Справа № 240/3665/25
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Житомир

справа № 240/3665/25

категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття на військовий облік, проведення медичного огляду ВЛК та призову на військову службу під час мобілізації протиправними, такими, що суперечать чинному законодавству та порушують права, свободи та інтереси ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №18 від 19.01.2025 про мобілізацію, в частині, що стосується призову ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації до лав ЗСУ та направлення для проходження військової служби у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 ;

- скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування до Військової частини НОМЕР_1 та включення до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.01.2025 його взято на військовий облік військовозобов`язаних. Вважає, що взяття на військовий облік, проведення медичного огляду ВЛК та призову на військову службу під час мобілізації є протиправними, та такими, що суперечать чинному законодавству та порушують його права, свободи та інтереси.

Зазначає, що на момент затримання та доставляння до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не надавав добровільної згоди на проходження військової служби, не підписував контракт, та повідомив про те, що знятий з військового обліку, а також про те, що на момент затримання має статус обвинуваченого у кримінальному провадженні за вчинення особливо тяжких злочинів, однак не зважаючи на надану інформацію, військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 було проведено медичний огляд в результаті якого позивач був визнаний придатним до військової служби.

Наголошує, що не міг бути призваний на військову службу під час мобілізації з підстав прямо передбачених п.4 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оскільки є обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі за статтями 255 ч.1, 255 ч.2 КК України та відносно нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою у вигляді застави, яку позивач вніс та виконував покладені на нього судом обов`язки, невиконання яких є прямою підставою для повторного взяття під варту.

Відповідно до ухвали суду від 05.03.2025 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24 березня 2025 року відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 , через систему "Електронний суд" надіслав відзив на позовну заяву (за вх.№22014/25), у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що твердження позивача про те, що він був знятий з військового обліку 07.01.2025, не відповідає дійсності, адже позивач не досяг граничного віку перебування в запасі, в його військово-обліковому документі відсутня відмітка про виключення з військового обліку, а тому, до призову на військову службу позивач мав статус військовозобов`язаного, повинен був виконувати військовий обов`язок у запасі та дотримуватися правил військового обліку.

Наголошує, що відносно позивача ніколи не приймалось рішення щодо виключення з військового обліку, позивач перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 19.01.2015 по 19.01.2025. У військово-обліковому документі застосунку «Резерв+», сформованому 22.01.2025, вказано, що позивач знятий з військового обліку, як призваний на військову службу, а тому, на момент призову на військову службу під час мобілізації, позивач мав статус військовозобов`язаного та перебував на військовому обліку у запасі.

Також зазначає, що до позовної заяви не додано доказів звернення позивача зі скаргою на дії ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому звернення із цим позовом в частині оскарження дій ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 до суду не відповідає порядку оскарження, встановленому Положенням №402.

Крім того, вказує, що в Законі України "Про військовий обов`язок і військову службу" відсутня підстава звільнення військовозобов`язаних від виконання військового обов`язку (призову на військову службу) через їх статус обвинувачених.

31 березня 2025 року представник позивача - Ювченко А.В., через систему "Електронний суд" надіслав відповідь на відзив (за вх. №24291/25), у якому вказує, що згідно з наказом №18 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобілізація позивача була здійснена 19.01.2025, а зміни до постанови КМУ №560, що стосуються звільнення від мобілізації осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, зокрема, передбаченого ст. 255 КК України, набрали чинності з 16.01.2025.

На думку представника позивача, у своїй діяльності ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порушення норм діючого законодавства та Конституції України, визначає на власний розсуд повноваження органів влади та вибірково виконує вимоги діючих нормативно-правових актів.

15 квітня 2024 року відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , через систему "Електронний суд" надіслав відзив на позовну заяву (за вх.№29104/25), у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2025 №22 є виконаним з моменту зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , що є початком проходження військової служби. З цієї дати (22.01.2025) припинились правовідносини щодо призову позивача на військову службу та виникли правовідносини між позивачем та Державою Україна щодо проходження військової служби, врегульовані Законом №2232-XII, Положенням №1153/2008 та іншими нормативно правовими актами з питань проходження військової служби.

Наголошує, що скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2025 №22 про зарахування до списків особового складу військової частини, який вичерпав свою дію фактом його виконання з моменту вступу позивача на військову службу за мобілізацією, не може мати правових наслідків у вигляді звільнення позивача з військової служби.

На думку відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , законодавство України не передбачає закінчення військової служби у спосіб скасування наказів про призначення на військову службу, а також не надає суду право визнавати нечинними на майбутнє рішення суб`єктів владних повноважень - індивідуальні акти про прийняття чи проходження особою публічної (військової) служби.

23 квітня 2025 року представник позивача - Ювченко А.В., через систему "Електронний суд" надіслав відповідь на відзив (за вх. №31693/25), у якому вказує, що позивач не міг бути призваний на військову службу під час мобілізації з підстав прямо передбачених п.4 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оскільки позивач є обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі за статтями 255 ч.1, 255 ч.2 КК України, та відносно нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою у вигляді застави, яку позивач вніс та виконував покладені на нього судом обов`язки, невиконання яких є прямою підставою для повторного взяття під варту.

Звертає увагу суду на те, що Верховним Судом у справі №520/7954/22 підтверджено можливість звільнення особи з військової служби, у зв`язку із визнанням протиправним та скасуванням наказів про її мобілізацію і зарахування до списків особового складу військової частини.

Саме тому, представник позивача вважає, що відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , у своїй діяльності визначає на власний розсуд повноваження органів влади, самостійно визначає повноваження суду (заздалегідь вказуючи суду на неможливість прийнятого рішення) та необґрунтовано вказує позивачу на неефективність обраного способу захисту порушеного права.

Крім цього, представник позивача зазначає, що відповідачем - Військовою частиною НОМЕР_1 , пропущено строк для подання відзиву на позовну заяву, а тому просить не брати до уваги поданий відзив.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", електронний документ (ухвала суду про відкриття провадження від 05 березня 2025 року) доставлена в електронний кабінет відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , 29 березня 2025 року о 00 год 45 хв, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Оскільки днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, а сервіс "Електронного кабінету" ЄСІТС за приписами Положення про ЄСІТС є саме такою адресою, то надсилання процесуальних документів за допомогою підсистем ЄСІТС "Електронний кабінет" та "Електронний суд" є днем вручення судового рішення, за умови отримання відповідного повідомлення про його доставляння.

Ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року про відкриття провадження у справі внесена до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС), підписана кваліфікованим підписом, направлена позивачу через підсистему "Електронний суд", та згідно з інформацією АСДС її доставлено до електронного кабінету Військової частини НОМЕР_1 29 березня 2025 року, а з огляду на приписи частини шостої статті 251 КАС України вказаний процесуальний документ вважається врученим 31 березня 2025 року.

Таким чином, суд зазначає, що відповідачем - Військовою частиною НОМЕР_1 , не пропущений строк для подання відзиву на позовну заяву, а тому суд приймає його до розгляду.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є громадянином України, що підтверджено копією паспорта громадянина України (а.с. 15).

Відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 23.08.2022 у справі №757/21770/22-к, до ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.10.2022 включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0001380 від 09.06.2022, та одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 1925 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (а.с. 52).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16.11.2022 ОСОБА_1 продовжено строк тримання під вартою із визначенням застави в межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (а.с. 56-57).

Згідно з довідкою про звільнення від 30.11.2022, виданої начальником Київського слідчого ізолятора, ОСОБА_1 звільнений з Київського слідчого ізолятора, у зв`язку з внесенням застави (а.с.53 зворот).

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» від 03.02.2025, ОСОБА_1 є особою, стосовно якої зареєстроване кримінальне провадження №0001380 від 09.06.2022, повідомлено про підозру 22.08.2022 за ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.4 ст.28, ч.1 ст.255 КК України, та 29.06.2023 направлено до суду з обвинувальним актом (а.с. 54 зворот).

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 17.01.2025, ОСОБА_1 23.04.2024 зарахований в запас ІНФОРМАЦІЯ_2 (Баранівка) (а.с. 39 зворот).

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 07.01.2025 солдата запасу ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби (а.с. 43).

Згідно з військово-обліковим документом №3 ОСОБА_1 з 07.01.2025 взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 42).

19.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_8 позивач призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для проходження військової служби у розпорядження командира в/ч НОМЕР_2 (а.с. 55).

Згідно з військово-обліковим документом із системи «Резерв+» сформованим 22.01.2025, ОСОБА_1 згідно з постановою ВЛК від 07.01.2025 визнаний придатним до військової служби, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Баранівка), має присвоєне звання "солдат", у зв`язку з чим знятий з військового обліку із зазначенням: військовослужбовці (а.с. 46 зворот).

Позивач не погоджується з діями відповідачів та наголошує, що його призов є незаконним, оскільки він є особою, яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі за статтями 255 ч.1, 255 ч.2 КК України, а тому вважаючи наказ про призов на військову службу протиправним, звернувся з позовом до суду для відновлення своїх порушених прав.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин (17.05.2024 року).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до п. 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку); розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Пунктом 11 Положення №154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема: здійснюють взяття громадян України на військовий облік призовників; розподіляють призовників під час їх взяття на військовий облік призовників і направлення для проходження базової військової служби за видами (родами сил і військ) Збройних Сил, іншими військовими формуваннями; сприяють особам, звільненим з військової служби, а також членам їх сімей в оформленні документів для надання визначених законодавством пільг та допомог.

Таким чином, обов`язки щодо мобілізації на військову службу за призовом, звільнення з військової служби, покладено, зокрема, на відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Механізм організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних встановлено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі - Порядок №1487).

Згідно з п.1 Порядку №1487 він визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.

Відповідно до п.79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:

- організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;

- здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;

- проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;

- виконують архівно-довідкову роботу з питань військового обліку;

- виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з п.81 Порядку №1487 взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.

Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.

Згідно з п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Відповідно до п.12 Положення №154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Отже відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 , є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обліку і військової служби, саме на нього покладено обов`язок щодо прийняття рішення про виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до записів у військовому квитку позивача серії НОМЕР_3 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_9 17.01.2025, ОСОБА_1 23 квітня 2024 року зарахований в запас на підставі пп.2 п.1 ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Відповідно до військово-облікового документу №3 07.01.2025 ОСОБА_1 взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_7 , та в подальшому, відповідно до наказу №18 від 19.01.2025, призваний та направлений для проходження військової служби у розпорядження командира В/ч НОМЕР_2 .

Позивач не погоджується з такими діями ІНФОРМАЦІЯ_2 так, оскільки позивач підозрюється та обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.255 КК України, а тому не підлягає мобілізації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560).

Згідно із пунктом 1 Порядку №560 він визначає:

- механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

- процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів;

- процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи;

- процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення;

- організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби;

- процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

- механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.

Пунктом 4 Порядку №560 передбачено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані, зокрема:

- підозрювані або обвинувачені особи, які під час досудового розслідування або судового розгляду тримаються під вартою, крім тих, що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України. Зазначені особи, стосовно яких скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, повинні невідкладно, але не пізніше 48 годин з дня оголошення ухвали про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання;

- підозрювані або обвинувачені особи, до яких під час досудового розслідування або судового розгляду застосовано інший захід, ніж запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, крім тих, що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ухвали слідчого судді про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

У своєму відзиві відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 вказує, що до 16.01.2025 п.4 ПКМУ №560 регламентував лише призов засуджених осіб, що узгоджувалося зі статтею 4 Закону №2232-XII.

Зазначає, що зміни, внесені до пункту 4 ПКМУ №560 з 16.01.2025, суперечать частині 5 статті 1 Закону №2232-XII, оскільки відповідно до цієї норми громадяни України можуть бути звільнені від виконання військового обов`язку лише на підставах, визначених цим Законом. Водночас, розширення Постановою КМУ №560 переліку осіб, які не можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації, на підозрюваних та обвинувачених, до яких під час досудового розслідування або судового розгляду застосовано інший захід, ніж запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, не відповідає законодавчому регулюванню, оскільки такий перелік не передбачений Законом №2232-XII.

На противагу вказаному, позивач зазначає, що оскільки згідно з наказом №18 від 19.01.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобілізація ОСОБА_1 була здійснена 19.01.2025, а вищенаведені зміни до постанови КМУ №560 набрали чинності 16.01.2025, тобто заборона мобілізації позивача, як обвинуваченого за ст.255 КК України, прямо передбачена п.4 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.

Як свідчать матеріали справи, а саме витяг з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , станом на 03.02.2025 є особою стосовно якої зареєстровано КП 0001380 від 09.06.2022, повідомлено про підозру 22.08.2022, запобіжний захід 29.11.2022, застава Орган Головне Слідче управління Національної поліції України статті 28 ч.4, 190 ч.4, 28 ч.4, 255 ч.1, 190 ч.4 КК України, 29.06.2023 направлено до суду з обвинувальним актом (а.с. 54 зворот).

Відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації №18 від 19.01.2025, солдат ОСОБА_1 19.01.2025 призваний та направлений для проходження військової служби у розпорядження командира В/ч НОМЕР_2 (а.с. 55).

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в Рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997 зазначив, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України).

Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).

У спірних правовідносинах відсутні підстави стверджувати про наявність зворотної дії закону або іншого нормативно-правового акта в часі, оскільки спірні між сторонами в цій справі правовідносини виникли після 16.01.2025, тобто після внесення відповідних змін до постанови КМУ №560.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 , приймаючи оскаржуваний наказ від 19.01.2025 №18 в частині призову ОСОБА_1 та направлення для проходження військової служби, діяв недобросовісно та необґрунтовано, оскільки при прийнятті оскаржуваного наказу не врахував норми чинного законодавства, а саме Порядок №560, відповідно до якого позивач, як обвинувачений за ст.255 КК України, не підлягав призову на військову службу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про призов військовозобов"язаних на військову службу під час мобілізації" №18 від 19.01.2025 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації до лав ЗСУ є протиправним, прийнятим не у відповідності до норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування та включення до списків особового складу частини, суд зазначає наступне.

Відповідно до Законів України "Про Збройні Сили України", "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про Державну спеціальну службу транспорту", "Про національну безпеку України" та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153, з метою подальшого вдосконалення та належної організації обліку особового складу Міністерства оборони України, Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року №280 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України (далі - Інструкція №280).

Згідно з пунктом 1, 2 Розділу XII Інструкції №280, для обліку особового складу в особливий період використовуються:

1) на особовий склад, який перебуває на військовій службі (здійснює трудову діяльність), а також військовослужбовців, які проходили службу у військовому резерві за контрактом та призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, - облікові документи, які велися на нього у військовій частині в мирний час;

2) на військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період - особові справи, обліково-послужні та послужні (скорочені послужні) картки (відповідно до категорії обліку таких осіб за видами військової служби), отримані з ТЦК та СП.

Військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 30-32 розділу II цієї Інструкції.

Пунктами 30-32 розділу II Інструкції №280 визначено, що виключно на підставі наказів по стройовій частині здійснюється зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків військової частини.

Зарахування до списків особового складу військової частини здійснюється у день прибуття військовослужбовців (прийому на роботу працівників) до військової частини.

Підставою для видання наказу про зарахування до списків особового складу військової частини (про прийом на роботу працівника) є:

1) для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця;

2) для військовослужбовців, військову службу яким було призупинено, - виправдувальний вирок суду (його належним чином завірена копія), що набрав законної сили, постанова органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, наказ відповідного командира (начальника) по особовому складу про продовження військовослужбовцю військової служби та дії контракту;

3) для працівників - трудові договори (або контракти) та особисті заяви про прийом на роботу з відповідним рішенням командира (начальника) щодо їх прийняття.

До списків особового складу військової частини не зараховуються особи, відряджені з інших військових частин.

Зараховування до списків особового складу військової частини або виключення із них здійснюється із поіменним зазначенням кожного військовослужбовця в наказі по стройовій частині.

Отже, організація обліку та призову громадян в особливий період, покладена на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, разом з тим, зарахування до штату військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Відповідне зарахуванням здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Слід зазначити, що з дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця.

Абзацом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Суд зазначає, що Законом №2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов, а тому позовні вимоги про визнання незаконним та скасування спірного наказу задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 05.02.2025 у справі №160/2592/23 вказав, що "... процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу" (пункт 56).

Отже, правовідносини щодо зарахування до списку особового складу військової частини військовослужбовця не є релевантними щодо правовідносин щодо оскарження призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано доказів звернення до відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , із рапортом про звільнення з військової служби, а тому суд не вбачає правових підстав для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу.

Однак, суд зазначає, що позивач має право у встановленому законом порядку ініціювати питання про звільнення з військової служби шляхом звернення до військової частини з відповідним рапортом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування та включення до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , а також в частині зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

В силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) та Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про призов військовозобов"язаних на військову службу під час мобілізації" №18 від 19.01.2025 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації до лав ЗСУ та направлення для проходження військової служби у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 .

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 (дев`яносто шість) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 19 серпня 2025 року.

Суддя А.В. Горовенко