Справа № 600/2318/24-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2318/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов Олег Валерійович

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

19 серпня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 родився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Грузії, документований посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 від 14.03.2023 року (дата закінчення строку дії 13.03.2033) (а.с.7-8).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи від 13.04.2023 року, №525800 ОСОБА_2 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 з 13.04.2023 року по теперешній час. Унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 558 (а.с.9); РНОККП (а.с.10).

Також, дослідженням матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 є батьками:

- ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.25), громадянин Грузії, який документований на території України посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_3 від 07.02.2023 року (а.с.26) та є студентом юридичного факультету денної форми навчання Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича (а.с.27);

- ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 (а.с.28), громадянина України, який документований паспортом громадянина України № НОМЕР_5 від 10.01.2023 року (а.с.30), зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 19.09.2023 року по теперешній час (а.с.29), є студентом юридичного факультету денної форми навчання Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича (а.с.27).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем (дата реєстрації 17.03.2005 року), основний вид діяльності 52.62.2 Роздрібна торгівля на ринках (а.с.31).

Постановою про заборону в`їзду в Україну від 07.06.2023 року, №7279/65-01-2023, відповідачем прийнято рішення заборонити громадянину Грузії ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , стать: чоловіча, місце народження: Грузія, країна постійного проживання: не встановлено, дані паспортного документа іноземця (вид, серія, номер орган, який видав, дата видачі): 16АВ89578 в`їзд в Україну строком на 3 роки.

Згідно мотивувальної частини постанови, підставою для її прийняття стало наступне: «Перевіркою отриманої інформації в законному порядку встановлено, що з метою легалізації на територію України прибув громадянин Грузії ОСОБА_8 , являється суб`єктом підвищеного злочинного впливу, членом організованої злочинної групи, яка вчиняє тяжкі злочини.

Ураховуючи, що ОСОБА_8 негативно впливає на криміногенну обстановку на території Чернівецької області, являється суб`єктом підвищеного злочинного впливу та те, що ці дії суперечать інтересам боротьби з організованою злочинністю …» (а.с.16).

Підставою для прийняття такої постанови стала довідка про заборону в`їзду іноземця №2393т/55/123-2023 (гриф таємності «Таємно») та матеріали до неї («Нетаємно), які досліджені судом при прийнятті цього рішення.

Зокрема, відповідно до змісту наведеної довідки УСР в Чернівецькій області ДСР НП України в ході здійснення своїх повноважень отримано інформацію відносно іноземця, який несе загрозу інтересам боротьби з організованою злочинністю ОСОБА_2 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , стать: чоловіча, громадянство (підданство): Грузія, країна постійного проживання: Грузія, дані паспортного документа іноземця (вид, серія, номер орган, який видав, дата видачі): закордонний паспорт громадянина Грузії № НОМЕР_6 , місце народження: Грузія, місце роботи, посада: не відомо, місце проживання (перебування): Грузія.

Відомості, що обґрунтовують необхідність прийняття рішення про заборону в`їзду (з метою унеможливлення витіку таємної інформації, у цьому рішенні інформація подається в скороченому вигляді, без згадування інших фігурантів організованої злочинної групи та фактів, які можуть ідентифікувати ту чи іншу діяльність):

- на території Чернівецької області діє організована злочинна група на етнічній основі, членом якої є громадянин Грузії ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які спільно з іншими особами, які займаються злочинною діяльністю, яке спрямоване на незаконне збагачення шляхом виготовлення, придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів до місць позбавлення волі;

- ОСОБА_2 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, покинув територію України та виїхав до Грузії. Однак маючи злочинний вплив на членів організованої злочинної групи які залишились на території України продовжує координувати злочинну діяльність через мережу Інтернет та має намір повернутися на територію України;

- підтримує зв`язки з особою, яка має так званий статус «злодій в законі»;

- підставою для ствердження наведеного стала відповідна оперативна записка.

Результати перевірки за інформаційними системами й обліками: не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався, майнові зобов`язання перед юридичними та фізичними особами в Україні відсутні, не перебуває в статусі біженця в Україні, або особи, яка потребує додаткового чи тимчасового захисту.

Матеріали до довідки про заборону в`їзду іноземця №2393т/55/123-2023 (гриф таємності «Таємно»), містять інформацію яка синтезована в ній.

07.08.2023 року Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України, сформовано Доручення №7280/55/01-2023, яким начальнику головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України підполковнику ОСОБА_10 доручено заборонити в`їзд в Україну ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на 3 (три) роки (а.с.17).

Рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 03.12.2023 року помічником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » - начальником кінологічного відділення капітаном ОСОБА_11 прийнято рішення про відмову у в`їзді в Україну ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).

Також, у матеріалах справи наявна інформація щодо відсутності судимості в ОСОБА_7 , як в Україні так і в Грузії (а.с.21-24), та позитивна характеристика на ОСОБА_9 від 11.04.2024 року, №4 за підписом голови громадської організації «Конгрес азербайджанців України Чернівецької області» (а.с.32).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Засади, якими керується суд при здійсненні правосуддя у цій справі

Предметом цього позову є постанова Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №7279/55/01-2023 від 07 червня 2023 року про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_12 строком на три роки.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про заборону в`їзду в Україну №7279/55/01-2023 від 07 червня 2023 року, позивач вважає, що вона є необґрунтованою, оскільки ґрунтується на недоведених фактах, порушує право позивача на возз`єднання з сім`єю (з синами) та прийнята з порушенням процедури.

У той ж час, відповідач обґрунтовуючи правомірність оскаржуваної постанови, зазначає, що він наділений компетенцією надавати оцінку наявності в діях відповідних суб`єктів загроз (реальних та/або потенційних) законним інтересам держави, громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, вживати за результатами такої оцінки відповідні дії, спрямовані на попередження таких загроз, їх локалізацію та усунення. При цьому наведені дії перебувають в межах його розсуду.

Також, звертає увагу суду, що оскаржувана постанова за формою відповідає вимогам Інструкції про порядок прийняття уповноваженим підрозділом Національної поліції України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.04.2022 № 209 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.04.2022 за № 404/37740), а тому за таких обставин підстав для її скасування немає.

4.4. Отже, в межах цієї справи суд наддасть оцінку правомірності постанови Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про заборону в`їзду в Україну №7279/55/01-2023 від 07 червня 2023 року через призму її: обґрунтованості; відповідності встановленої форми; та пропорційності втручання в право на возз`єднання з сім`єю.

Одночасно з цим, суд звертає увагу, що при вирішенні цього спору, він виходить з того, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

Будь-яка свавільність з боку уповноваженого суб`єкта публічної адміністрації в правовій державі є неприпустимою, та має присікатись у правомірний спосіб, у тому числі з метою недопущення подібного в майбутньому (превентивний характер).

Відповідно до частини 1 статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно частини 1 статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Водночас суд звертає увагу на положення частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року, №3773-VI (далі Закон №3773).

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Статтею 13 Закону №3773 наведено перелік підстав для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну.

Зокрема, згідно абзацу 2 частини 1 статті 13 Закону №3773 в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю.

Згідно частини 2 статті 13 Закону №3773 за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України, а відповідно до частини 3 цієї ж статті Закону №3773 рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Пунктом 1 Інструкції №209 визначено порядок прийняття міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який забезпечує реалізацію повноважень Національної поліції України щодо участі в боротьбі з організованою злочинністю, рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 867 «Про утворення територіального органу Національної поліції» та пункту 1 розділу І Положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України 23.10.2019 № 1077 (у редакції наказу Національної поліції України від 05.12.2022 № 859) (далі Положення про ДСР) таким міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який бере участь у реалізації державної політики з питань боротьби з організованою злочинністю та згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність, є Департамент стратегічних розслідувань.

Отже, синтезуючи наведені вище нормативно-правові приписи, слід прийти до висновку, що відповідач по цій справі є уповноваженим органом на прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року, №580-VIII (далі - Закон №580) Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Стаття 2 Закону №580 покладає на поліцію завдання із надання поліцейських послуг у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з підпунктами 1- 4, 26 частини першої статті 23 Закону №580 поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону.

Крім цього, відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення про ДСР завданнями Департаменту є реалізація повноважень Національної поліції України в частині боротьби з організованою злочинністю, а саме: виявлення, припинення і попередження незаконної діяльності суспільно небезпечних організованих груп і злочинних організацій; здійснення заходів, спрямованих на координацію діяльності органів (підрозділів) поліції у сфері боротьби з тероризмом відповідно до компетенції, визначеної законодавством України; здійснення оперативно-розшукової діяльності, спрямованої на здобуття інформації про криміногенні процеси в злочинному середовищі, пов`язані з протиправною діяльністю окремих осіб та злочинних угрупувань.

Департамент відповідно до покладних на нього завдань прогнозує криміногенну ситуацію в державі та окремих її регіонах, здійснює відповідно до законодавства заходи, спрямовані на виявлення, попередження і припинення діяльності організованих груп та злочинних організацій, їх організаторів та учасників, установлює причини і умови, що сприяють учиненню правопорушень, та вживає в межах компетенції заходи щодо їх усунення.

Аналізуючи положення наведених нормативних приписів, враховуючи в тому числі превентивний (попереджувальний) характер діяльності (загальна та спеціальна превенція) відповідача, слід прийти до висновку, що Департамент стратегічних розслідувань, будучи міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який бере участь у реалізації державної політики з питань боротьби з організованою злочинністю та згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність, наділений компетенцією надавати оцінку наявності в діях відповідних суб`єктів загроз (реальних та/або потенційних) інтересам боротьби з організованою злочинністю та приймати за результатами такої оцінки відповідне рішення, спрямоване, окрім іншого, на попередження загроз, прямий або опосередкований вплив на фактори запобігання їхньому виникненню, а також локалізацію та усунення загроз.

Тобто, у даному разі мова є про власний розсуд (дискреційні повноваження) Департаменту стратегічних розслідувань при прийнятті рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям, діяння яких суперечать інтересам боротьби з організованою злочинністю. І в силу законодавства України саме на відповідача покладена така функцію.

Однак такий розсуд не може бути свавільним, він має свої, в тому числі, процедурні межі, про які йдеться в Інструкції №209.

Зокрема, відповідно до пунктів 3,4 Інструкції №209 для прийняття уповноваженим підрозділом поліції рішення про заборону в`їзду відповідно центральним органом управління поліцією, територіальними (у тому числі міжрегіональними) органами поліції, їх відокремленими підрозділами (далі - органами (підрозділами) поліції) готується довідка, у якій зазначаються:

дані про іноземця, якому передбачається заборонити в`їзд: прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) іноземця в називному відмінку латинськими літерами, число, місяць, рік народження, стать, громадянство (підданство) або країна постійного проживання, а також за наявності - дані паспортного документа іноземця (вид, серія, номер, орган, який видав, дата видачі), місце народження, місце роботи, посада, місце проживання (перебування), номери засобів зв`язку;

відомості, що обґрунтовують необхідність прийняття рішення про заборону в`їзду, зокрема, обставини, що є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду;

результати перевірки іноземця за інформаційними системами й обліками, у тому числі функціональними підсистемами єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, банками даних Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол;

відомості про наявність майнових зобов`язань перед юридичними та фізичними особами в Україні;

строк заборони в`їзду в Україну іноземцю.

Довідка готується окремо стосовно кожного іноземця, щодо якого приймається рішення про заборону в`їзду.

Підготовлена органами (підрозділами) поліції (крім уповноваженого підрозділу поліції) довідка разом з матеріалами, що підтверджують обставини і характер вчинення іноземцем діяння, яке суперечить інтересам боротьби з організованою злочинністю (далі - матеріали), надсилається до уповноваженого підрозділу поліції.

На підставі відомостей, викладених у довідці, уповноваженим підрозділом поліції не пізніше п`яти робочих днів готується рішення про заборону в`їзду у формі постанови про заборону в`їзду в Україну.

Якщо інформація, викладена в довідці та в матеріалах, є недостатньою для прийняття рішення про заборону в`їзду, довідка та матеріали надсилаються органу (підрозділу) поліції із зауваженнями та пропозиціями щодо усунення недоліків.

Отже, передумовою для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям, територіальними (у тому числі міжрегіональними) органами поліції, їх відокремленими підрозділами готується довідка, яка разом з матеріалами, що підтверджують обставини і характер вчинення іноземцем діяння, яке суперечить інтересам боротьби з організованою злочинністю, надсилається до уповноваженого підрозділу поліції, яким є відповідач у цій справі.

Судом встановлено, що підставою для прийняття постанови Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №7279/55/01-2023 від 07 червня 2023 року, стала довідка про заборону в`їзду іноземця №2393т/55/123-2023 (гриф таємності «Таємно») та матеріали до неї («Нетаємно), які досліджені судом при прийнятті цього рішення (див. пункти 3.5. 3.6. цього рішення).

Зокрема, відповідно до змісту наведеної довідки УСР в Чернівецькій області ДСР НП України в ході здійснення своїх повноважень отримано інформацію відносно іноземця, який несе загрозу інтересам боротьби з організованою злочинністю ОСОБА_1 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Останній, входить до організованої злочинної групи на етнічній основі та спільно з іншими особами, які займаються злочинною діяльністю, яка спрямована на незаконне збагачення шляхом виготовлення, придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів до місць позбавлення волі; з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, покинув територію України та виїхав до Грузії; підтримує зв`язки з особою, яка має так званий статус «злодій в законі»

Підставою для ствердження наведеного стала відповідна оперативна записка.

Аналізуючи наведену інформацію, а також враховуючи особливості утворення оперативної інформації, слід прийти до висновку, що відповідачем здобута конкретна інформація, відносно визначеного кола осіб, яка свідчить про загрозу створення стійкого злочинного угрупування, яке спрямовує свою діяльність на незаконне збагачення шляхом виготовлення, придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів до місць позбавлення волі.

І одним із фігурантів є позивач по справі - ОСОБА_2 ( ОСОБА_7 ).

При цьому суд звертає увагу, що інформація, яка наявна в довідці та матеріалах до неї, а в подальшому частково відображена в оскаржуваній постанові, свідчить про вжиття ДСР попереджувальних (превентивних) заходів щодо злочинної діяльності наведених вище осіб, в тому числі позивача, при цьому реєстрація такої на цій стадії не обов`язково має бути в Єдиному реєстрі досудового розслідування.

Водночас, в контексті наведеного, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, яка викладена в його постанові від 27.05.2021 року, справа 9№826/9102/18 (адміністративне провадження №К/9901/17334/19), згідно якої: «46. Суди першої та апеляційної інстанцій правильно виходили з того, що право на обмеження доступу до території держави для осіб, які не є громадянами цієї держави, є суверенним правом Держави Україна, і, обґрунтовуючи застосування такого права відповідними припущеннями та посиланнями на інтереси держави, відповідач діяв у межах наданих йому законодавством повноважень».

За таких обставин, враховуючи викладене у своїй сукупності, суд вважає, що при прийнятті постанови про заборону в`їзду №7279/55/01-2023 від 07 червня 2023 року ДСР діяв обґрунтовано, в межах повноважень наданих йому законодавством.

У даному разі, підставою для прийняття оскаржуваного рішення стала конкретна, а не абстрактна інформація щодо потенційної злочинної діяльності позивача на території України.

При цьому суд вважає за необхідним зазначити, що настання будь-яких негативних наслідків від перебування позивача на території України, які можуть наступити або не наступити взагалі, не впливає на право ДСР застосовувати заходи превентивного (попереджувального) характеру.

Наявність судимості або її відсутність, реєстрація кримінального провадження, позитивна характеристика від етнічних організацій, не спростовує факти щодо потенційної злочинної діяльності позивача на території України.

Водночас суд вважає за необхідним звернути увагу на те, що згідно позову позивач проживає в Україні з 1988 року, однак громадянство України не прийняв, будучи громадянином Грузії входить до складу іншої етнічної громади азербайджанців України, що підтверджується відповідною характеристикою від громадської організації «Конгрес азербайджанців України Чернівецької області».

Така невизначеність позивача у правовому зв`язку з Україною, та тісна співпраця з іншими етнічними громадами, у сукупності з наведеною вище оперативною інформацією, породжує небезпідставні сумніви в його бажанні використовувати таку невизначеність для зловживання правом. Це в тому числі пояснює залишення ним території України з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, про що йшлося у довідці про заборону в`їзду іноземця №2393т/55/123-2023 (гриф таємності «Таємно»).

Щодо відповідності встановленої форми

Як зазначалось судом вище, відповідно до пункту 3 Інструкції №209 для прийняття уповноваженим підрозділом поліції рішення про заборону в`їзду відповідно центральним органом управління поліцією, територіальними (у тому числі міжрегіональними) органами поліції, їх відокремленими підрозділами готується довідка, а відповідно до абзацу 2 пункту 4 цієї ж Інструкції, на підставі відомостей, викладених у довідці, уповноваженим підрозділом поліції не пізніше п`яти робочих днів готується рішення про заборону в`їзду у формі постанови про заборону в`їзду в Україну.

Згідно пункту 5 Інструкції №209 у постанові про заборону в`їзду в Україну не допускається викладення інформації з обмеженим доступом.

Отже, з викладеного слідує, що підставою для готування рішення про заборону в`їзду у формі постанови про заборону в`їзду в Україну є довідка, у якій відображається інформація про: дані про іноземця, якому передбачається заборонити в`їзд: прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) іноземця в називному відмінку латинськими літерами, число, місяць, рік народження, стать, громадянство (підданство) або країна постійного проживання, а також ЗА НАЯВНОСТІ - дані паспортного документа іноземця (вид, серія, номер, орган, який видав, дата видачі), місце народження, місце роботи, посада, місце проживання (перебування), номери засобів зв`язку; відомості, що обґрунтовують необхідність прийняття рішення про заборону в`їзду, зокрема, обставини, що є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду; результати перевірки іноземця за інформаційними системами й обліками, у тому числі функціональними підсистемами єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, банками даних Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол; відомості про наявність майнових зобов`язань перед юридичними та фізичними особами в Україні; строк заборони в`їзду в Україну іноземцю.

Інформація з обмеженим доступом, яка наявна в довідці у рішенні про заборону в`їзду у формі постанови про заборону в`їзду в Україну, не відображається.

Також, аналізуючи наведені положення пункту 3 Інструкції №209, слід прийти до висновку, що дані паспортного документа іноземця (вид, серія, номер, орган, який видав, дата видачі), місце народження, місце роботи, посада, місце проживання (перебування), номери засобів зв`язку, відображаються у довідці виключно за її наявності, а отже їх відсутність не свідчить про порушення форми.

Судом співставлено зміст довідки про заборону в`їзду іноземця №2393т/55/123-2023 (гриф таємності «Таємно») (з матеріалами до неї («Нетаємно)), зі змістом рішення про заборону в`їзду у формі постанови Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про заборону в`їзду в Україну, №7279/55/01-2023 від 07 червня 2023 року, якою заборонено громадянину Грузії ОСОБА_12 ( ОСОБА_7 ) в`їзд в Україну строком на 3 роки.

Співставленням встановлено, що за своїм змістом наведені документи є подібними, при цьому оскаржувана постанова по відношенню до довідки носить загальний характер, оскільки в ній відсутні конкретні факти та прізвища щодо потенційної злочинної діяльності позивача на території України, в силу того, що такій інформації присвоєно гриф таємності «Таємно», що відповідає положенням пункту 5 Інструкції №209.

Водночас суд звертає увагу, що представник позивача мав можливість ознайомитися з довідкою про заборону в`їзду іноземця №2393т/55/123-2023 (гриф таємності «Таємно») (з матеріалами до неї («Нетаємно)).

Отже, підсумовуючи наведене, слід прийти до висновку, що постанова про заборону в`їзду у формі постанови Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про заборону в`їзду в Україну, №7279/55/01-2023 від 07 червня 2023 року, за формою відповідає вимогам Інструкції №209.

Щодо пропорційності втручання в право на возз`єднання з сім`єю.

Правомірність обмеження прав (законних очікувань) фізичних осіб з боку держави неодноразово була предметом розгляду Європейського суду з прав людини, внаслідок чого Суд сформував уніфіковану позицію, за якою обмеження у реалізації будь-якого права може бути визнане правомірним за дотримання таких умов, як законність, легітимна мета та необхідність у демократичному суспільстві.

При цьому суд зазначає, що у цій справі позивач обрав позицію, згідно якої держава Україна непропорційно втрутилася в права на возз`єднання з сім`єю, що гарантовано статтею 8 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно пунктів 1-3 статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та першого Протоколу до неї, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З викладеного слідує, що у даному разі також має місце втручання ДСР в права гарантовані статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та першого Протоколу до неї, однак на їх порушенні позивач увагу не акцентує.

Водночас суд звертає увагу, що такий підхід позивача не є унікальним, оскільки Європейський суд з прав людини, вирішував подібні справи, через призму втручання в інші права гарантовані Конвенцією (для прикладу див. Filip Bedros KIRKOROV against Lithuania, Application no. 12174/22, The European Court of Human Rights (Second Section), sitting on 19 March 2024, стаття 10 Конвенції, та стаття 1 першого Протоколу).

За таких обставин, суд у цій справі надає оцінку щодо правомірності втручання ДСР в право позивача на возз`єднання з сім`єю, через призму трискладового тесту.

При цьому суд звертає увагу, що права людини та безпека, є однаково вважливими у цивілізованій державі, а тому при втручанні в права необхідно забезпечити баланс між публічним інтересом, у даному разі інтересам боротьби з організованою злочинністю, та приватним інтересом, а саме права позивача на возз`єднання з сім`єю.

Чи було втручання "передбачено законом"

При надані оцінці на предмет обґрунтованості та відповідності встановленої форми, суд навів нормативне врегулювання правовідносин щодо заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства.

Враховуючи сталу практику Європейського суду за прав людини, суд зазначає, що втручання в конвенційне право не тільки повинно мати підстави в національному законодавстві, але й стосується якості цього законодавства, вимагаючи, щоб воно було сумісним з принципом верховенства права. Таким чином, ця фраза означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто достатньо чітким у своїх термінах, щоб дати особам адекватне уявлення про обставини, за яких і на яких умовах органи влади мають право вдаватися до заходів, що зачіпають їхні права, передбачені Конвенцією. Крім цього, закон повинен забезпечувати певний рівень правового захисту від свавільного втручання з боку органів влади. У питаннях, що зачіпають основоположні права, суперечило б принципу верховенства права, якби правовий розсуд, наданий суб`єкту публічної адміністрації, виражався у вигляді необмеженої влади. Отже, закон повинен з достатньою чіткістю визначати обсяг будь-якого такого розсуду, наданого компетентним органам, і спосіб його здійснення, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання.

Дослідженням правовідносин у цій справ, суд вважає, що втручання в конвенційні права позивача відбулось відповідно до закону, а саме такий захід втручання передбачений статтею 13 Закону №3773, Інструкцією №209, Законом №580 та Положенням про ДСР.

Наведені нормативно-правові акти є доступними та передбачуваними, тобто достатньо чітким у своїх термінах, щоб дати особам адекватне уявлення про обставини, за яких і на яких умовах органи влади мають право вдаватися до заходів, що зачіпають їхні права, передбачені Конвенцією, та забезпечують певний рівень правового захисту від свавільного втручання з боку органів влади.

При цьому суд звертає увагу, що представник позивача мав можливість ознайомитися зі всіма документами, які стосуються заборони в`їзду в Україну ОСОБА_12 ( ОСОБА_7 )

Також, суд зазначає, що відповідно до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від держав не може вимагатися прийняття правових положень, які детально перераховують всю поведінку, що може призвести до прийняття рішення про заборону в`їзду в державу, оскільки такі поняття як «інтереси боротьби з організованою злочинністю» або «національна безпека» не піддаються всеосяжному визначенню.

У даному разі «потенційна загроза» залежить від конкретних обставин справи.

Чи переслідує заборона "законну мету"

Як пункт 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод так і пункт 3 статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та першого Протоколу до неї, передбачають, що втручання в право гарантоване цими статтями Конвенції можливе в тому числі в інтересах національної та громадської безпеки, а також для запобігання злочинам.

Вище судом встановлено, що втручання з боку ДСР в конвенційні права позивача переслідувало легітимну мету запобіганням злочинам, а отже відповідає вимогам Конвенції.

Чи було втручання "необхідним у демократичному суспільстві"

У даному разі мова йтиме про пропоційність втручання в конвенційні права позивача, зокрема чи було таке втручання з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

В цьому питанні конкуруючими є публічний інтерес, який полягає в боротьби з організованою злочинністю, та приватний інтерес щодо возз`єднання позивача із сім`єю.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що в Україні проживає двоє його синів, один із яких є громадянином України і заборона в`їзду позбавила їх можливості жити разом та негативно впливає на їхні права та інтереси.

Дійсно, при прийняття оскаржуваної постанови, ДСР наведені обставини не перевірялися та їм не надавалась відповідна оцінка, будь-яких доказів того, що така інформація у них була в наявності, у матеріалах справи та довідці про заборону в`їзду іноземця немає, що не суперечить вимогам Інструкції №209.

Однак, чи могла наведена інформація вплинути на зміст оскаржуваного рішення?

Суд вважає, що враховуючи особу позивача, оперативну інформацію, яка була використана при прийнятті постанови про заборону в`їзду в Україну №7279/55/01-2023 від 07 червня 2023 року Департамент стратегічних розслідувань, вчинив розумно, оскільки в даному разі публічний інтерес, який полягає в боротьби з організованою злочинністю, переважав приватний інтерес щодо возз`єднання позивача із сім`єю.

При цьому, у разі потреби возз`єднання із повнолітніми синами, які є студентами денної форми навчання Чернівецького національного університету та не досягли 25-річного віку, останні можуть приєднатися до ОСОБА_12 , за межами України, зокрема Грузії.

Будь-якої інформації, яка б свідчила, що за межами України позивачу та його синам загрожує небезпека, має місце не справедливе переслідування немає.

України толерує порядність, законнослухняність, справедливість та доброчесність, оскільки є правовою державою. В той ж час, України не толерує злочинність, нігілізм та антисоціальну поведінку.

Оскаржуване позивачем рішення, є законним, не суперечить здоровому глузду та не є свавільним.

У матеріалах справи немає нічого, що вказувало б на те, що ДСР помилилися в оцінці відповідних фактів або застосував національне законодавство у свавільний або явно необґрунтований спосіб. Позивачем не надано доказів не справедливості провадження відносно нього.

За таких обставин, суд вважає, що ДСР переконливо довів, що заборона на в`їзд, накладена на позивач, була необхідною в інтересах запобігання злочинам і що вона була пропорційною переслідуваній законній меті (цілям).

Верховний Суд Держави Ізраїлю під головуванням А. Барак, вирішуючи фундаментальний спір пов`язаний з протидією терористичним організаціям, в своєму рішенні зазначив Ми не ізольовані в башті зі слонової кістки. Ми живемо життям цієї країни.

Так само суд України, живе життям країни та розуміє і відчуває небезпеку, яка нависла над її суверенітетом.

Для протидії такій небезпеці, органи державної влади мають діяти у правовий спосіб, послідовно та розумно. Будь-які дії, які супроводжуються свавільністю з боку уповноваженого суб`єкта публічної адміністрації, мають присікатись у правомірний спосіб, у тому числі з метою недопущення подібного в майбутньому (превентивний характер).

Розглядаючи цей спір, судом не виявлені порушення вимог законодавства України, які б стали підставою для скасування постанови Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №7279/55/01-2023 від 07 червня 2023 року про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_12 строком на три роки.

Оскаржувана постанова приймалась на підставі документу (довідки), яка складена відповідно до положень Інструкції №209, та ґрунтується на конкретній оперативній інформації.

Відсутність пред`явленої підозри у вчиненні злочину, непогашеної судимості та не перебування у розшуку позивача, не свідчить про необґрунтованість оскаржуваної постанови.

Так само, наявність громадянства України у одного з його синів, не може бути безумовною підставою для в`їзду позивача на територію України.

Право на обмеження доступу до території держави для осіб, які не є громадянами цієї держави, є суверенним правом Держави Україна, і, обґрунтовуючи застосування такого права певними загрозами інтересам держави, Департамент стратегічних розслідувань діяв в межах наданих повноважень.

За таких обставин, аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що зазначений позов не підлягає задоволенню повністю.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Ватаманюк Р.В.