроможність не може бути законною підставою для позбавлення його права на звернення до суду за захистом порушених прав. На підтвердження скрутного матеріального становища позивач надав копію довідки ВПО, довідку про доходи за І квартал 2024 року ІV квартал 2025 року, копію трудової книжки, Довідки ОК-7 та Довідку ОК-5.

Вирішуючи клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору, суддя зазначає таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (стаття 2 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору.

Умови, за яких суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору або зменшити розмір судового збору чи звільнити від сплати передбачені статтею 8 Закону України «Про судовий збір».

Суддя зазначає, що позивач, звертаючись з письмовим клопотанням про відстрочку сплати судового збору за подання цього адміністративного позову, на підтвердження свого майнового стану надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за І квартал 2024 року ІV квартал 2025 року, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, з яких убачається, що розмір судового збору, який слід сплатити позивачу за подання цього позову, не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Будь-яких доказів майнового стану, які б свідчили про об`єктивну неможливість сплати судового збору у встановленому розмірі та у встановлений законом строк позивачем не надано. Надання позивачем лише копії трудової книжки не виключає обставин щодо отримання інших доходів, крім заробітної плати, наявність інших банківських рахунків та не вказує на майновий стан особи.

Імперативними приписами ч. 1 ст. 45 КАСУ на учасників справи покладено обов`язок добросовісного користування процесуальними правами. Законом також встановлена заборона на їх зловживання.

За правилом ч. 2 ст. 45 КАСУ, з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема вчинення дій, які спрямовані на безпідставне перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Водночас, суд наголошує, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України, - ч. 2 ст. 14 КАС України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням збоку держави, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання.

Диспозитивність (dispono) розпоряджаюся це надання особам, які беруть участь у справі, можливості вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Зміст принципу диспозитивності перш за все розкривається через положення хто хоче здійснити свої права, повинен сам потурбуватися про це. Вказані принципи надають кожному учаснику справи можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також висловлював правову позицію про те, що обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами також загалом може визнаватися таким, що має легітимну мету (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Моннелл і Морріс проти Сполученого королівства»).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту порушених прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАСУ, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, визначених статтями 160, 161 цього Кодексу, суддя, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

Наслідком неусунення виявлених судом недоліків позову, є повернення позовної заяви позивачеві, що передбачено ч. 4 ст. 169 КАС України.

Отже, законом встановлені чіткі та зрозуміли вимоги, які пред`являються до позовної заяви і обов`язком суб`єкта звернення є дотримання цих вимог при її подачі.

Згідно із ухвалою суду від 15.08.2025, яка є різновидом судового рішення, а відтак обов`язковим для виконання на всій території України, на позивача були покладені чіткі та зрозумілі обов`язки: привести позов у відповідність з вимогами ст. 160, 161 КАС України, в тому числі щодо надання суду квитанції про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн. Однак, позивач на власний розсуд розпорядився наданим йому правом виконати ці вимоги чи ні, вимоги суду не виконані.

Разом з цим, первісно при поданні позовної заяви до суду, позивачем не були зазначені обставини, на які він наразі посилається як на підставу для відстрочки сплати судового збору, хоча такі обставини (його статус ВПО, безробітного) вже існували на той момент, і позивачеві вони були достеменно відомі.

Статтею 17 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено Конвенцією.

Наслідком подання індивідуальної скарги у Європейський Суд з прав людини при зловживанні правом на її подачу, є визнання скарги неприйнятною (ст. 35 Конвенції).

Таким чином, Європейський Суд, запровадженням практики нерозгляду скарг продемонстрував необхідність: по-перше, дисциплінувати скаржників; по-друге, надав приклад застосування положень Конвенції щодо недобросовісних суб`єктів звернення.

Також ЕСПЛ у своєму рішенні у справі «Варбанов проти Болгарії» (Varbanov v. Bulgaria), №31365/96, пункт 36, ECHR 2000-X) підкреслив, «що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та мати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Відповідальність за швидке здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на державні судові органи. Однак, розумність тривалості судового провадження залежить не тільки від складності справи, її обставин та предмета спору,але і поведінки сторін.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Вказана практика ЄСПЛ знайшла своє відображення в новій редакції КАСУ. Так, ч. 1 ст. 45 КАСУ встановлено, що учасники судового розгляду та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

У справі «Ashingdane проти Сполученого Королівства» (№ 8225/78, рішення від 28 травня 1985 року) ЄСПЛ зазначив, що якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд повинен з`ясувати, чи не порушує встановлене обмеження саму суть цього права, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою. Вирішення питання про наявність матеріальних передумов звернення особи до суду на стадії відкриття провадження у справі, не може свідчити про обмеження у доступі до правосуддя.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст.169 КАСУ, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 160, 161 КАСУ, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку з цим слід зазначити, що саме по собі звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовного відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження,

перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі неусунення недоліків.

Враховуючи, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі, позивач не усунув недоліки, про які зазначено в ухвалі від 15.08.2025, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 133, 160, 169, 294 КАС України, Законом України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 2 взводу Управління патрульної поліції у м. Києві Федоренка Богдана Володимировича про визнання дій працівників поліції протиправними, повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї документами без розгляду.

Одночасно суд роз`яснює позивачу, що в силу вимог частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя А. О. Бойко