Справа № 380/21596/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 рокуСправа № 380/21596/24 пров. № А/857/12991/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Обрізка І.М., Пліша М.А.,

при секретарі судового засідання Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Буської міської ради Золочівського району Львівської області та Буської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування розпорядження, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 3 березня 2025 року (суддя Мартинюк В.Я., м.Львів), -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2024 (здано на пошту; а.с.25) ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Буської міської ради Золочівського району Львівської області (далі Відділ) та Буської міської ради (далі Рада), в якому просила:

визнати протиправними дії посадових осіб Відділу при проведенні конкурсу на заміщення посади директора Буського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Бузької міської ради (далі Заклад) в частині приймання та формування документів;

визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови "Про призначення на посаду директора Буського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Буської міської ради" від 22.07.2024 №119-К (далі Розпорядження) про призначення на посаду директора Закладу ОСОБА_2 як переможця конкурсу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 3 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, задовольнивши позов.

В апеляційній скарзі наводячи обставини справи вказує, що спірним Розпорядження призначено на посаду директора Закладу Курнатович М.В., яка здобула перемогу у конкурсі, проведення якого відбулося з численними порушеннями, деякі претенденти подали в конкурсну комісію:

- не всі документи для участі у конкурсі (довідку про проходження попереднього (періодичного психіатричного огляду);

- документи після завершення строку на їх подання (Держаний сертифікат про рівень володіння державною мовою (далі також Сертифікат).

Зокрема, претендент Курнатович М.В. не подала у визначений термін Сертифікат. Сам по собі факт складання іспиту на визначення рівня володіння державною мовою, не свідчить про успішне його складення. Третя особа 03.07.2024 лише склала іспит, з невідомим результатом і подала в приймальну комісію доказ цього, що не передбачено жодною нормою, оскільки документом, який засвідчує рівень володіння державною мовою, є Сертифікат.

Причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями посадових осіб Відділу та Розпорядженням про призначення переможця конкурсу на посаду, і є тим потужним аргументом в підтримку позовних вимог (останнє видано за результатами нелегітимного конкурсу).

Відповідачі та третя особа у відзивах на апеляційну скаргу заперечують вимоги такої, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання 14.08.2025 представник позивача Соколов О.В. не з`явився, однак в позапроцесуальний спосіб повідомив про неможливість з`явитися в судове засідання через термінове вибуття в м.Ужгород для надання правової допомоги клієнту у взаємовідносинах з територіальним центром комплектування та соціальної підтримки про що долучив талон-повідомлення єдиного обліку №25649 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.08.2025.

Зваживши, що в попередньому судовому засіданні представник позивача надав пояснення по суті справи, завчасно (на пропозицію суду) не надав письмових пояснень щодо можливості закриття провадження у справі у співвідношенні до нижче викладеної практики Верховного Суду, усвідомлюючи високу відповідальність адвокатури у період військового стану, апеляційний суд вважає за можливе завершувати апеляційне провадження за відсутності представника позивача. Його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, третьої особи, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що системний аналіз положень абзацу другого частини шостої статті 39 Закону України «Про повну загальну середню освіту» (далі Закон № 463-IX) та частини четвертої статті 10 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» (далі Закон № 2704-VIII), у межах даного спору, дозволяють суду прийти до висновку, що Сертифікат повинен бути поданий до обрання чи призначення на посаду, а формальний недопуск особи до участі у конкурсі через відсутність такого, за наявності інших документів, які підтверджують зволікання у видачі такого сертифікату уповноваженим державою органом, не буде переслідувати легітимну мету проведення конкурсу.

Наведене позивачем формальне порушення не може трактуватись судом як суттєве, оскільки при поданні документів для участі у конкурсі третьою особою були подані документи, у підтвердження обставин успішного складання іспиту на знання української мови, з подальшим поданням сертифікату із незначним пропуском строку.

При цьому, аргументи щодо протиправного допуску до участі у конкурсі ОСОБА_3 не стосуються спірного акта індивідуальної дії, як і прав позивача.

Відтак, наведені позивачем аргументи не вказують на протиправність спірного Розпорядження та порушення ним критеріїв правомірності, передбаченим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), а тому таке не може уважатись протиправним та, як наслідок, бути скасованим.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції апеляційний суд зазначає наступне.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 14.06.2024 Виконавчим комітетом Ради прийнято рішення «Про оголошення конкурсу на посаду директора Буського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Буської міської ради» №126, яким з 18.06.2024 оголошено конкурс на зайняття посади директора Закладу.

Відповідно до оголошення прийом документів здійснювався Відділом з 18.06.2024 по 08.07.2024 включно. Учасники конкурсу особисто зобов`язані для участі в конкурсі подати, зокрема, документ, що підтверджує вільне володіння державною мовою (роз`яснено, що відповідно до пункту 10 (фактично 13) частини першої статті 9, частини другої статті 10 Закону № 2704-VIII для керівників закладів освіти всіх форм власності документом, що засвідчує рівень володіння державною мовою є Сертифікат, що видається Національною комісією зі стандартів державної мови (далі Національна комісія).

03.07.2024 ОСОБА_3 подала відповідну заяву про участь у конкурсі, додатком до якої зазначила, зокрема, Сертифікат, а фактично подано витяг з особистого кабінету при складанні іспиту на визначення рівня володіння державною мовою 02.07.2024.

На підставі рішення Національної комісії від 10.07.2024 №229 (далі Рішення) останній в цей же день видано Сертифікат УМД №00257069.

Подібно, 05.07.2024 ОСОБА_2 подана відповідну заяву про участь у конкурсі, додатком до якої зазначила, зокрема, документ про рівень володіння державною мовою, а фактично подано витяг з особистого кабінету при складанні іспиту на визначення рівня володіння державною мовою 03.07.2024.

На підставі Рішення третій особі в цей же день видано Сертифікат УМД №00257183.

Згідно протоколу засідання конкурсної комісії для проведення конкурсу на посаду директора Закладу (далі Комісія) від 11.07.2024 позивачку, третю особу та ОСОБА_3 допущено до конкурсного відбору. При цьому зазначено, що у двох останніх осіб Сертифікати датовані 10.07.2024, тобто після завершення терміну, визначеного для подачі заяв на участь в конкурсі, хоча, як вбачається із наданого претендентами витягів з особистого кабінету, іспити на підтвердження рівня володіння державною мовою такі склали 03.07.2024 та 02.07.2024 відповідно.

Також, у цьому протоколі зазначено і про не повну відповідність поданого документу ОСОБА_3 довідці про проходження попереднього (періодичного) психіатричного огляду.

За результатами проведеного конкурсу, прококолом Комісії від 17.07.2024, переможницею визнано ОСОБА_2 , вирішено подати її кандидатуру Бузькому міському голові для призначення на посаду директора Закладу (далі Рішення).

Розпорядженням з 01.08.2024 ОСОБА_2 призначено на посаду директора Закладу. Начальника Відділу уповноважено укласти строковий трудовий договір з третьою особою терміном на 2 роки. Після закінчення строку дії строкового трудового договору, за умови належного виконання останньою свої обов`язків, продовжити строк дії строкового трудового договору ще на 4 роки без проведення конкурсу.

01.08.2023 Відділом з ОСОБА_2 укладено строковий трудовий договір з керівником закладу загальної середньої освіти Ради про призначення на посаду директора Закладу терміном на 2 роки з 01.08.2024 (далі Контракт).

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційним судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як встановлено, в межах оголошено конкурсу на зайняття посади директора Закладу прийом документів здійснювався Відділом з 18.06.2024 по 08.07.2024 включно.

Позивачка звернулася до суду з цим позовом і оскаржує правомірність саме дій посадових осіб Відділу при проведенні конкурсу на заміщення посади директора Закладу в частині приймання та формування документів, а також Розпорядження, яке є кінцевим рішенням за наслідками проведеного конкурсу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти, регулюються Законом України «Про освіту» (далі Закон № 2145-VIII; тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Абзацом першим частини другої статті 26 Закону № 2145-VIII передбачено, що керівник закладу освіти призначається засновником у порядку, визначеному законами та установчими документами, з числа претендентів, які вільно володіють державною мовою і мають вищу освіту.

Правові, організаційні та економічні засади функціонування і розвитку системи загальної середньої освіти визначаються Законом № 463-IX.

Абзацом першим частини першої статті 38 Закону № 463-IX передбачено, що керівником закладу загальної середньої освіти може бути особа, яка є громадянином України, вільно володіє державною мовою, має вищу освіту ступеня не нижче магістра, стаж педагогічної та/або науково-педагогічної роботи не менше трьох років (крім керівників приватних, корпоративних закладів освіти), організаторські здібності, стан фізичного і психічного здоров`я, що не перешкоджає виконанню професійних обов`язків, пройшла конкурсний відбір та визнана переможцем конкурсу відповідно до цього Закону.

За змістом статті 39 цього ж Закону керівник державного, комунального закладу загальної середньої освіти обирається на посаду за результатами конкурсу, що проводиться відповідно до вимог цього Закону та положення про конкурс, затвердженого засновником або уповноваженим ним органом (посадовою особою).

Рішення про проведення конкурсу приймається засновником державного чи комунального закладу загальної середньої освіти або уповноваженим ним органом (посадовою особою).

Рішення конкурсної комісії оформляється протоколом, який підписується всіма присутніми членами конкурсної комісії та оприлюднюється на офіційному вебсайті засновника протягом наступного робочого дня з дня проведення засідання конкурсної комісії.

Для участі в конкурсі подаються такі документи:

заява про участь у конкурсі з наданням згоди на обробку персональних даних відповідно до Закону України "Про захист персональних даних";

автобіографія та/або резюме (за вибором учасника конкурсу);

копія паспорта громадянина України;

копія документа про вищу освіту (з додатком, що є його невід`ємною частиною) не нижче освітнього ступеня магістра (спеціаліста);

документ, що підтверджує вільне володіння державною мовою;

копія трудової книжки чи інших документів, що підтверджують стаж педагогічної (науково-педагогічної) роботи не менше трьох років на день їх подання (крім приватних та корпоративних закладів освіти);

довідка про відсутність судимості;

довідка про проходження попереднього (періодичного) психіатричного огляду;

мотиваційний лист, складений у довільній формі.

Визначені у цьому пункті документи подаються особисто (або уповноваженою згідно з довіреністю особою) до конкурсної комісії у визначений в оголошенні строк, що може становити від 20 до 30 календарних днів з дня оприлюднення оголошення про проведення конкурсу. Уповноважена особа приймає документи за описом, копію якого надає особі, яка їх подає.

Протягом п`яти робочих днів з дня завершення строку подання документів для участі в конкурсі конкурсна комісія:

перевіряє подані документи щодо відповідності установленим вимогам;

приймає рішення про допущення та/або недопущення до участі у конкурсі;

оприлюднює на офіційному вебсайті засновника перелік осіб, допущених до участі у конкурсному відборі (далі - кандидати).

До участі у конкурсі не можуть бути допущені особи, які:

не можуть обіймати посаду керівника закладу загальної середньої освіти відповідно до цього Закону;

подали не всі документи, визначені цим Законом, для участі в конкурсі;

подали документи після завершення строку їх подання.

Конкурсний відбір переможця конкурсу здійснюється за результатами:

перевірки знання законодавства у сфері загальної середньої освіти, зокрема цього Закону, Закону України "Про освіту" та інших нормативно-правових актів у сфері загальної середньої освіти;

перевірки професійних компетентностей шляхом письмового виконання ситуаційного завдання;

публічної та відкритої презентації державною мовою перспективного плану розвитку закладу загальної середньої освіти, а також надання відповідей на запитання членів конкурсної комісії в межах змісту конкурсного випробування.

Конкурсна комісія протягом двох робочих днів з дня завершення конкурсного відбору визначає переможця конкурсу та оприлюднює результати конкурсу на офіційному вебсайті засновника.

Протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення рішення про переможця конкурсу посадова особа засновника (голова відповідної ради чи керівник державного органу) або керівник уповноваженого ним органу (структурного підрозділу з питань освіти) призначає переможця конкурсу на посаду та укладає з ним строковий трудовий договір.

Рішенням Ради від 08.04.2021 №84 затверджено «Положення про проведення конкурсу та призначення на посаду керівників закладів загальної середньої освіти, які перебувають у комунальній власності Буської міської територіальної громади» (далі Положення, Громада відповідно).

Подібні за змістом позовних вимог адміністративні справи неодноразово були предметом дослідження Верховного Суду, який, зокрема, в постанові від 30 серпня 2021 року у справі № 640/7170/19, сформулював таку правову позиції.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що призначення керівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я, у тому числі начальника Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, здійснюється уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я, яким у межах спірних правовідносин є відповідач, на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту. При цьому, організація і проведення конкурсу, включно із оцінкою відповідності учасників конкурсу встановленим вимогам, здійснюється конкурсною комісією в межах своїх дискреційних повноважень.

Варто зауважити, що проведення конкурсу завершується в день ухвалення конкурсною комісією рішення про затвердження його результатів, тобто рішення про визначення переможця конкурсу із внесенням відповідного подання керівникові органу управління, що здійснює призначення переможця конкурсу на посаду керівника закладу, або про відхилення кандидатур усіх учасників конкурсу із пропозицією про призначення повторного конкурсу.

