Справа № 380/17191/24
Суддя: Андрусів Уляна Богданівна
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 рокусправа № 380/17191/24

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК» (далі ТОВ «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці (далі відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UА209000/2024/000099/1 від 01.03.2024;

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UА209000/2024/000100/1 від 01.03.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачем ввезено на митну територію України товар із визначенням митної вартості товару за шостим методом, однак митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Стверджує, що надані для митного оформлення документи, з урахування додатково наданих документів, підтверджують числові значенні складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей, які б не дозволяли митному органу провести обчислення митної вартості за основним методом. Звертає увагу, що умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. Оплата товару відбулася, що підтверджується платіжними інструкціями. Визначення декларантом митної вартості за шостим методом не суперечить митному законодавству. Констатує, що відповідачем не доведено обґрунтованість сумніву щодо заявленої митної вартості товару та необхідності надання декларантом додаткових документів, а також необґрунтованість визначення митної вартості за методом, не встановленим ст. 57 Митного кодексу України (далі - МК України). З метою захисту порушеного права товариство звернулося до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 19.08.2024 позовну заяву залишено без руху, а позивачу встановлено строк для усунення недоліків шляхом подання перекладу документів, доданих до позовної заяви, які викладені іноземною мовою.

16.09.2024 ухвалою судді продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви.

19.09.2024 позивач подав клопотання, до якого долучив належним чином засвідчені переклади викладених іноземною мовою документів, доданих до позовної заяви.

Ухвалою судді від 24.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

11.11.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Свою позицію мотивує тим, що реалізуючи приписи ч. 6 ст. 54 МК України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митний орган відмовляє у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у зв`язку із невідповідністю обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ (п.6.3. ст.54).

Стосовно рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2024/000099/1 (МД № 24UA30U9 від 27.02.2024) звертає увагу на таке.

Відповідно до п.5.1. Контракту № 03/10 від 03.10.2023 розрахунки за цим договором здійснюються на умовах: вказується у рахунку-фактурі. До митного оформлення подано рахунок-фактуру № 112/2023-24 від 04.12.2023, у якому не вказано умов оплати за товар. Однак, п.2.2. цього договору визначено термін відвантаження: 20-25 календарних днів від моменту, коли продавець отримає передоплату за товар в розмірі 30% від вартості інвойсу та залишок перед відгрузкою. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів. Банківських платіжних документів не надано, у зв`язку з чим в митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар з огляду на те, що на момент митного оформлення оплата за оцінюваний товар вже мала бути здійснена. Відповідно до ст. 58 МКУ (Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції): п.4 - Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахування положень частини десятої цієї статті; п.3 - У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу. Відповідно до п. 4 ст. 57 МКУ (Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту), застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 (Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Декларантом заявлено митну вартість самостійно за другорядним методом (резервним методом, ст.64 МКУ). У декларації митної вартості № UA209120/2023/005330 зазначено: - графа 7 (Обґрунтування обраного методу визначення митної вартості із зазначенням причини незастосування основного методу): «Митна вартість імпортованих товарів визначається застосуванням резервного методу (не можливість використання методів 1-5, у зв`язку із відсутністю інформації відповідно до вимог статей 58, 59, 60, 62, 63 МКУ), згідно наявною у митного органу інформацією, з використанням способів, які не суперечать законам України та є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ)»; - у графі 8 (джерела інформації, що використовувалися для визначення митної вартості): «Джерело інформації та документи, які використані для розрахунку митної вартості товару митним органом: Митний кодекс України 13/03/12 № 4495-VI (розділ III), кон`юктура ринку, висновок за результатами експертизи гемологічних об`єктів №29006/390107-Д від 30.01.2024».

Щодо рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000100/1 (МД № 24UA86U8 від 29.02.2024) акцентує на такому.

Відповідно до п.5.1. Контракту № 03/10 від 03.10.2023 передбачено, що розрахунки за цим договором здійснюються на умовах: вказується у рахунку фактурі. До митного оформлення подано рахунок-проформу № 113/2023-24 від 04.12.2023 у якому не вказано умов оплати за товар. Однак, п.2.2. цього договору визначено термін відвантаження: 20-25 календарних днів від моменту, коли продавець отримає передоплату за товар в розмірі 30% від вартості інвойсу та залишок перед відгрузкою. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів. Банківських платіжних документів не надано, у зв`язку з чим в митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар з огляду на те, що на момент митного оформлення оплата за оцінюваний товар вже мала бути здійснена. Відповідно до ст.58 МКУ (Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції):- п.4 - Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті;- п.3 - У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. Відповідно до п.4 статті 57 МКУ (Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту), застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 (Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Декларантом заявлено митну вартість самостійно за другорядним методом (резервним методом, ст.64 МКУ). У декларації митної вартості № UA209120/2023/005686 зазначено: - графа 7 (Обґрунтування обраного методу визначення митної вартості із зазначенням причини незастосування основного методу): «Митна вартість імпортованих товарів визначається застосуванням резервного методу (не можливість використання методів 1-5, у зв`язку із відсутністю інформації відповідно до вимог статей 58, 59, 60, 62, 63 МКУ), згідно наявною у митного органу інформацією, з використанням способів, які не суперечать законам України та є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ)»; - у графі 8 (джерела інформації, що використовувалися для визначення митної вартості): «Джерело інформації та документи, які використані для розрахунку митної вартості товару митним органом: Митний кодекс України 13/03/12 № 4495-VI (розділ III), кон`юктура ринку, висновок за результатами експертизи гемологічних об`єктів № 29007/390108-Д від 30.01.2024». Процедура консультації із митним органом проведена не була. У митного органу наявна інформація щодо вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, що продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана. Додатково декларантом документів які б підтверджували числові значення заявленої митної вартості не надано. Митна вартість, визначена декларантом за резервним методом (ст. 64 МКУ), не може бути визнана відповідно до п.3 ч. 6 ст. 54 МКУ у зв`язку із невідповідністю обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ (порушено послідовність застосування методів, визначену ч. 3 ст. 57 МКУ). Для визначення митної вартості товарів неможливо застосувати метод 2а (ст. 59 МКУ - Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Для визначення митної вартості застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ, Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів). Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості товарів слугувала митна вартість подібних (аналогічних) товарів, що продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, митне оформлення яких здійснено за МД №UA100320/2024/406498 від 27.02.2024, де рівень митної вартості товару № 3 становить 1,162 дол. США/кг. Коригування на комерційні рівні, розмір партії, умови поставки не здійснювалося.

Резюмуючи констатує, що документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані ТзОВ «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК» не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню.

З урахуванням викладеного поросить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

21.11.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ТОВ «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК» зазначає, що платіжні документи надані відповідно до ч.8 ст.55 МК України. Вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

03.10.2023 між ТОВ «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК» (покупець) та SHREE RISHABH MARMO PVT. LTD (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу №03/10 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору продавець зобов`язується на підставі індивідуальних замовлень Покупця, передати на території України у його власність товар (полірований граніт) відповідно до замовлень Покупця / інвойсів (далі за текстом Товар), а Покупець зобов`язується прийняти його та оплатити.

Найменування Товару, одиниця виміру, його кількість, ціна за одиницю погоджуються Сторонами при кожному замовленні окремо та зазначається в Інвойсі (п1.2. Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору умови поставки: Вказуються в Інвойсі у відповідності з вимогами Міжнародних правил INCOTERMS 2010.

Термін відвантаження: 20-25 календарних днів від моменту, коли продавець отримає передоплату за Товар в розмірі 30% від вартості Інвойсу та залишок перед відгрузкою (п.2.2 Договору).

За змістом п. 2.5 Договору кожна поставка Товару супроводжується наступними документами, оригінал: Інвойс, Пакувальний лист, Експортно-митна декларація, Сертифікат якості/походження.

За приписами п.4.1-4.2. Договору вартість Товару визначається Продавцем в доларах США та зазначається в інвойсах. Загальна сума Договору складає 49000 доларів США

Розрахунки за цим Договором здійснюються на умовах: Вказується у рахунку-фактурі. Всі витрати, збори і платежі, пов`язані із укладанням і виконанням цього Договору, в тому числі і комісію банку, що стягуються на території Покупця, сплачуються Покупцем, а ті з них, що стягуються на території Продавця, сплачуються безпосередньо Продавцем. Комісії банків-кореспондентів за проходження платежу стягуються за рахунок Покупця (п.5.1.-5.2. Договору).

На підставі Договору №03/10 від 03.10.2023 ТОВ «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК» імпортовано товари згідно рахунків-фактур №112/2023-24 від 04.12.2023 та 113/2023-24 від 04.12.2023.

27.02.2024 та 29.02.2024 з метою митного оформлення придбаних товарів, уповноваженим представником декларанта до Львівської митниці подано митні декларації №24UA30U9 та №24UA86U8.

До митної декларації ІМ 40 ДЕ 24UА30U9 долучено такі документи, згідно графи 44 митної декларації:

пакувальний лист б/н від 04.12.2023; рахунок-фактуру від 04.12.2023 № 112/2023-24; коносамент від 11.12.2023 № 06; накладну УМВС на перевезення залізничним транспортом № 31504743 від 21.02.2024; автотранспортну накладну б/н від 25.02.2024; декларацію про походження товару № 112/2023-24 від 04.12.2023; комерційну пропозицію від 03.10.2023; рахунок-фактуру на перевезення від 15.02.2024 № 65531; документ, що підтверджує вартість перевезення від 15.02.2024 №15/02/2024РМ/3; висновок за результатами експертизи гемологічних об`єктів від 30.01.2024 №29006/390107-Д; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 03.10.2023 № 03/10; договір про надання митно-брокерських послуг від 14.07.2023 № 92; договір про надання транспортних послуг від 07.07.2023 № 0707/23-01; доручення від 27.02.2024 б/н; лист постачальника від 29.02.2024 № 29/02-1; митну декларацію країни відправлення від 05.12.2023 № 5808741.

До митної декларації ІМ 40 ДЕ 24UА86U8 подано такі документи, що зазначено в графі 44 митної декларації:

пакувальний лист б/н від 04.12.2023; рахунок-фактуру від 04.12.2023 № 113/2023-24; коносамент від 11.12.2023 № 06; накладну УМВС на перевезення залізничним транспортом № 31504742 від 22.02.2024; автотранспортну накладну б/н від 25.02.2024; декларацію про походження товару № 113/2023-24 від 04.12.2023; комерційну пропозицію від 03.10.2023; рахунок-фактуру на перевезення від 15.02.2024 № 65531; документ, що підтверджує вартість перевезення від 15.02.2024 № 15/02/2024РМ/3; висновок за результатами експертизи гемологічних об`єктів від 30.01.2024 №29007/390108-Д; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 03.10.2023 № 03/10; договір про надання митно-брокерських послуг від 14.07.2023р. № 92, договір про надання транспортних послуг від 07.07.2023 № 0707/23-01; митну декларацію країни відправлення від 05.12.2023 №5808741.

За наслідками опрацювання наданих документів відповідач від 29.02.2024 надіслав повідомлення декларанту з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

29.02.2024 на виконання вимог ч. 3 ст. 53 МК України позивач надав комерційну пропозицію від 03.10.2023.

За результатами розгляду митної декларації та доданих документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UА209000/2024/000099/1 від 01.03.2024 та №UА209000/2024/000100/1 від 01.03.2024.

Не погоджуючись з рішеннями про коригування митної вартості товару, позивач пред`явив цей позов.

Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу виснувати, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Приписами ст. 49 МК України унормовано, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положеннями ст. 53 МК України закріплений перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 МК України унормовано, що обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч. 4 ст. 53 МК України у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За правилами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Згідно з положеннями ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

За правилами ч. 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч. 2 ст.55 МК України).

Крім того, ч. 1 ст. 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. У частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується, а саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.

За змістом ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

З метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, визначені в ч. 2 ст. 53 МК України.

Частиною 4 ст. 54 МК України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18, від 25 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі № 804/14964/15, від 02 травня 2024 року у справі № 520/22458/23) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.

Матеріалами справи стверджується, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів, а саме:

- до митної декларації 24UА30U9, згідно графи 44 такої:

пакувальний лист б/н від 04.12.2023; рахунок-фактуру від 04.12.2023 № 112/2023-24; коносамент від 11.12.2023 № 06; накладну УМВС на перевезення залізничним транспортом № 31504743 від 21.02.2024; автотранспортну накладну б/н від 25.02.2024; декларацію про походження товару № 112/2023-24 від 04.12.2023; комерційну пропозицію від 03.10.2023; рахунок-фактуру на перевезення від 15.02.2024 № 65531; документ, що підтверджує вартість перевезення від 15.02.2024 №15/02/2024РМ/3; висновок за результатами експертизи гемологічних об`єктів від 30.01.2024 №29006/390107-Д; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 03.10.2023 № 03/10; договір про надання митно-брокерських послуг від 14.07.2023 № 92; договір про надання транспортних послуг від 07.07.2023 № 0707/23-01; доручення від 27.02.2024 б/н; лист постачальника від 29.02.2024 № 29/02-1; митну декларацію країни відправлення від 05.12.2023 № 5808741.

Зазначене також підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації.

- до митної декларації 24UА86U8 згідно графи 44:

пакувальний лист б/н від 04.12.2023; рахунок-фактуру від 04.12.2023 № 113/2023-24; коносамент від 11.12.2023 № 06; накладну УМВС на перевезення залізничним транспортом № 31504742 від 22.02.2024; автотранспортну накладну б/н від 25.02.2024; декларацію про походження товару № 113/2023-24 від 04.12.2023; комерційну пропозицію від 03.10.2023; рахунок-фактуру на перевезення від 15.02.2024 № 65531; документ, що підтверджує вартість перевезення від 15.02.2024 № 15/02/2024РМ/3; висновок за результатами експертизи гемологічних об`єктів від 30.01.2024 №29007/390108-Д; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 03.10.2023 № 03/10; договір про надання митно-брокерських послуг від 14.07.2023р. № 92, договір про надання транспортних послуг від 07.07.2023 № 0707/23-01; митну декларацію країни відправлення від 05.12.2023 №5808741.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом виявлено розбіжності у поданих документах, а саме:

- відповідно до п.5.1. Контракту №03/10 від 03.10.2023 розрахунки за цим договором здійснюються на умовах: вказується у рахунку-фактурі. До митного оформлення подано рахунок-фактуру №112/2023-24 від 04.12.2023 та рахунок-проформу № 113/2023-24 від 04.12.202, у яких не вказано умов оплати за товар. Однак, п.2.2. цього договору визначено термін відвантаження: 20-25 календарних днів від моменту, коли продавець отримає передоплату за товар в розмірі 30% від вартості інвойсу та залишок перед відгрузкою. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів. Банківських платіжних документів не надано, у зв`язку з чим в митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар з огляду на те, що на момент митного оформлення оплата за оцінюваний товар вже мала бути здійснена. Декларантом заявлено митну вартість самостійно за другорядним методом (резервним методом, ст.64 МКУ). У деклараціях митної вартості № UA209120/2023/005686 № UA209120/2023/005330 зазначено: - графа 7 (Обґрунтування обраного методу визначення митної вартості із зазначенням причини незастосування основного методу): «Митна вартість імпортованих товарів визначається застосуванням резервного методу (не можливість використання методів 1-5, у зв`язку із відсутністю інформації відповідно до вимог статей 58, 59, 60, 62, 63 МКУ), згідно наявною у митного органу інформацією, з використанням способів, які не суперечать законам України та є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ)»; - у графі 8 (джерела інформації, що використовувалися для визначення митної вартості): «Джерело інформації та документи, які використані для розрахунку митної вартості товару митним органом: Митний кодекс України 13/03/12 № 4495-VI (розділ III), кон`юктура ринку, висновок за результатами експертизи гемологічних об`єктів № 29007/390108-Д від 30.01.2024». Процедура консультації із митним органом проведена не була. У митного органу наявна інформація щодо вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, що продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана. Додатково декларантом документів які б підтверджували числові значення заявленої митної вартості не надано. Митна вартість, визначена декларантом за резервним методом (ст. 64 МКУ), не може бути визнана відповідно до п.3 ч. 6 ст. 54 МКУ у зв`язку із невідповідністю обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ (порушено послідовність застосування методів, визначену ч. 3 ст. 57 МКУ).

Суд зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду яка викладена у постанові від 05.03.2019 у справі № 815/5791/17, основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (ст. 53), заборонено.

Оскільки платіжні документи декларантом до митного оформлення не подавалися, відтак в митниці були об`єктивні сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості імпортованих товарів.

У п. 3-5 ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару товару; за наявності- інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Отже, законодавцем відокремлено розрахункові документи й рахунок-фактуру (інвойс). Тобто, ці документи не є ідентичними, підтверджують різні обставини (один - суму, яка підлягає сплаті, інший - суму, яка фактично сплачена) та обидва ці документи є обов`язковими для подання до митного оформлення.

Суд зазначає, що документів, які підтверджують оплату позивач не подано митному органу, а тому й не підтвердив одну із складових митної вартості - ціну, що фактично сплачена.

При цьому, митний орган обґрунтовано зазначив, що подані документи не містили всіх відомостей, що підтверджували б числові значення складових митної вартості товару, а тому обгрунтовано направив декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість ввезеного товару.

Суд зауважує, що товар імпортовано 27.02.2024 та 29.02.2024 за митними деклараціями №24UA30U9 та №24UA86U8.

Задекларована вартість товарів становить 11097,98 доларів США та 8739,89 доларів США.

