Справа № 460/1418/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/1418/24 пров. № А/857/7319/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження ( головуюча суддя Гудима Н.С., м. Львів), у справі №460/1418/24 за позовом Комунального підприємства по водопостачанню та водовідведенню «Аква» до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування податкової консультації,

встановив:

Комунальне підприємство по водопостачанню та водовідведенню «Аква» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкову консультацію №2915/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 08.09.2023.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу. Вказує, що індивідуальна податкова консультація є роз`ясненням застосування окремих чинних норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС, і не може встановлювати, змінювати чи припиняти чинні норми законодавства. Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. Апелянт наголошує, що спірна індивідуальна податкова консультація від 08.09.2023 № 2915/ІПК/99- 00-21-03-02-06 містить чітке обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин згідно із запитом КП по водопостачанню та водовідведенню «Аква», а висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства не суперечить нормам Кодексу. При цьому, інше (суб`єктивне) розуміння платником змісту тієї чи іншої норми, невиправданість висновків індивідуальної податкової консультації не свідчить про неправильність висновків контролюючого органу і не є підставою для визнання такої податкової консультації протиправною. У зв`язку з чим, незгода позивача зі змістом наданої консультацією не є підставою для її скасування.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив щодо її задоволення та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд переглядає рішення в межах вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що комунальне підприємство по водопостачанню та водовідведенню «Аква» (далі - КП «АКВА»), засновником якого є Володимирецька селищна рада, є платником податку на прибуток на загальних підставах та платником податку на додану вартість, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №100019233 від 07.02.2007 та копією свідоцтва про реєстрацію юридичної особи №226885 від 03.04.2000.

Рішенням Володимирецької селищної ради від 21.04.2023 №1064 створено відокремлений підрозділ - філію комунального підприємства по водопостачанню та водовідведенню «Аква» - «Благоустрій» (далі - Філія КП «Аква» - «Благоустрій»).

Згідно з положенням Філії КП «Аква» - «Благоустрій», затвердженим рішенням від 12.04.2023 №1064, метою створення філії є здійснення виробничої діяльності у сфері благоустрою населених пунктів Володимирецької селищної територіальної громади та надання послуг у сфері поводження з побутовими відходами та інших видів діяльності, а також господарська діяльність для досягнення економічних і соціальних результатів.

Відповідно до наказу КП «АКВА» від 08.05.2023 №36 «Про діяльність Філії КП «Аква» - «Благоустрій», Філії КП «АКВА» - «Благоустрій» делеговані функції з здійснення виробничої діяльності у сфері благоустрою населених пунктів Володимирецької селищної територіальної громади.

Відповідно до Програми утримання та розвитку благоустрою населених пунктів Володимирецької селищної територіальної громади на 2023-2025 роки», затвердженої рішенням Володимирецької селищної ради від 30.05.2023 №1090 Філію КП «Аква» - «Благоустрій» визначено одержувачем бюджетних коштів та відповідальним виконавцем заходів Програми.

14.07.2023 рішенням Володимирецької селищної ради №1165 затверджено Порядок використання бюджетних коштів одержувачем бюджетних коштів на виконання заходів «Програми утримання та розвитку благоустрою населених пунктів Володимирецької селищної територіальної громади на 2023-2025 роки», згідно з яким головним розпорядником бюджетних коштів є Володимирецька селищна рада, одержувачем бюджетних коштів на виконання заходів програми є за кодом бюджетної класифікації КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам установам, організаціям)» Філія КП «АКВА» - «Благоустрій».

20.07.2023 КП «Аква» звернулося до ДПС України про надання індивідуальної податкової консультації, а саме:

1.Чи розповсюджуються норми пп.196.16 п.196.1 ст.196 ПК України на поточні трансферти, які отримує Філія на виконання бюджетної програми?

2.Чи є об`єктом оподаткування податком на додану вартість цільові бюджетні кошти, сплата яких у формі поточних трансфертів передбачена Порядком і планом використання бюджетних коштів виключно на реалізацію заходів Програми?

08.09.2023 у відповідь на вказане звернення ДПС України надало КП «Аква» індивідуальну податкову консультацію №2915/ІПК/99-00-21-03-02-06:

Щодо питання 1:

До операцій з отримання бюджетних коштів норми пп.196.1.6 п.196.1 ст.196 ПК України не застосовуються (незалежно від того, на які цілі будуть спрямовані такі бюджетні кошти).

Норми пп.196.1.6 п.196.1 ст.196 ПК України застосовуються до операцій з виплат у грошовій формі, зокрема заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), субсидій, дотацій за рахунок бюджетів та, відповідно, не можуть застосовуватися до будь-яких інших операцій (у тому числі операцій із отримання бюджетних коштів).

Тобто, операція з виплат у грошовій формі, зокрема заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), субсидій, дотацій за рахунок бюджетів не буде об`єктом оподаткування ПДВ згідно з пп.196.1.6 п.196.1 ст.196 ПК України у суб`єкта, який здійснює їх виплату, а не у особи, яка отримує такі кошти.

Щодо питання 2:

Об`єктом оподаткування ПДВ згідно з п.185.1 ст.185 ПК України є, зокрема, операції з постачання товарів/послуг, місцем постачання яких відповідно до статті 186 ПК України визначено митну територію України, а не операції з отримання коштів ( у тому числі у вигляді бюджетного фінансування).

При цьому виникнення об`єкта оподаткування ПДВ та нарахування податкових зобов`язань з ПДВ не залежить від напрямку використання одержувачем таких коштів (оплата виконаних робіт підрядним організаціям тощо) та від статусу таких коштів (бюджетні чи не бюджетні).

Оскільки, як свідчить опис та обставини, викладені у зверненні, філія комунального підприємства створена з метою здійснення нею виробничої діяльності у сфері благоустрою населених пунктів селищної територіальної громади, надання послуг у сфері поводження з побутовими відходами і інших видів діяльності та є виконавцем заходів з утримання та благоустрою населених пунктів селищної територіальної громади, то операції з постачання товарів/послуг (робіт) є об`єктом оподаткування ПДВ та оподаткування за ставкою податку у розмірі 20 відсотків.

Водночас дата виникнення податкових зобов`язань з ПДВ за такими операціями визначається в залежності від того, за рахунок яких коштів буде здійснено оплату вартості таких послуг (робіт).

Якщо така оплата вартості послуг (робіт) здійснюється за рахунок бюджетних коштів, то датою виникнення податкових зобов`язань з ПДВ відповідно до п.187.7 ст.187 ПК України буде дата перерахування замовником таких коштів на банківський рахунок платника.

Якщо така оплата вартості послуг (робіт) здійснюється за рахунок інших джерел або такі послуги постачаються безоплатно, то датою виникнення податкових зобов`язань з ПДВ відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України (правило «першої події») буде: дата перерахування замовником коштів на банківський рахунок платника як оплати вартості послуг (робіт) або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником (у тому числі дата оформлення акту виконаних робіт).

Товари/послуги, придбані за рахунок бюджетних коштів, що надійшли комунальному підприємству вважаються придбаними безпосередньо підприємством, і суми ПДВ, сплачені при їх придбанні, відносяться до податкового кредиту на підставі поданих накладних, складених та зареєстрованих в ЄРПН постачальниками.

Вважаючи надану індивідуальну податкову консультацію необґрунтованою і протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів зазначає наступне.

Як передбачено підпунктами 14.1.172 та 14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом; індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до підпункту 19-1.1.28. пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, до функцій, які виконують контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, належить, зокрема, надання індивідуальних податкових консультацій, інформаційно-довідкових послуг з питань податкового та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктами 52.1 - 52.3 статті 52 ПК України передбачено, що за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. За вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній, у паперовій або електронній формі. Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, обов`язково повинна містити назву - індивідуальна податкова консультація, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Пунктом 53.2 статті 53 ПК України передбачено, що платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору. Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду. Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Зважаючи на наведені норми можна зробити висновок, що податкова консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання й повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.

А відтак, податкова консультація (індивідуальна), як методична й практична допомога платнику податків при виконанні ним податкового обов`язку, фактично, за всіма процедурами (нарахування та сплата платежів, пені, штрафних санкцій, оскарження дій контролюючих органів тощо): 1) надається платнику податків для правильності практичного застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності; 2) має індивідуальний характер і може використовуватися лише платником податків, якому така консультація надана; 3) не може встановлювати (змінювати чи припиняти) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування; 4) має мету - викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту конкретної правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

При цьому платнику податків надано право оскаржити до суду, як правовий акт індивідуальної дії, податкову консультацію контролюючого органу у випадку, якщо вона, на його думку, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору, й скасування судом такої податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Варто зазначити, що обов`язковими ж складовими письмової податкової консультації є: опис питань, що порушуються платником податків; обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків; висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 805/112/16-а (адміністративне провадження № К/9901/24955/18), постановах Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 200/3060/22, від 13.08.2021 у справі №816/1510/16.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що платником податків у зверненні від 20.07.2023 викладено конкретні обставини, наявність яких в діяльності позивача викликала необхідність отримання від контролюючого органу роз`яснень щодо використання окремих норм податкового законодавства.

Натомість, відповідач в індивідуальній податковій консультації від 08.09.2023 №2915/ІПК/99-00-21-03-02-06 наводить загальний зміст норм податкового законодавства, не розкриваючи питання щодо практичного використання окремих його положень платником податків за наявності конкретно викладеної ситуації. Така консультація не містить конкретних роз`яснень платнику податків щодо алгоритму його дій для уникнення порушень вимог податкового законодавства у своїй діяльності.

Відповідачем не роз`яснено позивачу чи розповсюджуються норми пп.196.16 п.196.1 ст.196 ПК України на поточні трансферти, які отримує Філія на виконання бюджетної програми та чи є об`єктом оподаткування податком на додану вартість цільові бюджетні кошти, сплата яких у формі поточних трансфертів передбачена Порядком і планом використання бюджетних коштів виключно на реалізацію заходів Програми.

Щодо висновків, викладених у наданій позивачу індивідуальній консультації, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Філію КП «Аква» - «Благоустрій» було створено з метою здійснення виробничої діяльності у сфері благоустрою населених пунктів Володимирецької селищної територіальної громади та надання послуг у сфері поводження з побутовими відходами та інших видів діяльності, а також господарської діяльності для досягнення економічних і соціальних результатів.

Філія КП «Аква» - «Благоустрій» є одержувачем бюджетних коштів за кодом бюджетної класифікації КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам установам, організаціям)» на виконання заходів Програми утримання та розвитку благоустрою населених пунктів Володимирецької селищної територіальної громади на 2023-2025 роки.

Отримання та використання бюджетних коштів підприємством для реалізації бюджетних цільових програм повністю регламентовано Бюджетним кодексом та іншими нормативними актами фінансового бюджетного законодавства.

Одержувачем бюджетних коштів є суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету (пункт 38 частини першої статті 2 БКУ).

Розпорядник бюджетних коштів може уповноважити одержувача бюджетних коштів на виконання заходів, передбачених бюджетною програмою, шляхом доведення йому бюджетних асигнувань та надання відповідних коштів бюджету (на безповоротній чи поворотній основі). Одержувач бюджетних коштів використовує такі кошти відповідно до вимог бюджетного законодавства на підставі плану використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань (частина шоста статті 22 БКУ).

Правові основи оподаткування ПДВ встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу XX ПКУ.

Згідно з підпунктами «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 розділу V ПКУ об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 розділу V ПКУ розташоване на митній території України.

Пунктом 188.1 статті 188 розділу V ПКУ визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 розділу VI ПКУ, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Правила формування податкових зобов`язань і податкового кредиту з ПДВ та складання податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних і їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) встановлено статтями 187, 198 і 201 розділу V ПКУ.

Пунктом 187.7 статті 187 розділу V ПКУ визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов`язаннями перед бюджетом.

Згідно з пунктами 201.1, 201.7 та 201.10 статті 201 розділу V ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений ПКУ термін.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг (підпункт «а» пункту 198.1 статті 198 розділу V ПКУ).

Пунктом 198.3 статті 198 розділу V ПКУ встановлено, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов`язаннями перед бюджетом (пункту 187.7 статті 187 розділу V ПКУ).

Відповідно до підпункту 196.1.6 пункту 196.1 статті 196 розділу V ПКУ не є об`єктом оподаткування ПДВ операції з виплат у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі).

До операцій з отримання бюджетного фінансування норми підпункту 196.1.6 пункту 196.1 статті 196 розділу V ПКУ не застосовуються незалежно від того, на які цілі буде спрямоване таке бюджетне фінансування.

Норми підпункту 196.1.6 пункту 196.1 статті 196 розділу V ПКУ стосуються операцій з виплат у грошовій формі, зокрема заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), субсидій, дотацій за рахунок бюджетів та, відповідно, не можуть застосовуватися до будь-яких інших операцій (у тому числі операцій із отримання грошових коштів у вигляді бюджетного фінансування).

Тобто операція з виплат у грошовій формі, зокрема заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), субсидій, дотацій за рахунок бюджетів не буде об`єктом оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 196.1.6 пункту 196.1 статті 196 розділу V ПКУ у суб`єкта, який здійснює їх виплату, а не у суб`єкта господарювання, який отримує такі кошти.

Отже, враховуючи викладене, суд першої інстанції зазначив, що грошові кошти, у тому числі ті, які отримуються як цільові бюджетні кошти за КВЕК 2610, не є об`єктом оподаткування ПДВ, оскільки об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників ПДВ (у тому числі позивача) з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 розділу V ПКУ розташоване на митній території України, а базою оподаткування ПДВ є вартість товарів/послуг, що постачаються платником податку.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Статтею 1 Бюджетного кодексу України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

В статті 91 Бюджетного кодексу України наведено перелік видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, зокрема на виконання місцевих програм утримання та ремонту автомобільних доріг.

Згідно з п. 38 ст. 1 Бюджетного кодексу України одержувач бюджетних коштів - це суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету.

Відповідно до пп. 3 п. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Водночас укладання договору на виконання робіт з програм благоустрою з подальшим підписанням акту виконаних робіт/наданих послуг між розпорядником та одержувачем коштів не передбачено.

Отже, бюджетне законодавство передбачає використання бюджетних коштів виключно на цілі, обумовлені планом їх використання.

Цільове фінансування (грошові кошти) надходить підприємству від розпорядника бюджетних коштів на рахунок казначейства, яке спрямовується згідно плану використання, на: заробітну плату та нарахування на заробітну плату; придбання предметів, обладнання та інвентарю; оплату водопостачання та водовідведення; оплату електроенергії; оплату послуг крім комунальних; на інші поточні видатки.

Відносини, які виникають між розпорядником бюджетних коштів та одержувачем є бюджетними, а не цивільно-правовими та відповідно не можуть визначатися як операції з постачання товарів або послуг, тобто не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Законодавче визначення субсидій та трансфертів наведено в Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 за № 333 (далі - Інструкція № 333).

Субсидія - усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов`язані з відшкодуванням збитків державних підприємств.

Трансфертні платежі - визначає невідплатні та безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу.

Отже, проаналізувавши перелічені вище норми ПК України, Бюджетного кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що база оподаткування ПДВ на операції з виплати відповідних субвенцій/трансфертів за рахунок місцевого бюджету відсутня, оскільки бюджетне законодавство передбачає використання бюджетних коштів виключно на цілі, обумовлені планом їх використання.

Відносини, які виникають між розпорядником бюджетних коштів та одержувачем, є бюджетними, а не цивільно-правовими, та, відповідно, не можуть визначатися як операції з постачання товарів/послуг, оскільки ані надання субсидій/трансфертів, ані надання капітальних трансфертів не пов`язане із компенсацією вартості товарів/послуг/робіт в обмін на проведені платежі (тобто, не є операцією з оплати товарів, послуг, робіт).

Колегія суддів також враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 27 червня 2023 року у справі №520/18518/21 за подібних правовідносин, згідно з яким капітальними трансфертами вважаються невідплатні, безповоротні платежі, отримувач трансферту не виконує будь-які роботи, послуги та не надає товари в рахунок їх отримання, тому при отриманні капітального трансферту об`єкт оподаткування податку на додану вартість відсутній. Оскільки капітальні трансферти в розглядуваному випадку виділялись за кодом бюджетної класифікації 3210 «Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» та не надавались в якості компенсації за поставлені товари (послуги), тобто не виконувалась умова наявності об`єкту оподаткування, тому операція з надання капітальних трансфертів не може підлягати оподаткуванню податком на додану вартість. Касаційний суд погодився із висновком апеляційного суду про те, що у випадку надання грошових коштів з бюджету міста на користь підприємства на виконання програми розвитку і реформування житлово-комунального господарства міста (на відповідні роки) немає значення, надавались вони на регулярній або нерегулярній основі, оскільки для оподаткування цих операцій податком на додану вартість відповідно до вимог ПК України повинно відбуватись постачання товарів (робіт, послуг) на користь міської ради, чого в даному випадку не було, а відтак, і не виникло об`єкта оподаткування податком на додану вартість. В означеному рішенні звернуто увагу також на висвітлення Верховним Судом подібної позиції (постанова від 6 квітня 2021 року у справі №813/2762/15).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.12.2023 у справі № 520/28419/21.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що за змістом індивідуальної податкової консультації від 08.09.2023 №2915/ІПК/99-00-21-03-02-06 контролюючим органом зроблено висновок про те, що оскільки філія комунального підприємства створена з метою здійснення нею виробничої діяльності у сфері благоустрою населених пунктів селищної територіальної громади, надання послуг у сфері поводження з побутовими відходами і інших видів діяльності та є виконавцем заходів з утримання та благоустрою населених пунктів селищної територіальної громади, то операції з постачання товарів/послуг (робіт) є об`єктом оподаткування ПДВ та оподаткування за ставкою податку у розмірі 20 відсотків.

Відносини між позивачем і Володимирецькою селищною радою щодо надання (перерахування) коштів є бюджетними, а не цивільно-правовими, існують в рамках виконання бюджетної програми, а отримані позивачем з бюджету грошові кошти за кодом бюджетної класифікації 2610 передбачені для використання виключно на цілі, обумовлені бюджетної програмою, тобто, мають ознаки невідплатності і безповоротності, і за своїм характером для позивача не є компенсацією вартості товарів/послуг, що постачаються.

Викладені вище обставини свідчать про неналежний розгляд відповідачем звернення позивача.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що індивідуальна податкова консультація від 08.09.2023 надана ДПС України позивачу без врахування конкретних обставин, фактично складається лише з переліку правових норм і не містить конкретних відповідей стосовно поставлених позивачем у зверненні питань.

З огляду на наведене, ДПС України, надаючи КП «Аква» індивідуальну податкову консультацію №2915/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 08.09.2023 діяла не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а така податкова консультація є необґрунтованою, протиправною і підлягає скасуванню.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про задоволення позовних вимог.

При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо нового розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року у справі №460/1418/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
М. А. Пліш