Справа № 380/24921/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 рокусправа № 380/24921/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державного Пенсійного фонду України (далі ПФ України, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 3), у якій просить:

- зобов`язати ПФУ забезпечити її загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням по старості на підставі та умовах визначених у позові;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 16 від 06.03.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в Конституції України не має визначення стажу для призначення пенсії, факт надання пенсійного забезпечення пов`язаний лише із настанням старості. Позивач вважає, що достатньо лише Конституції України для отримання пенсії.

Ухвалою суду від 16.12.2024 було залишено позовну заяву без руху з метою:

- конкретизації відповідача чи відповідачів у справі із зазначенням їх реквізитів та уточнення прохальної частини позовної заяви з урахуванням способів захисту, передбачених частиною першою статті 5 КАС України;

- сплати судового збору.

29.01.2025 від позивача надійшло клопотання з проханням звільнити її від сплати судового збору у зв`язку з відсутністю доходу, а також долучено додаток до позовної заяви з вимогою № 4 зміст якої викладено наступним чином: прошу суд визнати підробкою рішення про відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області і визнати цілком та повністю протиправним, а також прийняти рішення по призначенні ОСОБА_1 державної пенсії по віку Державним Пенсійним фондом України (вул. Володимира Великого,54), який не надав письмової відмови згідно чинного законодавства за 1991-1992 з 55 років і 75%, точніше у розмірі 75% від середньої заробітної плати в Україні на сьогоднішній день (16000 грн.) і такою має бути мінімальна пенсія на 2025 рік.

Ухвалою суду від 03.02.25 було продовжено процесуальний строк звернення до суду.

11.02.25 від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 11341) та уточнення позовних вимог та складу відповідачів.

Ухвалою суддя від 17.02.2025 відкрила провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішила розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання.

05.03.2025 за вх. № 18923 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи та прийняття справедливого рішення.

10.03.2025 за вх. № 19926 від представника ГУ ПФУ у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Представник зазначає, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до п. 3 Порядку 637, в разі відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Аналізуючи вищенаведені правові норми та зважаючи на викладені обставини в їх сукупності представник відповідача вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови позивачці у призначенні пенсійної виплати є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції та законах України.

25.03.2025 за вх. № 25051 від представника ГУ ПФУ у Волинській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача зазначає, що згідно п.п. 3 п. 2.4 Інструкції записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряється печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.03.2020 у справі № 155/1180/17 дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи періодів зазначених в трудовій книжці, яка не оформлена в установленому порядку. З огляду на викладене, згідно поданих документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, документи про стаж) страховий стаж позивача становить 09 місяців 23 дні. Представник відповідача вказує, що у зв`язку з невиконанням однієї із умов призначення пенсії, передбаченої ст. 26 Закону України № 1058, а саме наявність необхідного страхового стажу, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії по віку.

ПФ України правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії.

За принципом екстериторіальності, документи ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком розглядалися ГУ ПФУ у Волинській області.

За результатом розгляду заяви від 27.02.2024 та доданих документів, ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення від 06.03.2024 № 16 про відмову у призначенні пенсії.

Під час прийняття вказаного рішення ГУ ПФУ у Волинській області вказало, що ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком у віці 60 років.

Страховий стаж заявниці на момент звернення становить 0 років 9 місяців 23 дні. Відповідно до ст. 26 Закону № 1058 страховий стаж необхідний для призначення пенсії за віком на момент звернення заявниці, становить 31 рік.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2027 по 31.12.2027 від 24 до 34 років, після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу починаючи з 01.01.2028 від 15 до 25 років.

Як видно з тексту рішення прийнятого ГУ ПФУ у Волинській області до страхового не зараховано період навчання згідно диплома НОМЕР_1 , оскільки диплом видано на прізвище « ОСОБА_2 » та відсутній додаток до диплома рекомендовано залучити додаток до диплома та документ про зміну прізвища.

Не зараховано також період догляду до 3-х років за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як в свідоцтві про народження відсутня відмітка про видачу паспорта дитині та відсутня інформація про здійснення догляду, рекомендовано залучити паспорт дитини або довідку про здійснення догляду до 3-х років.

Не зараховано період роботи згідно довідки № 555 від 12.09.2002, оскільки довідка подана в копії на прізвище « ОСОБА_2 », рекомендовано залучити оригінал довідки про роботу.

Не зараховано період роботи згідно довідки № 104/28 від 05.08.2002, так як довідка видана на прізвище « ОСОБА_2 » та відсутнє перейменування підприємства, рекомендовано залучити довідку про перейменування підприємства та документ про зміну прізвища.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у п. 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

Згідно з п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного Фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 згаданого Закону, та інші особи, передбачені таким Законом.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 вказаного Закону, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частини 1-3 ст. 24 Закону №1058-ІV визначають, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та а який щомісяця сплачені страхову внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною пергою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 згаданого Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фону відповідно до вимог згаданого Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала обов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз таких норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Щодо періодів роботи, що не були зараховані до страхового стажу позивача, суд зазначає наступне.

На час заповнення трудової книжки щодо вказаного періоду роботи діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).

Згідно з п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Наведене в повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

За таких обставин, відповідач 3 фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про догляд за дитиною на позивача, періоду роботи згідно довідки № 555 від 12.09.2002, періоду роботи згідно довідки № 104/28 від 05.08.2002 що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Суд також звертає увагу відповідача на те, що згідно з п. 1.8 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Отже, відповідач 3 міг скористатись зазначеним механізмом та повідомити позивача про недостатність документів, необхідних для прийняття рішення по суті заяви.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

У вказаному випадку, відповідач 3 розглядаючи заяву позивача, мав достатні повноваження для вжиття заходів, спрямованих на отримання паспорту дитини або довідки про здійснення догляду до 3-х років, оригінал довідки про роботу, довідки про перейменування підприємства та документу про зміну прізвища з метою самостійного уточнення необхідних відомостей.

Проте, відповідач 3 не надав докази вчинення ним як органом якому визначено опрацювання заяви позивача про перерахунок пенсії будь-яких дій для отримання необхідних документів для прийняття рішення по суті заяви позивача у цій частині.

Суд наголошує на тому, що відповідач 3 розглядаючи заяву позивача мав достатні повноваження для отримання усіх необхідних документів.

Окрім того, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що витребування, перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Неможливість пенсійного органу скористатись правом на перевірку таких документів не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на соціальний захист та пенсійне забезпечення.

З врахуванням наведеного, суд висновує, що рішення У ПФУ у Волинській області № 16 від 06.03.2024 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком є протиправним, а тому таке необхідно скасувати.

Щодо вимоги про призначення пенсії, суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2024 у справі №580/3690/23 дійшов висновку, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення або вчинив бездіяльність за наслідками звернення особи, але таке рішення чи вчинена бездіяльність визнані судом протиправними з огляду на невідповідність чинному законодавству, то суд, як виняток, за відсутності сумнівів у тому, що суб`єктом звернення (позивачем у справі) дотримано усіх визначених законом умов для отримання позитивного результату за наслідками розгляду його звернення та за умови відсутності у суб`єкта, що уповноважений прийняти відповідне рішення за наслідками звернення позивача, дискреції (можливості на власний розсуд визначити зміст рішення та обрати на підставі поданих позивачем документів один з варіантів дій), вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду.

Дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви позивача має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що відмовив позивачу у призначенні пенсії, тобто ГУ ПФУ у Волинській області.

З метою належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення з врахуванням правової оцінки суду, наданої у рішенні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для його розподілу.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 16 від 06.03.2024, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (, адреса місцезнаходження: 43027, м. Луцьк, Київський майдан, 6) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 27.02.2024 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення з врахуванням правової оцінки суду, наданої у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 18.08.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна