Справа № 160/32956/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/32956/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року (суддя Юрков Е.О.) в справі № 160/32956/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №160/32956/24, яке набрало законної сили 20 березня 2025 року, задоволено позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про його виключення з військового обліку на підставі пп. 3) ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» згідно з тимчасовим посвідченням та довідкою ВЛК від 15.11.2022 року.

Представником позивача 01 липня 2025 року подана до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заява про визнання протиправної бездіяльності що виконання судового рішення в справі №160/32956/24, зобов`язання вжити заходів щодо усунення причин та умов щодо невиконання судового рішення та повідомити суд протягом 10 днів про виконання окремої ухвали.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 Михальчука Миколи Івановича про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності вчинених відповідачем на виконання рішення суду у справі №160/32956/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Апелянт звертає увагу, що норми КАС України не передбачають можливість відмови у задоволенні заяви на тій підставі, що вона не відповідає визначеним вимогам, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви з підстав невідповідності вимогам, визначеним ст. 383 КАС України, але прийняв рішення не про повернення заяви, а про відмову в її задоволенні. При цьому звертає увагу, що заява містить інформацію про хід виконавчого провадження.

Висновок суду першої інстанції про передчасність звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України про встановлення судового контролю, адже ця норма не передбачає вимоги закінчення виконавчого провадження для можливості звернення до суду.

Звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України з метою встановлення судового контролю є законним правом позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, безвідносно до факту закінчення/незакінчення виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення. Єдиною передумовою для звернення з такою заявою є дотримання приписів ч. 2 ст. 383 КАС України, в яких відсутня вимога про необхідність підтвердження факту закінчення виконавчого провадження для звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Встановивши, що станом на 04.07.2025 виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №160/32956/24, ще вчиняються, суд першої інстанції вважав, що подана заявником заява в порядку статті 383 КАС України є передчасною, оскільки заявник не надав суду доказів того, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення, а тому, звернення з заявою в порядку статті 383 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України "Про виконавче провадження" першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконання наведеного судового рішення судом першої інстанції видано виконавчий лист про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про його виключення з військового обліку на підставі пп. 3) ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» згідно з тимчасовим посвідченням та довідкою ВЛК від 15.11.2022 року.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09 червня 2025 року у ВП № 78322253 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 160/32956/24, виданого 17 лютого 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом, надано боржнику 10-денний строк для виконання рішення.

Виходячи з інформації, розміщеної на сайті «Автоматизована система виконавчого провадження» за реєстраційним номером виконавчого провадження 78322253, станом на 04 липня 2025 року виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №160/32956/24 не вчиняються.

Представником позивача 13 червня 2025 року направлено до відповідача адвокатський запит, в якій просив повідомити, чи виконане рішення, якщо виконано, надати підтвердження, якщо не виконано, повідомити причини.

В матеріалах справи відсутні відомості про надання відповідачем відповіді на звернення.

Статтею 129№ Конституції України проголошено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною першою статті 383 КАС України установлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (частина шоста статті 383 КАС України).

Як вказано вище, судовим рішенням від 17 лютого 2025 року, яке набрало законної сили 20 березня 2025 року, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про його виключення з військового обліку на підставі пп. 3) ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» згідно з тимчасовим посвідченням та довідкою ВЛК від 15.11.2022 року.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом 17 лютого 2025 року видано виконавчий лист, виконавче провадження з примусового виконання рішення виконавчого листа відкрито 09 червня 2025 року (ВП № 78322253).

Установлений діючим законодавством порядок виконання судових рішень визначає, що рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом в Україні є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

За правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2024 року у справі №340/222/20, стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.

Зі змісту цієї статті висновується, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.

Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону № 1404-VIII, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Тобто при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 КАС України обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку. Звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви в порядку статті 383 КАС України.

Судом встановлено, що позивачем у заяві, поданої в порядку статті 383 КАС України, вказано про пред`явлення виконавчого листа, виданого у цій справі, до примусового виконання та відкриття виконавчого провадження, тобто позивачем у заяві вказана наявна у нього інформація про хід виконавчого провадження.

Разом з тим, помилковість зазначення судом першої інстанції про відсутність у заяві позивача інформації про хід виконавчого провадження, не свідчить про неправильне вирішення судом першої інстанції питання, порушеного позивачем.

Так, судом встановлено, що на час подання заяви в порядку статті 383 КАС України виконавцем у межах виконавчого провадження не вчинялись будь-які виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа.

Враховуючи відсутність доказів вжиття державним виконавцем усіх передбачених чинним законодавством засобів щодо належного та повного виконання судового рішення, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що звернення позивача із заявою в порядку статті 383 КАС України до суду є передчасним через не здійснення у межах виконавчого провадження виконавчих дій з примусового виконання рішення.

Доводи апелянта про помилковість висновку суду першої інстанції про передчасність звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України, адже ця норма не передбачає вимоги закінчення виконавчого провадження для можливості звернення до суду, є необґрунтованими, позаяк судом першої інстанції не формулювався висновок про можливість звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України після закінчення виконавчого провадження.

Судом беруться до уваги додаткові пояснення, надані позивачем, у яких повідомлено про зупинення виконавчого провадження постановою від 21 липня 2025 року ВП №78322253, проте ця обставина (зупинення виконавчого провадження) виникла після постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, тому не може спростовувати висновки, викладені в цій ухвалі.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року в справі № 160/32956/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року в справі № 160/32956/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення 19 серпня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко