Справа № 360/505/25
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року справа №360/505/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Кисіль С.В.), складеного у повному обсязі 22 квітня 2025 року, у справі № 360/505/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Луганській області щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації, у зв`язку із несвоєчасно виплаченою цим органом ПФУ пенсією за вислугу років за період травня-червня, серпня-листопада 2018 року у жовтні-грудні 2024 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області нарахувати та виплатити на користь позивача відповідну компенсацію втрати частини грошових доходів (пенсії за вислугу років) за період травня-червня, серпня-листопада 2018 року, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у жовтні-грудні 2024 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 червня 2018 року по 30 червня 2018 року та з 01 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року за весь час затримки виплати з липня 2018 року по день фактичної виплати у жовтні-грудні 2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму пенсії за період з 01 червня 2018 року по 30 червня 2018 року та з 01 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року за весь час затримки виплати з липня 2018 року по день фактичної виплати у жовтні-грудні 2024 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в яких просив скасувати оскаржене судове рішення та відмовити у задоволені позовних вимог посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав, що відповідно до частини другої статті 72 Закону № 1058-IV кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Статтею 73 цього Закону визначений вичерпний перелік цілей, на які використовуються кошти Пенсійного фонду України, і встановлено заборону використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Відшкодування шкоди цим Законом не передбачено.

Отже, немає законодавчих та інших правових підстав щодо виплати з коштів Пенсійного фонду України будь-яких відшкодувань шкоди, оскільки бюджетом Пенсійного фонду України, який кожного року затверджується Кабінетом Міністрів України, не передбачено витрат на зазначені цілі.

Виплата коштів на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 360/2717/21 ОСОБА_1 буде здійснюватись в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив про відсутність справи в паперовому вигляді у зв`язку з тим, що справа зареєстрована через підсистему «Електронний суд».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 , видане Пенсійним фондом України, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14 листопада 2014 року № 919-3178.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 360/2717/21 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Луганській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії 01 травня 2018 року по 30 червня 2018 року та з 01 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року. Зобов`язано ГУ ПФУ в Луганській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість пенсії за вислугу років з 01 травня 2018 року по 30 червня 2018 року та з 01 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року на рахунок, відкритий у АТ «Ощадбанк». Рішення суду звернути до негайного виконання у межах виплати позивачу пенсії за один місяць.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 360/2717/21 ОСОБА_1 в частині негайного виконання рішення у межах виплати пенсії за один місяць у серпні 2021 року здійснено нарахування пенсії за травень 2018 у розмірі 5265,25 грн, проведено нарахування заборгованості пенсії, що у за період з 01 червня 2018 року по 30 червня 2018 року та з 01 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року у загальному розмірі складає 26326,25 грн, що підтверджується розрахунком.

Відповідно до інформації щодо виплати заборгованості нарахованої на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року по справі 360/2717/21 ОСОБА_1 за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2024 року, який перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області, сума виплаченої пенсії складає 11573,22 грн, а саме: 22 листопада 2022 року виплачено 530,00 грн, 23 грудня 2022 року 02,18 грн, 25 липня 2023 року 557,32 грн, 15 вересня 2023 року 2093,00 грн, 24 жовтня 2023 року 1303,00 грн, 16 листопада 2023 року 04,10 грн, 21 грудня 2023 року 00,62 грн, 21 жовтня 2024 року 2361,00 грн, 12 листопада 2024 року 2361,00 грн, 09 грудня 2024 року 2361,00 грн.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області із заявою від 29 жовтня 2024 року та 24 січня 2025 року, в яких просила нарахувати та виплатити компенсацію частини втрати доходів (пенсії за вислугу років) згідно з частиною другою статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», частини першої статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, у зв`язку з порушенням строків їх виплати у жовтні-грудні 2024 року.

Листами від 18 листопада 2024 року № 8719-8559/П-02/8-1200/24 та від 03 лютого 2025 року № 700-493/П-02/8-1200/25 ГУ ПФУ в Луганській області повідомив позивача, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 360/2717/21 зобов`язано Головне управління виплатити заборгованість пенсії за вислугу років з 01 травня 2018 по 30 червня 2018 та з 01 серпня 2018 по 30 листопада 2018 на рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк». Вимоги щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів на ГУ ПФУ в Луганській області вищезазначеним рішенням суду покладено не було. Загальна сума, облікована в ГУ ПФУ в Луганській області після виконання рішення суду складає 26326,25 грн. Протягом 2022-2024 років на умовах, визначених постановою № 1165, в межах виділеного фінансування Вам проведено погашення заборгованості на суму 9212,22 грн. Залишок невиплаченої доплати на виконання рішення суду складає 17114,03 грн. Виплата сум пенсії, облікованих після виконання рішення суду, проведено за нормами Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року. № 1165.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції та зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року (далі Порядок № 159).

Згідно з нормами статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

У відповідності до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За приписами статті 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно з п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо).

Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 129, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 200/11292/19-а дійшов правового висновку про те, що системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії, страхових виплат) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Також суд враховує, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02 квітня 2024 року справа № 560/8194/20 вважала за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 червня 2021 року,17 листопада 2021 року, 27 липня 2022 року, 11 травня 2023 року (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20, 460/786/20, відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ та сформулювати такі висновки:

а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду;

г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

Як встановлено судами, відповідачем на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року по справі № 360/2717/21 позивачу виплачено 21 жовтня 2024 року 2361,00 грн, 12 листопада 2024 року 2361,00 грн, 09 грудня 2024 року 2361,00 грн.

Позивач мав заборгованість по пенсії за період з 01 червня 2018 року по 30 червня 2018 року та з 01 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року у розмірі 26326,25 грн, а отже, за правилами абзацу першого статті 47 Закону № 1058-IV пенсія за червень 2018 року мала бути виплачена ГУ ПФУ в Луганській області не пізніше 25 липня 2018 року, за серпень 2018 року 25 жовтня 2018 року і т.д.

Позивачу нарахований та виплачений дохід у вигляді пенсії на виконання рішення суду, що є підставою для зобов`язання відповідача виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії за період з 01 червня 2018 року по 30 червня 2018 року та з 01 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року за весь час затримки виплати з липня 2018 року по день фактичної виплати у жовтні-грудні 2024 року

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року у справі № 360/505/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць