Справа № 750/8010/25
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/8010/25
Провадження № 2-а/750/203/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

09 червня 2025 року ОСОБА_1 з використанням засобів поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4847518 від 30 травня 2025 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі ? КУпАП), а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що 30 травня 2025 року о 07 год. 23 хв. у м. Чернігові по проспекту Миру, 119, керуючи транспортним засобом HONDA CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивач проїхала перехрестя на «червоний» сигнал світлофора, чим порушила пункт 8.7.3.е) Правил дорожнього руху. Вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач не заперечує, що вона дійсно проїхала на червоний сигнал світлофора. При цьому, місцем проїзду на червоний сигнал був не просто проїзд світлофора по проспекту Миру, а виїзд із регульованого перехрестя проспекту Миру - вулиці Мартина Небаби. Рухаючись у лівій смузі руху в напрямку перехрестя проспекту Миру - вулиці Мартина Небаби, на вказане перехрестя позивач виїхала на дозволений зелений сигнал світлофора, але проїхати його не змогла, оскільки автомобіль, що рухався попереду її автомобіля, увімкнув лівий покажчик повороту. Позивач заїхала на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофора і вже перебувала на перехресті на момент миготливого жовтого і червоного сигналів світлофора. Позивач очікувала, доки автомобіль, що повертав ліворуч, завершить маневр, щоб залишити перехрестя, і це вона змогла зробити лише на червоний сигнал світлофора. У ситуації, що виникла, поліцейський мав керуватися не лише нормами Правил дорожнього руху, які визначають значення сигналів світлофора, а й нормами, що врегульовують проїзд перехресть, де пунктом 16.8. визначено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати в наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді, що й було зроблено позивачем за першої можливості, як це дозволила дорожня обстановка. Крім того, на червоний сигнал перед світлофором зупинились машини в правій смузі руху і позивач змогла об`їхати автомобіль, що повертав ліворуч та продовжила рух у наміченому напрямку - прямо. Позивач пояснювала поліцейським, що на момент виїзду на перехрестя горів зелений сигнал світлофора, а коли загорівся жовтий сигнал, а потім червоний позивач вже перебувала на перехресті і була зобов?язана в будь-якому випадку виконати вимоги пункту 16.8. Правил дорожнього руху, покинувши перехрестя.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами; визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позов; задоволено клопотання позивача та витребувано з Управління патрульної поліції в Чернігівській області матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (постанова серії ЕНА № 4847518 від 30 травня 2025 року).

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні, а оскаржувану постанову - залишити без змін. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що 30 травня 2025 року о 07 год. 23 хв. у м. Чернігові по проспекту Миру, 119, позивач, керуючи транспортним засобом HONDA CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхала перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушила вимоги пункту 8.7.3 е) Правил дорожнього руху. Своїми діями позивач вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, а тому уповноваженим працівником патрульної поліції була винесена оскаржувана постанова, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Скляренко Ярослав Дмитрович є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП, має звання рядовий поліції, а тому відповідно до статті 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною другою статті 122 КУпАП. Поліцейський Скляренко Ярослав Дмитрович під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача та винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а винесена постанова повністю відповідає вимогам статті 283 КУпАП. З відеозапису, зробленого за допомогою портативного відеореєстратора № 471652, слідує, що під час патрулювання в м. Чернігові нарядом патрульної поліції було зупинено автомобіль HONDA CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача. Даний транспортний засіб зупинено на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» за порушення пункту 8.7.3.е) Правил дорожнього руху. Після зупинки транспортного засобу поліцейський представився, позивача було поінформовано про причину зупинки з детальним її описом, повідомлено про суть вчиненого нею правопорушення. Після оглянутого на місці відеозапису вчинення адміністративного правопорушення позивач зазначила наступне: «Я, мабуть, не звернула увагу на сигнал світлофора». Також, після ознайомлення із відеозаписом позивач запитала в поліцейського: «Чи є повторність вчинення адміністративного правопорушення?» та повідомила: «Я оплачу, не буду ж за 500 грн. судитись. Буде наука, буду уважніше дивитись. Вибачте, я не хотіла», ? чим визнавала факт вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, під час спілкування на місці події переконливих доводів своєї невинуватості позивач не наводила. Вказані в позовній заяві твердження позивача є маніпуляцією, спрямованою на введення суду в оману з метою уникнення адміністративної відповідальності. З технічних причин у відповідача відсутня об?єктивна можливість надати суду відеозапис із відеореєстратора 70 МАІ, проте неподання відповідачем даного доказу не свідчить про те, що позивач не вчиняла адміністративного правопорушення. З відеозапису, який міститься в матеріалах справи, слідує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейський з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: те, що позивач вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, є винною в його вчиненні, підлягає адміністративній відповідальності, обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність - відсутні, майнова шкода не заподіяна. Поведінка позивача під час спілкування з поліцейським свідчить про те, що вона дійсно вчинила адміністративне правопорушення, розуміла обставини порушення Правил дорожнього руху та відповідальність за скоєне. Хоча Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) покладено обов?язок доказування правомірності прийнятого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень на відповідача, однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов?язку доказування своїх вимог. Позивач у позові зазначає, що з відеозапису видно, що вона заїхала на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофора і вже перебувала на перехресті на момент і миготливого жовтого і червоного сигналів світлофора та очікувала, доки автомобіль, що повертав ліворуч, завершить маневр, щоб залишити перехрестя, що вона змогла зробити лише на червоний сигнал світлофора. Проте, суду даний відеозапис позивачем не надано. Отже, вказані твердження позивача є нічим не підтвердженими та направленими на введення суду в оману з метою уникнення адміністративної відповідальності. Крім того, позивач у позові сама зазначає, що проїхала перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, а отже, у відповідності до положень частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Також, відповідно до пункту 2.3.б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Згідно з пунктом 16.4. Правил дорожнього руху забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів. Отже, позивач мала зреагувати на зміну дорожньої обстановки та зупинитись у передбаченому пунктом 8.10. Правил дорожнього руху місці. Крім того, позивач, отримавши посвідчення водія, взяла на себе зобов?язання дотримуватися Правил дорожнього руху та інших нормативних актів, що регулюють дорожній рух, а також нести відповідальність за їх порушення. Відповідно до пункту 7.30 ДСТУ 4092-2002 «Безпека дорожнього руху. Світлофори дорожні. Загальні технічні вимоги, правила застосовування та вимоги безпеки» режим роботи світлофорної сигналізації повинен передбачати миготіння зеленого сигналу протягом 3 секунд безпосередньо перед вимкненням. Отже, миготіння сигналу світлофора, яке триває протягом 3 секунд, попереджує водіїв про те, що, враховуючи дорожню обстановку, вони мають вжити заходів для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу, оскільки буде ввімкнено жовтий, а в подальшому - червоний сигнал світлофора, які забороняють рух. За таких умов позивач мала можливість (якщо бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою, її зміною) відреагувати на зміну сигналів світлофора та виконати його вимоги, зупинившись у передбаченому пунктом 8.10. Правил дорожнього руху місці. Відеозаписом також підтверджується, що поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивача було повідомлено про суть вчиненого нею правопорушення. До початку винесення оскаржуваної постанови поліцейський оголосив про початок розгляду справи, ознайомив позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи та жодним чином не перешкоджав у користуванні ними, про що свідчить особистий підпис позивача в графі 8 оскаржуваної постанови. Під час розгляду справи жодних клопотань не надходило, переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Дотримання відповідачем процедури винесення оскаржуваної постанови підтверджується підписанням відповідних граф оскаржуваної постанови без жодних зауважень.

Позивач подала відповідь на відзив, в якій просить позов задовольнити, а відзив на позов не приймати до розгляду. У відповіді на відзив позивач, зокрема, зазначає, що наведені у відзиві твердження є безпідставними та необґрунтованими достатніми та належними доказами. Поліцейські мали перевірити, чи перебувала позивач на перехресті в момент, коли загорівся заборонений червоний сигнал світлофора та, чи заїхала вона на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофора, чи на червоний. Наданий суду відеозапис у достатній мірі не підтверджує вказаних обставин. У діалозі з поліцейським позивач неодноразово повторювала, що вона вже стояла на перехресті. Докази, надані відповідачем, у своїй сукупності не дають змоги дійти висновку про наявність або відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Окрім фрагментарних обривків розмірковувань позивача, що потрапили в об`єктив камери поліцейського під час складання постанови, у відповідача відсутні будь-які інші докази, що підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема, відсутній відеозапис, який поліцейські показували позивачу, але не надали його ні позивачу, ні суду, аргументуючи це непідтвердженими об?єктивними причинами.

На підставі положень частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

30 травня 2025 року поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Скляренком Ярославом Дмитровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4847518, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що 30 травня 2025 року о 07 год. 23 хв. у м. Чернігові по пр-ту Миру, 119, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HONDA CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхала перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушила пункт 8.7.3.е) Правил дорожнього руху (а.с. 5).

Постанова містить відомості про долучення до неї відео.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно із частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Нормами пункту 1.1. Правил дорожнього руху передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 8.7.3. e) Правил дорожнього руху червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.

Згідно зі статтею 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Відповідно до частини другої статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною першою статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач не визнає вчинення нею адміністративного правопорушення, а тому вказані обставини відповідно до частини другої статті 77 КАС України зобов`язують відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення.

При цьому, суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Обставини викладені в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинні бути перевірені за допомогою доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Так, відповідачем зазначено, що з технічних причин відсутня об?єктивна можливість надати суду відеозапис із відеореєстратора 70 МАІ, на якому зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Наданий відповідачем до відзиву відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського не є беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки на ньому не зафіксовано подію адміністративного правопорушення.

Також, слід зазначити, що на можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (пункт 4).

А тому, в силу дії вказаного конституційного принципу всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості.

Такі ж висновки містяться в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а та інших.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оцінивши наявні в справі докази та доводи сторін, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення та не надано суду доказів, які б беззаперечно підтверджували наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

За наведених обставин, наявні підстави для задоволення позову.

Також, відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 139, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4847518 від 30 травня 2025 року, винесену поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Скляренком Ярославом Дмитровичем за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Громадська, 66, м. Чернігів.

Відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи 40108646.

Суддя