Справа № 400/6548/25
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 р. № 400/6548/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаПівденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), просп. Дмитра Яворницького, 21А,м. Дніпро,Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49005,

треті особиДепартамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, вул. Мала Морська, 19,м. Миколаїв,54001,

провизнання дій неправомірними, визнання незаконною постанову від 07.04.2025, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернулася до адміністративного суду з позовною заявою до Південного міжрегіонального управлення Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі по тексту - Відповідач), за участю третьої особи Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради ( далі по тексту 3 Особа; Департамент ) про визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) протиправними по винесенню постанови про закінчення виконаного про важення ВП 77300308, визнання протиправною та скасування Постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 77300308 від 07.04.2025 року та зобов`язання відділ ПВР УЗПВР у Миколаївській області ПМУ МЮ (м. Одеса) скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 07.04.2025 року ВП 77300308.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при примусовому виконанні виконавчого листа по справі 400/4483/24, боржником Департаментом праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, рішення суду виконано не в повному обсязі . А саме, не складений та не наданий розрахунок допомоги на проживання ВПО , який боржник повинен був зробити на вимогу суду, та допомога на проживання ВПО виплачена Позивачці не в повному обсязі. Позивачка вважає, що державним виконавцем передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по ВП 77300308.

Ухвалою суду від 14.07.2025 року відкрито проведення по справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін в судове засідання), позивачеві поновлено припушений строк на звернення з даним позовом до суду. (а.с.29, 30)

22.07.2025 року від відповідач на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що Відповідач позовні вимоги не визнає, та просить суду відмовити в задоволенні позову. Так, відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження», при примусовому виконанні рішень суду зобов`язального характеру, у державного виконавця є алгоритм дій які він вчиняє, та як передбачено чинним законодавством, а саме: відкриття виконавчого поважання; повідомлення боржника про необхідність виконання рішення суду в 10 ти денний термін; Актування факту виконання та/або не виконання боржником рішення суду, як що встановлено факт не виконання рішення суду державний виконавець накладає на боржника штраф у розмірі, що передбачений Законом; боржникові надається вдруге термін на виконання рішення суду; вдруге Актується факт не виконання рішення суду, та державний виконавець вдруге виносить постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі на боржника, після, чого державний виконавець складає повідомлення до органів Поліції про вчинення боржником злочину « навмисне не виконання рішення суду»; як що рішення суду не можливо виконати без участі боржника державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідач вважає, що ним вчинений вичерпний перелік дій, які передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» та постанова про закінчення виконавчого провадження винесена правомірно, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. (а.с.39-43)

24.07.20025 року від Позивачки на адресу суду надійшла Відповідь на відзив Відповідача, де вона зазначає, що державним виконавцем порушено строки накладення штрафу на відповідача, окрім того накладення на боржника штрафів не може свідчити про повне виконання рішення суду, і не свідчить про не можливість виконання рішення суду подальшому , до такого висновку дійшов ВС у постанові 826/14580/16. Також, направлення повідомлення до органів поліції не свідчить на те що Відповідачем вчинений весь перелік дій спрямованих на примусове виконання рішення суду. (а.с.84-86)

25.07.2025 року Ухвалою суду залучено до участі у справі в якості Третьої особи без звалення самостійних вимог на предмет спору на боці Відповідача Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (а.с.88-89)

28.07.2025 року від Третьої особи на адресу суду надійшли пояснення щодо заявлених позовних вимог, де зазначено, що 13.09.20024 року МОАС прийнято рішення по справі 400/4483/24, де Департамент зобов`язано провести нарахування та виплатити допомогу на проживання ВПО ОСОБА_1 та членам її родини в кількості 4-х осіб починаючи з березня 2024 року на наступний шестимісячний період. Позивачці у вересні 20224 року нараховано виплати та в вересні та жовтні 2024 року сплачено допомоги на проживання на загальну суму 56 000 грн. на підтвердження поведених виплат, Департаментом суду надано виписка з електронної особової справи ОСОБА_1 (а.с.93-95)

30.07.20025 року від Позивачки надійшли додаткові пояснення до позовних вимог , де вона зазначила, що 56 000 грн , вона дійсно отримала на свій рахунок , але вважає , що це є неповна сума яка повинна була виплачена їй на виконання рішення суд, а від так, Позивачка вважає що рішення суду виконано не в повному обсязі, та повинно бути продовжено виконання в примусовому порядку. (а.с.98-99)

З`ясувавши позиції сторін, дослідив докази, що містяться у справі, судом встановлено:

13.09.20024 року по справі № 4000/4483/24 ухвалено рішення, яким зобов`язано Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та всім членам родини в кількості 4-ох осіб допомогу на проживання ВПО починаючи з вересня 2024 року на наступний шестимісячний період. (а.с.102-108)

12.12.20024 року на виконання рішення суду видано виконавчий лист.

24.02.2025 року вхід. 477 ОСОБА_1 звернулася до відділу ПВР УЗПВР у Миколаївській області ПМУ МЮ (м. Одеса) з заявою від 20.02.2025 року про примусове виконання рішення суду (а.с.50)

25.02.2025 року Державним виконавцем ПВР УЗПВР у Миколаївській області ПМУ МЮ (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 77300308, де визначено у п. 2, що боржник має виконати рішення суду в десятиденний термін. (а.с. 51)

25.02.2025 року Боржник отримав постанову державного виконавця. (а.с.52а)

12.03.2025 року державний виконавцем складено акт про не виконання рішення суду (а.с.56)

12.03.2025 року держаним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника - Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради в розмірі 5100, 00 грн, та надано новий термін для виконання рішення суду (п. 2 ) (а.с.56а-57)

27.03.2025 року Державним виконавцем проведено перевірку виконання рішення суду боржником, та встановлено , що рішення суду не виконано, штраф по постанові від 12.03.2025 року не сплачено, про що й було складено Акт (а.с.58)

27.03.2025 року Держаним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника - Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради в розмірі 10 200, 00 грн., за повторне не виконання рішення суду (а.с.58а-59)

07.04.2025 року Держаним виконавцем подане подання до органів нац. поліції про вчинення боржником кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України оскільки рішення не може бути виконано без участі Боржника.

07.04.2025 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 77300308 відповідно до ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», та винесено постанову пор стягнення виконавчого збору у розмірі 32 000 грн. (а.с.65)

12.05.2025 державним виконавцем відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845, до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївської області направлено для виконання оригінал постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 77300308 від 07.04.2025 року, оригінал постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 77300308 від 07.04.2025 року,. оригінал постанови про накладення на боржника штрафу ВП № 77300308 від 27.03.2025 року, оригінал постанови про накладення на боржника штрафу ВП № 77300308 від 12.03.2025 року. (а.с.66а)

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані положеннями ЗУ «Про виконавче провадження »

Згідно ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 4, 8 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно ч.6 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1,2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.16 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі

100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вищевикладених приписів Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення стягнення у вигляді штрафу, проте постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте, не зробив цього.

Отже, законодавством передбачено юридичну відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 560/594/20.

Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-УШ. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні Закону № 1404^Ш, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», визначено що, державний виконавець зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного повного виконання рішення, у зв`язку з чим, наділений повноваженнями щодо накладення штрафів на боржника, повідомлення правоохоронних органів щодо притягнення боржника до відповідальності.

Стаття 63 Закону №1404^Ш передбачає, що після вжиття вказаних дій, у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, та надіслання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Оскільки державним виконавцем виконавчому провадженні № 77300308 постановою від 12.03.2025 накладено штраф на боржника розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду, вдруге -постановою від 27.03.2025 накладено штраф на боржника в подвійному розмірі в сумі 10200 грн, 07.04.2025 державним виконавцем Відділу, відповідно до положень ст. 218 КПК України направлено до органу досудового розслідування - Відділення поліції №1 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області (Центральний ВП) повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України , та рішення суду не може бути виконано без участі боржника, вказане свідчить про вчинення державним виконавцем всіх передбачених законодавством дій для повного виконання рішення суду у справі №400/4483/24, яке не може бути виконано без участі боржника.

Верховний суд у справі №551/920/22, постанова від 15.09.2023, висловив свою Правову позицію, відповідно до якої, рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, яке виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону України «Про виконавче провадження», може бути закінчено і у разі невиконання боржником рішення, за умови вжиття виконавцем усіх передбачених цією статтею Закону заходів виконання (пункт 11 статті 39 Закону - надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону).

В межах справи що розглядається ,судом встановлено, що виконавче провадження по виконанню рішення суду №400/4483/24 виконувалось у порядку встановленому статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем вжито вичерпних заходів спрямованих на виконання рішення суду.

Крім того, значення виконавчого провадження на підставі п. 11 ст. 39 ЗУ «про виконавче провадження » не позбавляє Позивачку для повторного звернення з виконавчого листа до примусового виконання.

Під час розгляду справи в суді, судом було з`ясовано що 56 000 грн допомоги на проживання ВПО (на виконання рішення суду №400/4483/24) ОСОБА_1 отримала в вересні та жовтні 2024 року, тобто до видачі МАОС виконавчого листа по справі №400/4483/24 (12.12.2024 року), але при поданні виконавчого листа до примусового виконання позивачка не зазначила, що рішення суду виконано частково, та сума недоотриманої виплати на проживання ВПО становить 4000 грн.

Щодо зміни способу та порядку виконання рішення суду, суд вважає, що у даному випадку, правильність проведеного нарахування виплат Відповідачем, позивачка має змогу оскаржувати в межах судового контролю, та ставити перед судом питання про зміну способу та порядку виконання відповідно до положень ст. 378 КАС України

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управлення Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 19.08.2025 р.

Суддя Н. В. Лісовська