Справа № 320/50180/24
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року м. Київ № 320/50180/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області

про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати накази ГУ Держпродспоживслужби в Київській області «Про звільнення ОСОБА_1 » від 05.08.2024 № 562-к та від 02.10.2024 № 708-к;

поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки ГУ Держпродспоживслужби в Київській області;

стягнути з ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 28.06.2024 № 842-ОД «Про введення в дію нової структури та штатного розпису» уведено в дію з 01 липня 2024 року нову структуру та штатний розпис. 03.07.2024 позивача ознайомили з попередженням про наступне звільнення. Наказом ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 05.08.2024 № 562-к «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено позивача з посади заступника начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки в перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності. Наказом ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 02.10.2024 № 708-к «Про звільнення ОСОБА_1 » 03.10.2024 звільнено ОСОБА_1 із займаної посади. Вважає звільнення незаконним у зв`язку з порушенням визначеної законом процедури звільнення. Просить суд задовольнити позов.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2024 позовну заяву розподілено судді Жуковій Є.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі №320/50180/24, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та витребуваних документів.

03 січня 2025 року до Київського окружного адміністративного суду від Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач у відзиві зазначає, що пунктом першим частини першої статті 40 КЗпП України унормовано, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Так, частиною дугою статті 49-2 КЗпП України визначено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення па роботі, передбачене законодавством.

При цьому, частиною другої статті 40 КЗпП України передбачено звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Таким чином, приписи статті 49-2 КЗпП України передбачають, що у разі звільнення державного службовця у випадках змін в організації виробництва і праці в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (скорочення посади державної служби) не застосовуються положення частини другої статті 49-2 та частини другої статті 40 КЗпП України. Тобто в таких випадках не застосовуються: 1) переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством; 2) положення, що звільнення державного службовця з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 статті 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При цьому частиною третьої статті 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відтак, спірні накази Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області «Про звільнення ОСОБА_1 » № 562-к від 05.08.2023 та № 708-к від 02.10.2024 відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, а тому підстави для їх скасування відсутні. Оскільки, вимоги, щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування наказів «Про звільнення ОСОБА_1 » № 562-к від 05.08.2023 та № 708-к від 02.10.2024, та враховуючи, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваного наказу, дані вимог також не підлягають задоволенню. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

31 січня 2025 року до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшли пояснення.

Позивач в своїх поясненнях зазначає, що відповідач у відзиві обмежився констатуванням факту відсутності посади заступника начальника відділу нагляду і реєстрації сільськогосподарської техніки, та фактично здійснив висновок на підставі зазначеного про неможливість пропонування мені інших наявних вакантних посад. Просить суд задовольнити позов.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив державну службу в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Київській області.

Наказом ГУ Держпродспоживслужби в Київській області № 98-к від 15.04.2021 позивач призначений на посаду головного спеціаліста відділу управління персоналу, як такий, що успішно пройшов конкурсний відбір.

Наказом ГУ Держпродспоживслужби в Київській області № 175-к від 31.05.2021 ОСОБА_1 переведений на посаду заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності управління бухгалтерського обліку, економіки та звітності, як такий, що успішно пройшов конкурсний відбір.

Наказом ГУ Держпродспоживслужби в Київській області № 31-к від 02.01.2023 позивач переведений на посаду заступника начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки.

Наказом ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 28.06.2024 № 842-ОД введено в дію нову структуру Головного управління, яка затверджена Головою Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 06 березня 2024 року та погоджена Міністром Кабінету Міністрів України 12 березня 2024 року (далі - Структура від 01.07.2024), та новий штатний розпис затверджений Головою Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 22 травня 2024 року (далі - Штатний розпис від 01.07.2024).

Починаючи із 01 липня 2024 року по даний час діють структура та штатний розпис Головного управління.

Як вбачається з Структури від 01.07.2024 та Штатного розпису від 01.07.2024 відбулося скорочення певних посад, в тому числі і скорочення посади позивача.

Розроблена Структура та штатний розпис Головного управління передбачає кількість штатних одиниць у відділі нагляду і реєстрації сільськогосподарської техніки 7 штатних одиниць (кількість штатних посад): начальник відділу 1 посада; головний спеціаліст 3 посади; провідний фахівець 3 посади. Разом у відділі 7 штатних посад, загальний штат у кількості 347 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати за посадовими окладами 3 971 238,00 грн.

Як вбачається з вищезазначеного, у новій структурі та штатному розписі відсутня посада заступника начальника відділу нагляду і реєстрації сільськогосподарської техніки, яку займав позивач.

03.07.2024 позивача ознайомлено із попередженням про наступне звільнення.

Наказом ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 05.08.2024 № 562-к «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено позивача з посади заступника начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки в перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності.

Наказом ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 02.10.2024 № 708-к «Про звільнення ОСОБА_1 » 03.10.2024 позивача звільнено із займаної посади.

Позивач вважаючи своє звільнення незаконним звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 12.10.2015 № 889-VIII (далі також - Закон № 889-VIII).

Частиною третьою статті 5 Закону № 889-VIII встановлено, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Статтею 87 даного Закону врегульовані відносини припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, у тому числі внаслідок скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Як на час попередження позивача про звільнення та винесення спірного наказу про звільнення, так і на даний час стаття 87 Закону України «Про державну службу» діє в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 19.09.2019 року №117-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади», які набули чинності з 25.09.2019.

Підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення визначені частиною першою статті 87 Закону №889-VII. До таких підстав належать, зокрема:

скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (пункт 1 частини першої статті 87 Закону № 889) та ліквідація державного органу (пункт 1-1 частини першої статті 87 Закону № 889).

Відповідно до судової практики, що склалася при розглядi спорiв з приводу застосування пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889 (у редакції Закону, що дiяла до 25.09.2019) та викладена, зокрема у постановi Верховного Суду вiд 24.07.2020 року по справi 816/654/17, умовою припинення державної служби з пiдстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889, є лiквiдацiя державного органу або його реорганiзацiя, що поєднана зi скороченням штату/чисельностi державних службовцiв та/або зміна в організації роботи (служби), унаслідок яких державний службовець об`єктивно не може виконувати посадові обов`язки за посадою яку обіймав до запровадження змін в організації роботи, а щодо переведення на іншу посаду він або заперечує, або для цього об`єктивно немає можливості.

Частина третя статті 87 Закону № 889 визначає, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше, ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).

При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Слід зазначити, що наведене правове регулювання процедури припинення державної служби внаслідок скорочення чисельності або штату державних службовців суттєво відрізняється від того, яке існувало до 25.09.2019, тобто до внесення змін Законом України від 19.09.2019 року №117-IX.

Зокрема, пункт 1 частини першої статті 87 цього ж Закону в редакції до 25.09.2019 передбачав, що підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Частиною третьою цієї ж статті в редакції до 25.09.2019у було визначено наступне:

- процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю;

- звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації, або, якщо він відмовляється від такого переведення.

Отже, наведені вище положення статті 87 Закону України «Про державну службу» в редакції до 25.09.2019 року цілком узгоджувались з тими положеннями Кодексу законів про працю України, якими врегульовані питання звільнення внаслідок скорочення чисельності або штату працівників, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, зокрема частини першої статті 40, частин першої, третьої статті 49-2.

Звільнення з вказаних підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із ч.ч.1, 2, 3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників, у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі, якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Аналіз наведених вище положень статті 87 Закону України «Про державну службу» в редакції до та після 25.09.2019, а також положень статей 40 та 49-2 КЗпП України свідчить про те, що внаслідок набрання чинності змін, внесених Законом України від 19.09.2019 №117-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади», відбулась суттєва зміна правового регулювання процедури припинення державної служби внаслідок скорочення чисельності або штату державних службовців.

Суть таких змін полягає в тому, що починаючи з 25.09.2019 для припинення державної служби внаслідок скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідації або реорганізації державного органу роботодавець (суб`єкт призначення або керівник державної служби) вже не зобов`язаний пропонувати держслужбовцю іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншу роботу (посади державної служби) у цьому державному органі.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби згідно діючої частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» має право, а не зобов`язаний пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).

Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відносини припинення державної служби внаслідок скорочення чисельності або штату державних службовців врегульовані статтею 87 Закону України «Про державну службу», яка на відміну від законодавства про працю по-іншому регулює спірні правовідносини, то відповідач цілком обґрунтовано не застосував до спірних правовідносин положення частини першої статті 40, частин першої, третьої статті 49-2 КЗпП України.

З огляду на що позивач помилково вважав, що відповідач зобов`язаний був запропонувати йому будь-яку іншу посаду державної служби в межах ГУ Держпродспоживслужби в Київській області.

У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі №303/798/17 (провадження №61-1863св20) зазначено, що законодавством про працю не передбачена форма та спосіб повідомлення працівника про скорочення чисельності або штату працівників. Метою персонального попередження про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці є надання працівникові можливості завчасно визначитися із майбутнім працевлаштуванням або підшукати собі іншу роботу.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до норм частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, не знайшли своє підтвердження під час розгляду спору, а тому, задоволенню не підлягають. Відповідачем було доведено, що звільнення позивача відбулось із дотриманням законодавства, підстава звільнення визначена правильно, процедура звільнення дотримана.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.