Отже, саме рішення конкурсної комісії, прийняті нею у процесі проведення конкурсу (за результатами конкурсу), можуть бути оскаржені шляхом подання адміністративного позову на підставі пункту 9 частини першої статті 19 КАС, яким передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема щодо оскарження рішень конкурсних комісій, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Аналогічні правові висновки щодо застосування приписів пункту 9 частини першої статті 19 КАС у близьких за змістом правовідносинах наведено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 5 червня 2019 року у справі №817/1678/18, у якій зазначено, що питання призначення на посаду керівника комунального закладу охорони здоров`я є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, а рішення Комісії (конкурсної комісії) про призначення на посаду керівника комунального закладу охорони здоров`я є рішенням конкурсної комісії в розумінні пункту 9 частини першої статті 19 КАС.

У контексті наведеного варто зауважити, що рішенням про переможця конкурсу у даній справі є саме Рішення, яке було обов`язковим для Ради, на його підставі винесено Розпорядження та укладено Контракт.

Право оскарження на підставі пункту 9 частини першої статті 19 КАС Рішення, позивачка, як учасник цього конкурсу, не реалізувала, а натомість подала даний позов.

Наведене дає підстави для висновку, що на заявлені у цій справі позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу та Ради не поширюється дія приписів пункту 9 частини першої статті 19 КАС.

Спір у цій справі стосується також питання правомірності Розпорядження про призначення третьої особи за результатами конкурсу на посаду директора Закладу, який є комунальним закладом освіти.

Апеляційний суд звертає увагу, що заклади освіти, зокрема і Заклад, не є суб`єктами владних повноважень у розумінні положень КАС, а посада директора закладу освіти не належить до посади публічної служби.

Механізм укладення строкового трудового договору з керівником закладу загальної середньої освіти комунальної власності Громади визначає Положення, згідно з пунктами 19-20 якого протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення рішення про переможця конкурсу Буський міський голова призначає переможця конкурсу на посаду, а начальник відділу освіти, культури, молоді та спорту укладає з переможцем конкурсу строковий трудовий договір.

З особою, яка призначається на посаду керівника закладу загальної середньої освіти вперше, укладається трудовий договір строком на два роки, Після закінчення строку дії такого строкового трудового договору та за умови належного його виконання сторони мають право продовжити строк дії відповідного строкового трудового договору ще на чотири роки без проведення конкурсу.

Частиною третьою статті 21 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відтак призначення на посаду керівника комунального закладу освіти здійснюється суб`єктом призначення шляхом винесення відповідного наказу (розпорядження), що є підставою для укладення Відділом з керівником закладу загальної середньої освіти контракту відповідно до приписів КЗпП.

Тобто, спірне у цій справі Розпорядження відповідача є передумовою укладення контракту з переможцем конкурсу на зайняття посади директора Закладу, як особливої форми трудового договору. Після укладення Контракту між Відділом та третьою особою виникли трудові відносини.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС обумовлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пунктів 1, 2, 17 частин першої статті 4 КАС:

адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, у яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, сама лише участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Відтак під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Питання визначення предметної юрисдикції справи, предметом спору у якій є оскарження розпорядчого акту про призначення на посаду керівника комунального закладу охорони здоров`я вирішувалося Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 806/2808/18.

Так, у цій справі, спір у якій стосувався питання правомірності призначення на посаду головного лікаря КО «Радомишльської стоматологічної поліклініки» шляхом винесення Радомишльською РДА розпорядження, Велика Палата Верховного Суду, дійшла висновку, що після укладення контракту між Радомишльською РДА та особою виникли трудові відносини, тобто фактично позовні вимоги стосуються підстав та умов припинення строкового трудового договору головного лікаря КО «Радомишльської стоматологічної поліклініки», стороною в якому (роботодавцем) є керівник органу, в управлінні якого перебуває комунальний заклад.

У контексті спірних правовідносин у справі № 806/2808/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів, а стосується трудових відносин і має вирішуватись судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Так, частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За правилами частини першої статті 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Також апеляційний суд звертає увагу на подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 826/17451/17 та від 5 жовтня 2022 року у справі № 460/280/19.

Таким чином, ураховуючи наведені правові позиції Великої Палати Верховного Суду і Верховного Суду, з огляду на зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин, встановлені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що спір у цій справі має вирішуватись судами за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 319 КАС судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Ураховуючи наведені положення процесуального закону, а також те, що заявлені в цій справі позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, апеляційний суд уважає, що оскаржуване судове рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 3 березня 2025 року скасувати та ухвалити постанову, якою провадження у справі закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства та про наявність у неї права протягом десяти днів з дня отримання повного судового рішення звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді І. М. Обрізко
М. А. Пліш

Повне судове рішення складено 18.08.2025.