До таких декларацій долучено рахунок-фактура (export invoice) від 04.12.2023 №112/2023-24 на загальну суму 11097,98 доларів США та рахунок-фактура (proforma invoice) від 04.12.2023 № 113/2023-24 на загальну суму 8739,89 доларів США.

Тобто сумарна вартість імпортованих товарів за вищенаведеними МД становить 19837,87 доларів США.

Згідно з платіжними інструкціями в іноземній валюті або банківських металах №7 від 10.10.2023 та №9 від 14.11.2023, ТОВ «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК» перерахував на рахунок SHREE RISHABH MARMO PVT. LTD за договором №03/10 від 03.10.2023 кошти в сумі 15698,54 доларів США та 7000 доларів США, а всього 22698,54 доларів США.

При цьому листом SHREE RISHABH MARMO PVT. LTD стверджується, що згідно звірки розрахунків між ТОВ «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК» та SHREE RISHABH MARMO PVT. LTD станом на 04.03.2024, наявне сальдо 2860,67 доларів США на користь ТОВ «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК».

Отже цінова вартість за спірними рішеннями підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Водночас такі відомості подавалися декларантом митному органу після здійснення оформлення та випуску у вільний обіг, в порядку ст. 55 МК України.

Суд зазначає, що декларант або уповноважена ним особа, якi заявляють митну вартiсть товару, зобов`язанi заявляти митну вартiсть, визначену ними самостiйно, у тому числi за результатами консультацiй з митним органом.

При цьому за результатами судового розгляду спростовано доводи митниці про неможливість врахування заявленої декларантом ціни в МД №24UA30U9 та №24UA86U8. Заявлена декларантом митна вартість товарів відповідає первинним документам та саме така ціна оплачена позивачем контрагенту, з урахуванням визнаного договірною стороною позитивного значення сальдо на користь ТОВ «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК».

Також суд враховує доводи позивача про те, що останній самостійно вибрав шостий (резервний) другорядний метод визначення митної вартості (2г), що не заборонено Митним кодексом України. Такий метод вибрано у зв`язку з неможливістю застосування 1-го методу (за ціною угоди), оскільки ціна вартості товарної партії на умовах поставки FOB за правилами Incoterms-2010, визначена експертом Державним гемологічним центром Міністерства фінансів України згідно з висновком за результатами експертизи гемологічних об`єктів від 30.01.2024 № 29007/390108-Д, є вищою ніж за умовами договору.

Таким чином, підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, відсутні, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного органу документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки, та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Крім того, вимоги ч. 3, 4 ст.53 та ч. 2 ст. 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити ці складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Заразом наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів, не зазначено чи за такими ж товаро-супровідними документами поставлявся ідентичний товар, тощо. Тобто не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалося на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Водночас при прийнятті спірних рішень відповідач на підставі цінової інформації наявної у митного органу навів номер і дату митної декларації, митну вартість, з якої взято за основу. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників бази даних Держмитслужби. Відповідач не вказав, які складові вплинули на формування саме такої вартості, не навів пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що свідчить про порушення ним вимог ст.55 МК України.

Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки сторони вільні в формуванні цін на товари за взаємним погодженням, виходячи з кон`юнктури ринку, якості і споживчих властивостей продукції, ступеня новизни товару і його корисності, співвідношення попиту та пропозиції, враховуючи необхідність отримати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності суд дійшов висновку про те, що позивач надав усі необхідні документи, передбачені МК України, для визначення митної вартості товару за ціною договору, а митниця не довела, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, натомість відповідач не спростував достовірність документів, які були подані до митного оформлення та не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості спірного товару, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідач жодними належними та допустимими доказами не довів правомірність дій щодо прийняття рішень про коригування митної вартості товарів № UА209000/2024/000099/1 від 01.03.2024 та № UА209000/2024/000100/1 від 01.03.2024.

Доводи відповідача спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та правовими позиціями Верховного Суду. Тому такі міркування суд не враховує.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України регламентовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 4418,94 грн.

Отже, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 4418,94 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UА209000/2024/000099/1 від 01.03.2024.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UА209000/2024/000100/1 від 01.03.2024.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК» за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4418 (чотири тисячі чотириста вісімнадцять) гривень 94 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛТІС ЕЛЕКТРИК» (місцезнаходження: вул. Олени Степанівни, буд. 45, м. Львів, 79018; ).

Відповідач - Львівська митниця (місцезнаходження: вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000; ).

СуддяАндрусів Уляна Богданівна