Справа № 320/26988/24
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року м. Київ № 320/26988/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції «Про застосування до працівника УПП у місті Києві ДПП дисциплінарного стягнення» від 14.02.2024 №89 про застосування до лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0181419), інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) УПП у місті Києві ДПП, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 29.02.2024 року №354 о/с про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) УПП у місті Києві ДПП, зі служби в поліції з 29.02.2024;

поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) УПП у місті Києві ДПП, з 01.03.2024;

зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити лейтенанту поліції ОСОБА_1 , інспектору взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) УПП у місті Києві ДПП, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.03.2024.

Позивач, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом Департаменту патрульної поліції «Про застосування до працівника УПП у місті Києві ДПП дисциплінарного стягнення» від 14.02.2024 №89, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 та 4 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, підпунктів 2.1, 2.3. пункту 2 розділу І Інструкції з охорони праці у вільний від роботи час, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 07.08.2019 №1396, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, застосовано до лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти №3 батальйону № 4 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у місті Києві ДПП, дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції. Наказом Департаменту патрульної поліції від 29.02.2024 №354 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №4 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у місті Києві ДПП звільнено зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». На момент проведення службового розслідування, ОСОБА_1 не було притягнуто до кримінальної відповідальності за дії описані у висновку службового розслідування.

Матеріали службового розслідування свідчать лише про можливе вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 , однак жодних доказів вини у вчиненні дисциплінарного проступку позивачем такі матеріали не містять. Вважає, що він притягнений до дисциплінарної відповідальності фактично за дії, вину у діях якого не доведено. Просить суд задовольнити позов.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2024, позовну заяву розподілено судді Жуковій Є.О.

13 червня 2024 року зазначену позовну заяву було фактично передано судді Жуковій Є.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі №320/26988/24, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та витребуваних документів.

26 липня 2024 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач в своєму відзиві зазначає, що настання дорожньо-транспортної пригода за участю працівника поліції - лейтенанта поліції ОСОБА_1 , внаслідок якої одна особа загинула, негативно впливає на рівень авторитету, створення позитивного іміджу Національної поліції та довіри суспільства до органів Національної поліції в цілому. Під час визначення виду стягнення дисциплінарною комісією встановлено обставини, що обтяжують відповідальність лейтенанта поліції ОСОБА_1 , відповідно до пункту 4 частини шостої статті 19 Дисциплінарного статуту. Лейтенант поліції ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, який призвів до настання тяжких наслідків.

Так, в ході службового розслідування встановлено вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 та 4 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, підпункти 2.1, 2.3 пункту 2 розділу 1 Інструкції з охорони праці у вільний від роботи час, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 07.08.2019 № 1396, у зв`язку із чим відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту застосовано до лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії № НОМЕР_1 , виданим органом №3213.

Позивач проходив службу в органах Національної поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 25.12.2023 №2622 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.12.2023 поблизу с. Літки Броварського району Київської області за участі транспортного засобу марки Skoda Fabia, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 внаслідок якої загинув ОСОБА_2 , призначено службове розслідування.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 08.01.2024 №70 продовжено термін службового розслідування на 15 календарних днів.

За результатами службового розслідування встановлено, що 25.12.2023 лейтенант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на вихідному дні, керуючи транспортним засобом Skoda Fabia, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі ТІ 008 через с. Літки Броварського району Київської області, у напрямку м. Бровари, в межах населеного пункту Літки, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який ймовірно раптово з`явився на проїжджій частині, і який від отриманих травм помер на місці події.

Також, відповідно до наданого пояснення ОСОБА_3 встановлено, що останній не надав невідкладну домедичну допомогу ОСОБА_4 , залишивши його в небезпеці, який зі слів ОСОБА_1 , мав ознаки життя.

Настання дорожньо-транспортної пригоди за участю працівника поліції - лейтенанта поліції ОСОБА_1 , внаслідок якої одна особа загинула, негативно впливає на рівень авторитету, створення позитивного іміджу Національної поліції та довіри суспільства до органів Національної поліції в цілому.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарною комісією встановлено обставини, що обтяжують відповідальність лейтенанта поліції ОСОБА_1 , відповідно до пункту 4 частини шостої статті 19 Дисциплінарного статуту. Лейтенант поліції ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, який призвів до настання тяжких наслідків.

22 січня 2024 року начальником Департаменту патрульної поліції затверджено висновок за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.12.2023 поблизу с. Літки Броварського району Київської області за участі транспортного засобу марки Skoda Fabia, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 внаслідок якої загинув ОСОБА_2 .

Вказаним висновком запропоновано застосувати до лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 14.02.2024 №89 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 та 4 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, підпунктів 2.1, 2.3. пункту 2 розділу І Інструкції з охорони праці у вільний від роботи час, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 07.08.2019 №1396, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, застосовано до лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти №3 батальйону № 4 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у місті Києві ДПП, дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 29.02.2024 №354 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №4 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у місті Києві ДПП звільнено зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». На момент проведення службового розслідування, ОСОБА_1 не було притягнуто до кримінальної відповідальності за дії описані у висновку службового розслідування.

Вважаючи протиправними накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення з посади, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями статті 19 вказаного Закону також передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Як передбачено статтею 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1 частини третьої); знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки (пункт 2 частини третьої); утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з положеннями статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Закону №2337-VІІІ дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Стаття 13 Закону №2337-VІІІ передбачає, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Зміст положень Дисциплінарного статуту ОВС свідчить про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.

Водночас підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни.

Такими обставинами є лише фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діяннях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

У ході проведення службового розслідування було встановлено, що 25.12.2023 лейтенант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на вихідному дні, керуючи транспортним засобом Skoda Fabia, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі ТІ 008 через с. Літки Броварського району Київської області, у напрямку м. Бровари, в межах населеного пункту Літки, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який ймовірно раптово з`явився на проїжджій частині, і який від отриманих травм помер на місці події.

З матеріалів справи слідує, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування не за фактом вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, а за вчинення дій, які виразились у настанні дорожньо-транспортної пригода за участю працівника поліції - лейтенанта поліції ОСОБА_1 , внаслідок якої одна особа загинула. Вказаний вчинок негативно впливає на рівень авторитету, створення позитивного іміджу Національної поліції та довіри суспільства до органів Національної поліції в цілому.

Так, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог, є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Суд звертає увагу на те, що поліцейський повинен дотримуватись покладених на нього вимог, в тому числі етичного та морального змісту, як в робочий час, так і в час відпочинку, що передбачено вимогами Дисциплінарного статуту та Закону України «Про Національну поліцію», та уникати вчинення дій, які б могли викликати негативну суспільну думку населення відносно органів поліції та спричинити суспільний резонанс.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту Присяги поліцейського, текст якої наведено у статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», вбачається, що особа, яка вступає на службу в поліцію, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Отже, суд зазначає, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, тобто судом в межах розгляду цієї справи не повинно досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення злочину, а має надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Водночас, реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за вчинення проступку, є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінального провадження і набрання законної сили вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи відповідних негативних наслідків, у разі встановлення під час службового розслідування відповідних обставин здійснення особою дисциплінарного проступку, який несумісний з продовженням служби у поліції.

Підставами для проведення службового розслідування можуть бути не тільки скоєння особою кримінального правопорушення, але і вчинення особою інших діянь, які порушують службову дисципліну, а також події, які сталися за участю таких осіб і можуть викликати суспільний резонанс. На переконання суду, відсутність обвинувального вироку у кримінальному провадженні не може бути підставою для не проведення службової перевірки.

Окрім цього, суд наголошує на тому, що під час розгляду справи, не досліджувалось питання наявності чи відсутності вини в діях позивача щодо вчинення злочину, а надавалась виключно оцінка наявності дисциплінарного проступку у його діях.

В ході проведення службового розслідування також встановлено, що позивач не надав невідкладну домедичну допомогу ОСОБА_2 , залишивши його в небезпеці, який зі слів ОСОБА_1 , мав ознаки життя.

Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 у справі № 804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ).

Акцентуючи увагу на тому, що Закон №580-VІІІ виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі №804/4096/17 мав на меті звернути увагу що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Такої правової позиції дотримувався Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 07.02.2020 у справі №260/1118/18, від 26.02.2020 у справі №580/1415/19 та багатьох інших.

Так, види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема у постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 28.02.2020 у справі № 825/1398/17, від 06.03.2020 у справі № 804/1758/18 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19 та ін.

Як зазначалося вище у випадку цієї справи, особою було вчинено діяння, несумісне з його посадою. Висновком службового розслідування встановлено, що позивач вчинив поступок, який проявився у порушенні статті 18 Закону № 580-VIII та Присяги працівника поліції.

Тож відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону №580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у НП України.

Вчинки, що дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Оцінюючи доводи касаційної скарги колегія суддів враховує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Як висновується з аналізу нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Тому, виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків і не вчиняти дій, які ганьблять звання працівника поліції або підривають її авторитет чи носять корисливий або протиправний характер.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд погоджується, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку та його наслідки, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд уважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З огляду на вказане, суд уважає, що в межах спірних правовідносин суб`єктом владних повноважень доведено встановлені факти порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 та 4 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, підпунктів 2.1, 2.3. пункту 2 розділу І Інструкції з охорони праці у вільний від роботи час, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 07.08.2019 №1396, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.