Справа № 640/16457/21
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року м. Київ № 640/16457/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн»
доЦентрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» (позивач/ ТОВ «АДМ Юкрейн») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (відповідач/ ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків), в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 11.03.2021 №2, від 11.03.2021 №2 та від 31.05.2021 №202.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

13.12.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" №2825-IX, статтею 1 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Пунктом 1 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті "Голос України" №254 та набрав чинності 15.12.2022.

21.06.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної справи №64016457/21, які за результатами автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Балаклицькому А.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Балаклицький А.І.) від 07.07.2023 прийнято справу до провадження, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2024 справа розподілена судді Жуковій Є.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 справу №640/16457/21 прийнято до провадження судді Жукової Є.О., розгляд справи розпочато спочатку. Суд ухвалив здійснювати розгляд адміністративної справи за правилами загального позовного провадження, призначити справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді по справі, підготовче судове засідання, призначене на 15.01.2025 відкладено на 19.02.2025.

У судовому засіданні 19 лютого 2025 року суд порадившись на місці ухвалив оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні та призначити наступне засідання на 02 квітня 2025 року.

У судовому засіданні 02 квітня 2025 року протокольною ухвалою закрито підготовче провадження, суд перейшов до судового розгляду справи по суті. В судовому засіданні учасниками справи заявлені клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Після надання пояснень учасниками справи у відкритому судовому засіданні та дослідження матеріалів справи, протокольною ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання, вирішено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, позивач зазначає наступне.

1) Перевірка позивача є незаконною, оскільки призначена всупереч положень ПКУ щодо заборони перевірки бюджетного відшкодування, а тому висновки Акта перевірки є нікчемними. Перевірка стосується бюджетного відшкодування, сформованого за період жовтень-листопад 2020 року, тоді як п. 200.11 ПКУ містить однозначні положення про можливість проведення документальної перевірки бюджетного відшкодування, сформованого виключно за період до 1 липня 2015 року (до 2017 року щодо відносин із суб`єктами, які використовували спеціальний режим оподаткування, що встановлювався ст. 209 ПКУ). Вказана заборона проведення документальної перевірки прямо передбачена п. 37 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ; така заборона та саме таке розуміння зазначених положень ПКУ підтверджуються однозначною правовою позицією Верховного Суду. При цьому, виходячи із позиції Верховного Суду, у разі незаконності проведення перевірки необхідність обґрунтування інших підстав позову взагалі відсутня, оскільки наслідки такої перевірки нікчемні.

2) Висновки, зафіксовані в Акті перевірки, зроблені всупереч артикульованій та презюмованій меті застосування податкових накладних та СЕА ПДВ. Такі висновки є свідченням порушень (протиправної бездіяльності) виключно з боку контролюючих органів.

3) Висновки податкового органу не забезпечені належною доказовою базою.

4) Податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам ПКУ до податкових повідомлень-рішень, а отже, не створюють жодних правових наслідків для позивача і мають бути визнані нечинними навіть з цієї причини.

5) Відповідач помилково визначив суму податкових зобов`язань у ппр від 31.05.2021 року №202.

6) Відповідач не довів ані вини позивача, ані умислу (як окремої форми вини) позивача, що виключає можливість притягнення позивача до фінансової відповідальності в цілому та до відповідальності за п. 123.2 та п. 123.3 ПКУ зокрема. А ДПС у своєму рішенні від 27.05.2021 року №11872/6/99-00-06-01-02-06 про результати розгляду скарги прямо підтвердила відсутність доведеності вини позивача у формі умислу, що виключає відповідальність за п. 123.2 або п. 123.3 ПКУ.

7) Висновки відповідача про порушення податкового законодавства у взаємовідносинах із контрагентом неправомірні. З боку позивача відсутні будь-які порушення вимог податкового законодавства. Позивач правомірно сформував податковий кредит за операціями з контрагентами на підставі належним чином оформлених первинних документів.

8) Претензії відповідача до земельних ресурсів контрагентів позивача, твердження про неспроможність контрагентів виростити певний обсяг сільськогосподарської продукції безпідставні та спростовуються статистичною звітністю контрагентів щодо посівних площ, зібраного врожаю, а також витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Висновки Відповідача щодо неспроможності контрагентів виростити певний обсяг сільськогосподарської продукції є безпідставними, оскільки посадові особи відповідача не є фахівцями у сфері сільського господарства, а визначення можливості/неможливості вирощування певного обсягу сільськогосподарської продукції виходить за межі компетенції посадових осіб контролюючого органу.

9) За посиланнями позивача, претензії до реальності відносин з ТОВ «Агротіртранс» з огляду на отримання послуг перевезення від третіх осіб спростовуються тим, що договором з ТОВ «Агротіртранс» передбачено можливість залучення третіх осіб; претензії щодо місця складання видаткових накладних безпідставні, оскільки вони складені за місцем реєстрації постачальника, а місце складання не є обов`язком реквізитом первинного документу та не передбачається умовами договору; претензії щодо ненадання складських квитанцій, карток аналізу зерна, ТТН щодо відносин з ТОВ «Трубіж Агро Трейд» безпідставні, оскільки отримання таких документів не відповідає умовам поставки за договором між позивачем та цим контрагентом. Як вказує позивач, такі документи не є первинними та не повинні надаватися для перевірки. Наявність зазначених документів у ТОВ «Трубіж Агро Трейд» та загалом здійснення господарських операцій підтверджується довідкою про результати зустрічної звірки. Претензії до дати реєстрації, технічних та трудових ресурсів ТОВ «Альбіна і КО» безпідставні, оскільки реальної перевірки ТОВ «Альбіна і КО» не проводилось, згадані відповідачем відомості щодо оптимального строку сіяння насіння не вказують на неможливість отримання врожаю. Позивач зазначає, відповідач сам підтверджує наявність технічних ресурсів та трудових ресурсів. Крім того, твердження відповідача про відсутність звітності ТОВ «Альбіна і КО» щодо земельних ділянок спростовується довідкою контролюючого органу щодо дотримання ТОВ «Альбіна і КО» умов для статусу платника єдиного податку 4 групи (сільгоспвиробника). Претензії до ланцюга постачання ТОВ «Українка» спростовуються довідкою про зустрічну звірку.

10) Висновки Акта перевірки суперечать позиції ДПС та висновкам зустрічних перевірок контрагентів позивача.

11) Позивач був обачним у виборі контрагентів, а висновки Акта перевірки суперечать положенням ПКУ щодо порядку формування та підтвердження податкового кредиту з ПДВ, а також принципу індивідуальної відповідальності платника податків, правовій позиції Верховного Суду та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідач в поданому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог законодавства з боку позивача.

Відповідач зазначає, що контролюючий орган наділений повноваженнями на проведення документальної позапланової перевірки платника податку в разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ (підпункт 78.1.8 пункт 78.1 статті 78 ПК України) і якщо розрахунок такої суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у пункті 200.11 статті 200 ПК України операціями. У такому разі перевірка від`ємного значення ПДВ (а не перевірка безпосередньо бюджетного відшкодування), не буде різною за своєю суттю, за умови якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у пункті 200.11 статті 200 ПК України операціями.

У податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року (від 17.12.2020 (вх. № ) позивачем у рядку 19 декларації задекларовано від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту поточного (звітного) періоду у сумі 629 021 334 грн., що більше 100 тис. грн.

Під час перевірки встановлено завищення позивачем податкового кредиту по декларації з ПДВ за листопад 2020 р. у сумі 2 893 821 грн., внаслідок чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник р. 19 Декларації) на 2 893 821 грн., що призвело до завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 2 788 257 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 105 564 грн., яка підлягає зменшенню.

Під час проведення перевірки встановлено, що позивач оформляв взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких в бухгалтерському та податковому обліку вплинуло на визначення у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування, а саме з: СТОВ «УКРАЇНКА» (), ТОВ «ТРУБІЖ АГРО ЦЕНТР» (), ТОВ «АЛЬБІНА І КО» (), ТОВ «АГРОТІРТРАНС» (32503284), ФГ «ЛОСЬОВЕ» (40627689).

Відповідач зазначає, доказами нереальності операцій з придбання товару також є доводи контролюючого органу про відсутність джерела походження придбаної сільськогосподарської продукції та неможливість ї руху по ланцюгах постачання, у тому числі, як від безпосередніх контрагентів, які не мають власних або орендованих земельних ділянок для вирощування, власних (орендованих) складських приміщень для її зберігання, а також транспортних засобів та сільгосптехніки, так і від їх контрагентів-постачальників, враховуючи відсутність транспортування цієї продукції від них до контрагентів, а також складського зберігання придбаної продукції. Так, згідно бази даних ЄРПН контролюючим органом було встановлено, що у відповідному періоді контрагентами позивача здійснювалось придбання с/г продукції у контрагентів, в яких у свою чергу відсутня площа земельних ділянок необхідна для вирощування сільськогосподарської продукції у задекларованих ними обсягах. Також при аналізі наявної податкової інформації встановлено недостатність у таких контрагентів трудових ресурсів, складських приміщень, оборотних коштів для здійснення вищезазначених господарських операцій.

За посиланнями відповідача, за результатами здійсненого співставлення звітів про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду, відомостей про наявність земельних ділянок та урожайності сільськогосподарських культур контролюючим органом встановлено: невідповідність обсягів вирощування та реалізації с/г продукції (згідно бази даних ЄРПН).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платника податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» (ПН 20027449) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, результати якої оформлені актом від 18.02.2021 №76/31-00-07-02-02/20027449 (акт перевірки).

За висновками акта перевірки від 18.02.2021 №76/31-00-07-02-02/20027449 перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено порушення платником податків п.44.1 ст.44, пп.198.1, п.198., 198.3, 198.5, 198.6 ст.198, п.200.1, п. 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21, в результаті чого занижено податкові зобов`язання по декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року, завищено податковий кредит по декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року у сумі 2893821 грн., завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації) 2893821 грн., що призвело до завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 2788257 грн. Що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 105564 грн., яка підлягає зменшенню.

На підстав акта перевірки від 18.02.2021 №76/31-00-07-02-02/20027449 Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платника податків прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 11.03.2021 №2, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період листопад 2020 року в сумі 2788257 грн., застосовані штрафні санкції в розмірі 1394128,50 грн;

- від 11.03.2021 №2, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період листопад 2020 року в сумі 105564 грн.

ТОВ «АДМ Юкрейн» подано до Державної податкової служби України скаргу на податкові повідомлення-рішення ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків від 11.03.2021 №2, №2.

Рішенням про результати розгляду скарги від 27.05.2021 №11872/6/99-00-06-01-02-06 Державна податкова служба України скасувала податкове повідомлення-рішення від 11.03.2021 №02 у частині застосованих штрафних санкцій, які перевищують розмір, визначений п.123.2 ст.123 ПКУ, у редакції, що діє з 01.01.2021, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкове повідомлення-рішення від 11.03.2021 №2 - залишено без змін.

31 травня 2021 року ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків прийняте податкове повідомлення-рішення №202, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період листопад 2020 року в сумі 2788257 грн., застосовані штрафні санкції в розмірі 697064,25 грн.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 11.03.2021 №2, від 11.03.2021 №2 та від 31.05.2021 №202 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Щодо правомірності проведеної перевірки.

Судом встановлено, що Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі наказу від 19 січня 2021 року №50 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АДМ Юкрейн» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 18.02.2021 №76/31-00-07-02-02/20027449.

Як зазначалося, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 ПК України та прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, згідно з якими зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника в банку та нараховано штрафні (фінансові) санкції, зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 37 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України контролюючі органи не здійснюють документальні позапланові виїзні перевірки щодо достовірності сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявлених платниками у звітних періодах, що настають після 01 липня 2015 року, крім випадків, визначених пунктом 200.11 статті 200 цього Кодексу.

У свою чергу, пунктом 200.11 статті 200 ПК України встановлено, що контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 01 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 01 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

У визначені цим пунктом терміни проводяться також документальні перевірки, передбачені підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, коли платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 19 лютого 2021 року у справі № 821/1235/17, від 19 березня 2020 року у справі № 460/2939/18, від 19 жовтня 2022 року у справі № 260/1644/19, тлумачення норми підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України свідчить про два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки:

перша - подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість;

друга - подання декларації з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.

При цьому в першому випадку позапланова перевірка проводиться за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V ПК України.

Вживання в тексті норм підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 200.11 статті 200 ПК України словосполучень «відшкодування з бюджету податку на додану вартість», «сума бюджетного відшкодування» наряду з «від`ємне значення з податку на додану вартість» свідчить про те, що встановлена підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України умова перевищення 100 тис. грн як підстава для проведення позапланової документальної перевірки стосується від`ємного значення з податку на додану вартість як окремого від суми бюджетного відшкодування показника податкового обліку.

З матеріалів справи вбачається, в наказі від 19.01.2021 № 50 контролюючим органом в якості юридичної підстави проведення перевірки зазначено підпункт 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України та визначено предмет перевірки - питання законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн, у декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року (вх.№ від 17.12.2020) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

При цьому позапланова документальна перевірка платника з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість за листопад 2020 року не призначалася.

Водночас, в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 18.02.2021 №76/31-00-07-02-02/20027449 зазначено, що предметом перевірки було питання дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Отже, як підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, так і прийнятим відповідно до цієї норми наказом від 19.01.2021 №50, визначено чіткі межі проведення перевірки, які не дотримано відповідачем, позаяк останнім проведено перевірку не лише правомірності декларування позивачем від`ємного значення з податку на додану вартість, а й правомірності заявленої ним до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість, яку врешті-решт і зменшено згідно з оскаржуваним актом індивідуальної дії.

Тобто, ЦМУ ДПС по роботі з ВПП не враховано, що для цілей підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України сума бюджетного відшкодування та сума від`ємного значення з податку на додану вартість є окремими та самостійним показниками податкової декларації, для проведення перевірки кожного з яких встановлено різні підстави й передумови.

З системного аналізу викладеного вбачається, що під час проведення розглядуваної документальної позапланової виїзної перевірки позивача контролюючий орган вийшов за межі її предмета, визначеного в наказі від 19.01.2021 №50, та підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 27.03.2025 у справі №640/7638/22.

Стосовно виявлених під час перевірки порушень, суд зазначає наступне.

Приписами п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно (14.1.54.); продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об`єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг). Продаж результатів робіт (послуг) включає, зокрема, надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди), продажу, передачі права відповідно до авторських або ліцензійних договорів, а також інші способи передачі об`єктів авторського права, патентів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної, у тому числі промислової власності (14.1.203.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п. 185.1. ст. 185, п. 187.1. ст. 187, п. 188.1. ст. 188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до п.п. 201.1, 201.2, 201.4 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця.

У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.

Ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.

Податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі: здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу/реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій, або через банк, небанківського надавача платіжних послуг чи платіжний пристрій (безпосередньо на рахунок постачальника); виписки транспортних квитків, готельних рахунків або рахунків, які виставляються платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер постачальника (продавця), крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

надання платнику податку касових чеків, що містять суму поставлених товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального та податкового номерів постачальника).

Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 Порядку заповнення податкової накладної затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26.01.2016 за №137/28267 (далі порядок №1307) податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена в цьому пункті. Податкова накладна та додатки до неї складаються в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи. Усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в п. 9 - 15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Пунктом 200.1. ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.1. статті 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

При цьому, відповідно до п. 198.2., 198.3., 198.6. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 ПК України).

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Аналізуючи норми податкового законодавства України, ознайомившись із доводами контролюючого органу викладених в Акті перевірки, судом зауважено, що в межах даного спору слід встановити саме факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та його контрагентами з урахуванням умов спірних правовідносин.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон №996-ХІV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконання робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону №996-ХІV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Статтею 9 Закону №996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі Положення №88), первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції;

Згідно п. 2.3 Положення №88, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (договори, податкові накладні, акти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов`язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не надавалися, то, відповідно, придбання таких послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає.

Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку господарські операції мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів-первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку-відсутні.

Як вбачається зі змісту акту перевірки та відзиву відповідача, висновки щодо порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами: Товариством з обмеженою відповідальністю «Українка» (), Товариством з обмеженою відповідальністю «Трубіж Агро Центр» (), Товариством з обмеженою відповідальністю «Альбіна і Ко» (), Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОТІРТРАНС» (), Фермерським господарством «Лосьове» ().

З матеріалів справи вбачається, господарські відносини між ТОВ «АДМ Юкрейн» з ТО «Українка», ТОВ «Трубіж Агро Центр», ТОВ ««Альбіна і Ко» та ФГ «Лосьове» ґрунтувалися на договорах поставки. На виконання укладених договорів поставки: ТОВ «Трубіж Агро Центр» поставило позивачу 151,6 т соняшника урожаю 2020 р. у жовтні 2020 р. на загальну суму 2 342 670,78 грн, в т.ч. ПДВ 390 445,13 грн.; ТОВ «Альбіна і Ко» поставило позивачу 87,68 т соняшника урожаю 2019 р. у жовтні-листопаді 2020 р. на загальну суму 1 376 997,06 грн, в т.ч. ПДВ 229 499,51 грн.; ФГ «Лосьове» поставило Позивачу 74,06 т соняшника урожаю 2020 р. у листопаді 2020 р. на загальну суму 1 136 638,22 грн, в т.ч. ПДВ 189 439,50 грн.; ТОВ «Українка» поставило Позивачу 183 т соняшника урожаю 2020 р. у жовтні 2020 р.; 412,36 т пшениці м`якої 2 кл. урожаю 2020 р. у листопаді 2020 р.; 280,75 т пшениці м`якої 3 кл. урожаю 2020 р. у листопаді 2020 р.; 345,55 т ячменю 3 кл. урожаю 2020 р. у жовтні-листопаді 2020 р. на загальну суму 10 625 477,31 грн, в т.ч. ПДВ 1 770 912,89 грн.

Так, з наданих до матеріалів справи документів вбачається, ТОВ «Українка» поставило позивачу на умовах ЕХW (пункти поставки - ТОВ «Привільнянське ХЗП», Дніпропетровська обл., Солонянський р-н, Надіївка, вул. Шосейна 1; ТОВ «Привільнянське ХЗП», Дніпропетровська обл., Криничанський р-н, с. Кудашівка, вул. Центральна, 48) 183 т соняшника урожаю 2020 р., 412,36 т пшениці м`якої 2 класу урожаю 2020 р.; на умовах DАР (пункти поставки - ТОВ «Аскет Шиппінг», Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 13/8; ТОВ «Укрелеваторпром», Одеська обл., м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 52/1) 280,75 т пшениці м`якої 3 класу урожаю 2020 р., 345,55 т ячменю 3 класу урожаю 2020 р., що підтверджується наступними документами:

- договором поставки №400/1-137593 від 21.09.2020 р. (з урахуванням додаткових угод до нього). На виконання договору були складені наступні документи: видаткові накладні №127 від 23.10.2020, №135 від 02.11.2020; рахунки-фактури №95 від 23.10.2020, №103 від 02.11.2020; податкові накладні №11 від 23.10.2020, №1 від 02.11.2020; реєстр вантажу, прийнятого на ТОВ «Укрелеваторпром»; залізничні накладні №47209507 від 20.10.2020, №47566716 від 30.10.2020; списки та відомості вагонів, оформлені до залізничних накладних; посвідчення про якість зерна №017888 від 15.10.2020, №017889 від 17.10.2020, №017890 від 17.10.2020, №018027 від 17.10.2020, №018041 від 29.10.2020;

- договором поставки №170/1-138374 від 28.10.2020 р. (з урахуванням додаткових угод до нього). На виконання договору були складені наступні документи: видаткова накладна №147 від 13.11.2020; рахунок-фактура №115 від 13.11.2020; податкова накладна №9 від 13.11.2020; розрахунок коригування №1 від 13.11.2020 до податкової накладної; реєстр вантажу, прийнятого на ТОВ «Укрелеваторпром»; залізнична накладна №47887211 від 10.11.2020; список та відомість вагонів, оформлені до залізничної накладної; посвідчення про якість зерна №160959 від 06.11.2020, №160956 від 06.11.2020, №160958 від 06.11.2020, №160957 від 06.11.2020;

- договором поставки №170/1-138548 від 19.11.2020 р. На виконання договору були складені наступні документи: видаткова накладна №145 від 10.11.2020; рахунок-фактура №113 від 10.11.2020; податкова накладна №8 від 10.11.2020; складська квитанція №111 від 10.11.2020; витяг з Реєстру складських документів на зерно про «погашення» складської квитанції; картка аналізу зерна №29 від 10.11.2020; тристоронній акт від 10.11.2020;

- договором поставки №318_013849 від 27.10.2020 р. На виконання договору були складені наступні документи: видаткова накладна №129 від 28.10.2020; рахунок-фактура №97 від 28.10.2020; податкова накладна №13 від 28.10.2020; складська квитанція №254 від 28.10.2020; витяг з Реєстру складських документів на зерно про «погашення» складської квитанції; картка аналізу зерна №59 від 28.10.2020; тристоронній акт від 28.10.2020.

Оплата за поставлений товар була здійснена в повному обсязі, що підтверджується банківськими довідками №210684/0401-1 від 09.06.2021 р., №КІЕ-07.8/1651 від 02.06.2021 р. (т.2, а.с.170-172).

Зберігання пшениці, придбаної у ТОВ «Українка» здійснювалося на зерновому складі ТОВ «Привільнянське ХЗП» підтверджується наступними документами: договором складського зберігання зерна, укладений з ТОВ «Привільнянське ХЗП» №2 від 18.06.2020; актом виконаних робіт №502 від 30.11.2020; рахунком №502 від 30.11.2020; розрахунком по зберіганню; актом виконаних робіт №563 від 31.12.2020; рахунком №563 від 31.12.2020; розрахунком по зберіганню; актом виконаних робіт №21 від 31.01.2021; рахунком №21 від 31.01.2021; розрахунком по зберіганню; актом виконаних робіт №55 від 23.02.2021; рахунком №55 від 23.02.2021; розрахунком по зберіганню. Оплата за послуги зберігання була здійснена в повному обсязі, що підтверджується банківською довідкою №№210631/0401-1 від 09.06.2021 р.

Зберігання соняшника, придбаного у ТОВ «Українка» здійснювалося на зерновому складі ТОВ «Привільнянське ХЗП» підтверджується наступними документами: договором складського зберігання зерна, укладений з ТОВ «Привільнянське ХЗП» №28 від 28.08.2020; актом виконаних робіт №506 від 30.11.2020; рахунком №506 від 30.11.2020; розрахунком по зберіганню; Оплата за послуги зберігання була здійснена в повному обсязі, що підтверджується банківською довідкою №210631/0401-1 від 09.06.2021 р.

Позивач надав до матеріалів справи документи, які підтверджують перевезення пшениці із зернового складу ТОВ «Привільнянське ХЗП» до м. Миколаїв (ТОВ «Аскет Шиппінг», станція Жовтнева): генеральний договір про надання послуг з перевезення, укладений з ТОВ «Грейн-Трансшипмент» №03/20/1 від 01.04.2020 (з додатковими угодами №16 від 01.04.2021, №19 від 22.02.2021); акт здачі-прийняття робіт №37 від 24.02.2021; рахунок №40 від 24.02.2021; реєстр товарно-транспортних накладних; товарно-транспортна накладна (з квитанцією про зважування) №838349 від 23.02.2021; договір про транспортно-експедиторське обслуговування, укладений з ТОВ «ТД «Хлібний край» №01/10720 від 01.07.2020 (з додатковою угодою №3 від 01.08.2020); акт здачі-прийняття робіт №337 від 19.11.2020; рахунок №101 від 19.11.2020; реєстр залізничних накладних; залізнична накладна (з відомістю вагонів) №45179355 від 19.11.2020 Всі такі документи наявні у матеріалах справи (т.8, а.с.22-46).

Позивач надав в матеріали справи документи, які підтверджують перевезення соняшнику із зернового складу ТОВ «Привільнянське ХЗП» до ПрАТ «АДМ Іллічівськ» (вул. Транспортна, 26, м. Чорноморськ): генеральний договір про надання послуг з перевезення, укладений з ТОВ «КНП Транс» №9/20 від 24.09.2020 (з додатковою угодою №7/20 від 13.10.2020); акт здачі-прийняття робіт №КН-0000102 від 05.11.2020; рахунок №КН-0000102 від 05.11.2020; реєстр товарно-транспортних накладних; товарно-транспортні накладні (з квитанціями про зважування) №280876 від 02.11.2020, №280877 від 02.11.2020; акт здачі-прийняття робіт №КН-0000105 від 16.11.2020; рахунок №КН-0000105 від 16.11.2020; реєстр товарно-транспортних накладних; товарно-транспортні накладні (з квитанціями про зважування) №280878 від 03.11.2020, №280882 від 05.11.2020, №280879 від 03.11.2020, №280880 від 04.11.2020, №280881 від 05.11.2020; акт здачі-прийняття робіт №КН-0000106 від 26.11.2020; рахунок №КН-0000106 від 26.11.2020; реєстр товарно-транспортних накладних; товарно-транспортні накладні (з квитанціями про зважування) №280884 від 17.11.2020, №280883 від 17.11.2020, №280887 від 19.11.2020, №280886 від 19.11.2020, №280890 від 18.11.2020, №280888 від 19.11.2020, №280891 від 23.11.2020. Оплата за послуги перевезення була здійснена в повному обсязі, що підтверджується банківськими довідками №210633/0401-1 від 09.06.2021 р., №210633/0401-1 від 09.06.2021 р., 210633/0401-1 від 09.06.2021р. (т.6, а.с.25-67).

Пшениця 2 кл. урожаю 2020 р., придбана позивачем у ТОВ «Українка» була перевезена із зернового складу ТОВ «Привільнянське ХЗП» до м. Миколаїв, а також пшениця 3 кл. урожаю 2020 р., яка поставлялася на умовах DАР до пункту поставки ТОВ «Аскет Шиппінг» (м. Миколаїв), зберігалася на зернових складах терміналу ТОВ «Аскет-Шиппінг». Позивач надав в матеріали справи документи на підтвердження такого зберігання: договір про надання транспортно-експедиторських послуг, укладений з ТОВ «Аскет-Шиппінг» №15-Н від 01.06.2019 (з додатковою угодою №1 від 12.06.2019); акт надання послуг №1045 від 01.01.2021; рахунок №1148 від 01.01.2021; реєстр зберігання пшениці; акт надання послуг №1206 від 07.04.2021; рахунок №1319 від 07.04.2021; реєстр зберігання пшениці (т.8, а. с.47-80).

ТОВ «Трубіж Агро Центр» поставило позивачу автомобільним транспортом (пункт поставки - ПрАТ «АДМ Іллічівськ», Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 26) 151,6 т соняшника урожаю 2020 р., що підтверджується договором поставки №318_013602 від 13.10.2020 р. На виконання договору були складені наступні документи: видаткові накладні №РН-000046 від 18.10.2020, №РН-000047 від 19.10.2020, №РН-000053 від 24.10.2020; рахунки-фактури №СФ-0000030 від 18.10.2020, №СФ-0000031 від 19.10.2020, №СФ-0000037 від 24.10.2020; податкові накладні №24 від 18.10.2020, №26 від 19.10.2020, №31 від 24.10.2020; реєстри вантажу (сировини), прийнятого ПрАТ «АДМ Іллічівськ»; товарно-транспортні накладні №151900 від 15.10.2020, №151941 від 16.10.2020, №343 від 16.10.2020, №01-47 від 16.10.2020, №515 від 22.10.2020, №516 від 22.10.2020.

Оплата за поставлений товар була здійснена в повному обсязі, що підтверджується банківською довідкою №210632/0401-1 від 09.06.2021 р. (т.2, а.с.40-41).

ТОВ «Альбіна і Ко» поставило позивачу на умовах DАР (пункт поставки - ПрАТ «АДМ Іллічівськ», Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 26) 87,68 т соняшника урожаю 2019 р., що підтверджується наступними документами:

- договором поставки №318_013813 від 23.10.2020 р. На виконання договору були складені наступні документи: видаткові накладні №14 від 24.10.2020, №15 від 25.10.2020; рахунки-фактури №14 від 24.10.2020, №15 від 25.10.2020; податкові накладні №3 від 24.10.2020, №4 від 25.10.2020; реєстр вантажу (сировини), прийнятого ПрАТ «АДМ Іллічівськ»; товарно-транспортні накладні №08/10-4 від 24.10.2020, №915088 від 24.10.2020;

- договором поставки №318_014013 від 05.11.2020 р. На виконання договору були складені наступні документи: видаткові накладні №18 від 06.11.2020; рахунки-фактури №18 від 06.11.2020; податкові накладні №4 від 06.11.2020; реєстр вантажу (сировини), прийнятого ПрАТ «АДМ Іллічівськ»; товарно-транспортна накладна №030103 від 05.11.2020;

- договором поставки №318_014068 від 09.11.2020 р. На виконання договору були складені наступні документи: видаткові накладні №19 від 09.11.2020; рахунки-фактури №19 від 09.11.2020; податкові накладні №5 від 09.11.2020; реєстр вантажу (сировини), прийнятого ПрАТ «АДМ Іллічівськ»; товарно-транспортна накладна №030102 від 09.11.2020.

Оплата за поставлений товар була здійснена в повному обсязі, що підтверджується банківською довідкою №210635/0401-1 від 09.06.2021 р. (т.2, а.с.91-92).

ФГ «Лосьове» поставило позивачу на умовах FСА (пункт поставки - с. Забарівка, Корюківський р-н, Чернігівська обл. до ПрАТ «АДМ Іллічівськ», Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 26) 74,06 т соняшника урожаю 2020 р., що підтверджується наступними документами:

- договором поставки №318_013825 від 26.10.2020 р. На виконання договору були складені наступні документи: видаткова накладна РН-0000034 від 03.11.2020; рахунок-фактура №СФ-0000042 від 26.10.2020; податкові накладні №66 від 27.10.2020, №2 від 03.11.2020; розрахунок коригування №1 від 03.11.2020 до податкової накладної; реєстри вантажу (сировини), прийнятого ПрАТ «АДМ Іллічівськ»; товарно-транспортні накладні №1 від 03.11.2020, №4711134 від 03.11.2020, №2 від 03.11.2020, №4711135 від 03.11.2020, №3 від 03.11.2020, №4711133 від 03.11.2020; квитанції про зважування до товарно-транспортних накладних.

Оплата за поставлений товар була здійснена в повному обсязі, що підтверджується банківською довідкою №210628/0401-1 від 09.06.2021 р. (т.2, а.с.201).

Перевезення насіння соняшника, закупленого Позивачем у ФГ «Лосьове» на умовах РСА до ПрАТ «АДМ Іллічівськ» (Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 26 для подальшої переробки на олію здійснювалося перевізником ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується наступними документами: генеральним договором, укладеним ТОВ «АДМ Юкрейн» з ФОП ОСОБА_1 , №0805/01 від 08.05.2020 (з додатковою угодою №34 від 10.11.2020); актом надання послуг №45 від 05.11.2020; рахунком №45 від 05.11.2020; реєстром ТТН; квитанціями про зважування до товарно-транспортних накладних №4711134 від 05.11.2020, №4711135 від 04.11.2020, №4711133 від 04.11.2020; листом щодо технічних помилок в ТТН (т.2, а.с.202-210).

Соняшник, придбаний позивачем у ТОВ «Трубіж Агро Центр», ТОВ «Альбіна і Ко», ФГ «Лосьове», ТОВ «Українка» поставлявся для подальшої переробки на ПрАТ «АДМ Іллічівськ» (вул. Транспортна, 26, м. Чорноморськ, Одеська обл.). На підтвердження приймання соняшнику в матеріали справи надано реєстри вантажу (сировини), прийнятого ПрАТ «АДМ Іллічівськ» (т.2, а.с.23,29, 37, 42-52, 93-101,187,198-200). Вказані реєстри містять перелік товарно-транспортних накладних, номери транспортних засобів, дату розвантаження товару, вагу тощо. З цих даних вбачається, що серед транспортних засобів наявні транспортні засоби, що заїжджали від ТОВ «Трубіж Агро Центр», ТОВ «Альбіна і Ко», ФГ «Лосьове», ТОВ «Українка».

Переробка насіння соняшникового на олію здійснювалась на ПрАТ «АДМ Іллічівськ» на підтвердження чого позивачем надані такі документи (т.6, а.с.68-210): договір на переробку насіння соняшнику на давальницьких умовах, укладений з ПрАТ «АДМ Іллічівськ» №СС-111 від 12.08.2020 (з додатками); акти результатів переробки давальницької сировини, виробництва готової продукції і лушпиння, приймання-передачі виконаних робіт №М300-000295 від 31.10.2020, №М3000-000326 від 30.11.2020; акти результатів переробки давальницької сировини, виробництва готової продукції і лушпиння №М300-000264/П від 01.10.2020, №М300-000265/П від 02.10.2020, №М300-000266/П від 03.10.2020, №М300-000267/П від 04.10.2020, №М300-000268/П від 05.10.2020, №М300-000269/П від 06.10.2020, №М300-000270/П від 07.10.2020, №М300-000271/П від 08.10.2020, №М300-000272/П від 09.10.2020, №М300-000273/П від 10.10.2020, №М300-000274/П від 11.10.2020, №М300-000275/П від 12.10.2020, №М300-000276/П від 13.10.2020, №М300-000277/П від 14.10.2020, №М300-000278/П від 15.10.2020, №М300-000279/П від 16.10.2020, №М300-000280/П від 17.10.2020, №М300-000281/П від 18.10.2020, №М300-000282/П від 19.10.2020, №М300-000283/П від 20.10.2020, №М300-000284/П від 21.10.2020, №М300-000285/П від 22.10.2020, №М300-000286/П від 23.10.2020, №М300-000287/П від 24.10.2020, №М300-000288/П від 25.10.2020, №М300-000289/П від 26.10.2020, №М300-000290/П від 27.10.2020, №М300-000291/П від 28.10.2020, №м300-000292/п від 29.10.2020, №М300-000293/П від 30.10.2020, №М300-000294/П від 31.10.2020, №М300-000296/П від 01.11.2020, №М300-000297/П від 02.11.2020, №М300-000298/П від 03.11.2020, №М300-000299/П від 04.11.2020, №М300-000300/П від 05.11.2020, №М300-000301/П від 06.11.2020, №М300-000302/П від 07.11.2020, №М300-000303/П від 08.11.2020, №М300-000304/П від 09.11.2020, №М300-000305/П від 10.11.2020, №М300-000306/П від 11.11.2020, №М300-000307/П від 12.11.2020, №М300-000308/П від 13.11.2020, №М300-000309/П від 14.11.2020, №М300-0003010/П від 15.11.2020, №М300-0003011/П від 16.11.2020, №М300-0003012/П від 17.11.2020, №М300-0003013/П від 18.11.2020, №М300-0003014/П від 19.11.2020, №М300-0003015/П від 20.11.2020, №М300-0003016/П від 21.11.2020, №М300-0003017/П від 22.11.2020, №М300-0003018/П від 23.11.2020, №М300-0003019/П від 24.11.2020, №М300-0003020/П від 25.11.2020, №М300-0003022/П від 26.11.2020, №М300-0003021/П від 27.11.2020, №М300-0003023/П від 28.11.2020, №М300-0003024/П від 29.11.2020, №М300-0003025/П від 30.11.2020; акти приймання-передачі готової продукції і лушпиння №М300-000264/В від 01.10.2020, №М300-000265/В від 02.10.2020, №М300-000266/В від 03.10.2020, №М300-000267/В від 04.10.2020, №М300-000268/В від 05.10.2020, №М300-000269/В від 06.10.2020, №М300-000270/В від 07.10.2020, №М300-000271/В від 08.10.2020, №М300-000272/В від 09.10.2020, №М300-000273/В від 10.10.2020, №М300-000274/В від 11.10.2020, №М300-000275/В від 12.10.2020, №М300-000276/В від 13.10.2020, №М300-000277/В від 14.10.2020, №М300-000278/В від 15.10.2020, №М300-000279/В від 16.10.2020, №М300-000280/В від 17.10.2020, №М300-000281/В від 18.10.2020, №М300-000282/В від 19.10.2020, №М300-000283/В від 20.10.2020, №М300-000284/В від 21.10.2020, №М300-000285/В від 22.10.2020, №М300-000286/В від 23.10.2020, №М300-000287/В від 24.10.2020, №М300-000288/В від 25.10.2020, №М300-000289/В від 26.10.2020, №М300-000290/В від 27.10.2020, №М300-000291/В від 28.10.2020, №М300-000292/В від 29.10.2020, №М300-000293/В від 30.10.2020, №М300-000294/В від 31.10.2020, №М300-000296/В від 01.11.2020, №М300-000297/В від 02.11.2020, №М300-000298/В від 03.11.2020, №М300-000299/В від 04.11.2020, №М300-000300/В від 05.11.2020, №М300-000301/В від 06.11.2020, №М300-000302/В від 07.11.2020, №М300-000303/В від 08.11.2020, №М300-000304/В від 09.11.2020, №М300-000305/В від 10.11.2020, №М300-000306/В від 11.11.2020, №М300-000307/В від 12.11.2020, №м300-000308/в від 13.11.2020, №М300-000309/В від 14.11.2020, №М300-000310/В від 15.11.2020, №М300-000311/В від 16.11.2020, №М300-000312/В від 17.11.2020, №М300-000313/В від 18.11.2020, №М300-000314/В від 19.11.2020, №М300-000315/В від 20.11.2020, №М300-000316/В від 21.11.2020, №М300-000317/В від 22.11.2020, №М300-000318/В від 23.11.2020, №М300-000319/В від 24.11.2020, №М300-000320/В від 25.11.2020, №М300-000321/В від 26.11.2020, №М300-000322/В від 27.11.2020, №М300-000323/В від 28.11.2020, №М300-000324/В від 29.11.2020, №М300-000325/В від 30.11.2020.

У подальшому олія, виготовлена на ПрАТ «АДМ Іллічівськ», передавалася ТОВ «Іллічівський олійний термінал». На підтвердження в матеріали справи надано акти приймання-передачі олії соняшникової нерафінованої, картки обліку експортного вантажу (т.6, а.с.211-299, т.7, а.с.2-90).

Експорт олії, яка була вироблена з закупленого позивачем у контрагентів ТОВ «Трубіж Агро Центр», ТОВ «Альбіна і Ко», ФГ «Лосьове», ТОВ «Українка» соняшника, відбувався з морського порту Чорноморськ, на підставі чого у матеріалах справи наявні:

- контракти №16674 від 17.09.2020, №16718 від 18.09.2020, №17043 від 01.10.2020, №17060 від 02.10.2020, №15566 від 19.05.2020, №17221 від 13.10.2020, №16784 від 21.09.2020, №16953 від 25.09.2020, №17060 від 02.10.2020, №16953 від 25.09.2020, №17479 від 21.10.2020, №16953 від 25.09.2020, №17076 від 05.10.2020, №17159 від 09.10.2020, №17479 від 21.10.2020, №17076 від 05.10.2020;

- інвойси (рахунки) №953/16674 від 26.10.2020, №954/16718 від 26.10.2020, №949/17043 від 26.11.2020, №950/17060 від 26.10.2020, №952/15566 від 05.11.2020, №951/17221 від 05.11.2020, №963/16784 від 09.11.2020, №964/16953 від 09.11.2020, №965/17060 від 09.11.2020, №972/16953 від 23.11.2020, №966/17479 від 20.11.2020, №968/16953 від 24.11.2020, №969/17076 від 24.11.2020, №971/17159 від 26.11.2020, №975/17479 від 26.11.2020, №974/17076 від 26.11.2020;

- вантажно-митні декларації №UА500090/2020/008535 від 03.11.2020, №UА500090/2020/008533 від 03.11.2020, №UА500090/2020/008534 від 03.11.2020, №UА500090/2020/008532 від 03.11.2020, №UА500090/2020/008821 від 10.11.2020, №UА50090/2020/008820 від 10.11.2020, №UА50090/2020/008819 від 10.11.2020, №UА500090/2020/008866 від 10.11.2020, №UА500090/2020/008868 від 10.11.2020, №UА500090/2020/008867 від 10.11.2020, №UА500090/2020/009289 від 23.11.2020, №UА500090/2020/009285 від 23.1.2020, №UА500090/2020/009476 від 26.11.2020, №UА500090/2020/009477 від 26.11.2020, №UА500090/2020/009558 від 27.11.2020, №UА500090/2020/009580 від 30.11.2020, №UА500090/2020/009556 від 27.11.2020;

- повідомлення про фактичне вивезення №UА500090/2020/007672 від 31.10.2020, №UА500090/2020/007993 від 31.10.2020, №UА500090/2020/008002 від 31.10.2020, №UА500090/2020/008004 від 31.0.2020, №UА500090/2020/007346 від 08.11.2020, №UА500090/2020/008342 від 08.11.2020, №UА500090/2020/008616 від 09.11.2020, №UА500090/2020/008614 від 09.11.2020, №UА500090/2020/008004 від 09.11.2020, №UА500090/2020/008614 від 23.11.2020, №UА500090/2020/008615 від 20.11.2020, №UА500090/2020/008614 від 24.11.2020, №UА500090/2020/008963 від 24.11.2020, №UА500090/2020/009136 від 26.11.2020, №UА500090/2020/008615 від 26.11.2020, №UА500090/2020/008963 від 27.11.2020;

- доручення на відвантаження №2366-4 від 22.10.2020, №2366-5 від 22.10.2020, №2366-6 від 22.10.2020, №2366-7 від 22.10.2020, №2368-6 від 30.10.2020, №2368-5 від 30.10.2020, №2370-2 від 06.11.2020, №2370-1 від 06.11.2020, №2370-3 від 06.11.2020, №2375-5 від 13.11.2020, №2371-1 від 13.11.2020, №2374-10 від 20.11.2020, №2374-11 від 20.11.2020, №2376-3 від 25.11.2020, №2376-2 від 25.11.2020, №2376-1 від 24.11.2020;

- коносаменти (з нотаріально завіреним перекладом українською мовою) B/L №1-СНR від 26.10.2020, B/L №2- СНR від 26.10.2020, B/L №4- СНR від 05.11.2020, B/L №5- СНR від 05.11.2020, B/L №6- СНR від 05.11.2020, B/L №1- СНR від 09.11.2020, B/L №4- СНR від 23.11.2020, B/L №1- СНR від 20.11.2020, B/L №10- СНR від 24.11.2020, B/L №2- СНR від 26.11.2020, B/L №3- СНR від 26.11.2020. (т.7, а.с.91-291).

Експорт пшениці, яка була закуплена позивачем у контрагента ТОВ «Українка» відбувався з Миколаївського морського торговельного порту, на підставі чого у матеріалах справи наявні: контракти №107/10208360 від 23.12.2020, №107/10208370 від 23.12.2020, №107/10217820 від 31.03.2021; акти приймання-передачі №107/ від 04.01.2021, №107/ від 04.01.2021, №107/ від 10.04.2021; інвойси (рахунки) №107/ від 04.01.2021, №107/ від 04.01.2021, №107/ від 10.04.2021; вантажно-митні декларації №UA508150/2021/000089 від 06.01.2021, № UA 508150/2021/000090 від 06.01.2021, № UA 508150/2021/001852 від 15.04.2021; повідомлення про фактичне вивезення №UA 508150/2021/009246 від 04.01.2021, № UA 508150/2021/009245 від 04.01.2021, №UA508150/2021/001703 від 10.04.2021; доручення на відвантаження експортних, транзитних вантажів №2 від 31.12.2020, №3 від 31.12.2020 №2 від 06.04.2021; коносаменти (з нотаріально завіреним перекладом українською мовою) B/L №3 від 04.01.2021, B/L №1 від 04.01.2021, B/L №2 від 04.01.2021, B/L №4 від 04.01.2021, B/L №1 від 10.04.2021, B/L №2 від 10.04.2021, B/L №3 від 10.04.2021, B/L №4 від 10.04.2021, B/L №5 від 10.04.2021, B/L №6 від 10.04.2021, B/L №7 від 10.04.2021, B/L №8 від 10.04.2021; експортні доручення на судна №2 від 31.12.2020, №3 від 31.12.2020, №2 від 06.04.2021. Всі такі документи наявні у матеріалах справи (т.8, а.с.81-147).

Експорт ячменю, який був закуплений позивачем у контрагента ТОВ «Українка», відбувався з Одеського морського порту, на підтвердження чого у матеріалах справи наявні (т.8, а.с.148-178): контракт №407/10203750 від 04.11.2020; акти приймання-передачі №407/ від 10.11.2020, №407/ від 04.11.2020; інвойс (рахунок) №132-1 від 12.11.2020; вантажно-митні декларації №ІІА500050/2021/212754 від 13.11.2020; повідомлення про фактичне вивезення №ІМ500050/2021/212401 від 10.11.2020; коносаменти (з нотаріально завіреним перекладом українською мовою) № B/L №8 від 10.11.2020; доручення на відвантаження експортних, транзитних вантажів №48 від 06.11.2020, №49 від 06.11.2020, №50 від 06.11.2020, №51 від 06.11.2020, №52 від 06.11.2020, №53 від 06.11.2020, №54 від 06.11.2020, №55 від 06.11.2020, №56 від 06.11.2020, №57 від 06.11.2020, №58 від 06.11.2020, №59 від 06.11.2020, №60 від 06.11.2020, №61 від 06.11.2020, №62 від 06.11.2020, №63 від 06.11.2020, №67 від 09.11.2020.

Експедиторські послуги під час експорту олії у морському порту Чорноморськ здійснювало ТОВ «Новік Порт Сервіс» відповідно до договору, укладеного з позивачем. На підтвердження надання експедиторських послуг в матеріали справи надано (т.9, а.с.2-24): договір на документальний супровід вантажу, укладений з ТОВ «Новік Порт Сервіс» №10/001 від 01.10.2019 (з додатковими угодами №1 від 01.10.2019, №1 від 29.09.2020, №2 від 05.03.2021); акти надання послуг №3055 від 26.10.2020, №3132 від 05.11.2020, №3140 від 09.11.2020, №3309 від 23.11.2020, №3284 від 20.11.2020, №3362 від 24.11.2020, №3387 від 26.11.2020; рахунки №2022/1 від 26.10.2020, №2165 від 05.11.2020, №2166 від 05.11.2020, №2273 від 23.11.2020, №2261 від 20.11.2020, №2297 від 24.11.2020, №2318 від 26.11.2020.

Також послуги з перевалки олії на Іллічівському терміналі в м. Чорноморськ надавало ТОВ «Іллічівський олійний термінал». На підтвердження надання таких послуг в матеріали справи надано (т.9, а.с.25-53): договір, укладений ТОВ «Іллічівський олійний термінал» №Е-14 від 17.08.2017 (з додатком №7 від 11.06.2021); акти надання послуг №248 від 26.10.2020, №257 від 05.11.2020, №261 від 09.11.2020, №271 від 23.11.2020, №268 від 20.11.2020, №279 від 24.11.2020, №284 від 26.11.2020; рахунки №248 від 26.10.2020, №256 від 05.11.2020, №260 від 05.11.2020, №270 від 23.11.2020, №267 від 20.11.2020, №278 від 24.11.2020, №283 від 26.11.2020.

Послуги з оформлення вантажно-митних декларацій під час експорту олії надавало ТОВ «Новік Порт Сервіс». На підтвердження надання експедиторських послуг в матеріали справи надано (т. 9, а.с.96-117): договір доручення, укладеного з ТОВ «Новік Порт Сервіс» №07-008 від 12.07.2019 (з додатковими угодами №1 від 17.10.2019, №2 від 12.06.2020, №А-НПС від 29.01.2021); акти надання послуг №3069 від 03.11.2020, №3196 від 10.11.2020, №3197 від 10.11.2020, №3340 від 23.11.2020, №3339 від 23.11.2020, №3401 від 26.11.2020, №3403 від 27.11.2020, №3403 від 27.11.2020; рахунки №2107 від 03.11.2020, №2201 від 10.11.2020, №2202 від 10.11.2020, №2280 від 23.11.2020, №2279 від 23.11.2020, №2319 від 26.11.2020, №2326 від 27.11.2020, №2326 від 27.11.2020.

Експедиторські послуги під час експорту пшениці в Миколаївському морському торговельному порту здійснювало ТОВ «Аскет Шиппінг» відповідно до договорів, укладених з позивачем. На підтвердження надання експедиторських послуг в матеріали справи надано (т.9, а.с.54-77): договір про надання транспортно-експедиторських послуг, укладений з ТОВ «Аскет Шиппінг» №15-Н від 12.06.2019 (з додатковими угодами №1 від 12.06.2019, №3 від 08.06.2020, №6 від 28.12.2020, №7 від 07.04.2021); акти надання послуг №6 від 04.01.2020, №1202 від 10.04.2020; рахунки №4 від 04.01.2020, №1303 від 07.04.2020, №1316 від 10.04.2020.

Послуги з оформлення вантажно-митних декларацій під час експорту пшениці надавало ТОВ «Аскет Шиппінг». На підтвердження надання експедиторських послуг в матеріали справи надано (т.9, а.с.118-145]: договір доручення, укладений з ТОВ «Аскет Шиппінг» №01 від 30.06.2016 (з додатковими угодами №1 від 19.01.2017, №2 від 12.06.2017, №3 від 27.06.2018, №4 від 04.06.2019, №5 від 29.08.2019, №6 від 28.11.2019, №7 від 12.06.2020); акти надання послуг №7 від 06.01.2021, №100 від 15.04.2021; рахунки №6 від 06.01.2021, №98 від 15.04.2021.

Експедиторські послуги під час експорту пшениці в Одеському морському порту здійснювало ТОВ «Укрелеваторпром» відповідно до договору, укладеного з позивачем. На підтвердження надання експедиторських послуг в матеріали справи надано (т.9, а.с.78-95): договір про надання транспортно-експедиторських послуг, укладений з ТОВ «Укрелеваторпром» №155 від 01.07.2019 (з додатковою угодою №1 від 01.07.2019, №2 від 01.07.2019, №3 від 01.07.2019, №5 від 30.06.2020); акти надання послуг №123 від 10.11.2020; рахунки №195 від 10.11.2020.

Послуги з оформлення вантажно-митних декларацій під час експорту ячменю надавало ТОВ «Аскет Шиппінг». На підтвердження надання експедиторських послуг в матеріали справи надано (т.9, а.с.136-156): договір доручення, укладений з ТОВ «АСКЕТ ШИППІНГ» №01 від 30.06.2016 (з додатковими угодами №1 від 19.01.2017, №2 від 12.06.2017, №3 від 27.06.2018, №4 від 04.06.2019, №5 від 29.08.2019, №6 від 28.11.2019, №7 від 12.06.2020); акти надання послуг №481 від 30.11.2020; рахунки №476 від 30.11.2020.

Оплата за послуги зі зберігання та перевезення товару, оплата за експортований товар та супутні послуги під час експорту (експедиторські та митно-брокерські послуги) підтверджується банківськими довідками №210631/0401-1 від 09.06.2021 р., №210633/0401-1 від 09.06.2021 р., №210630/0401-1 від 09.06.2021 р., №210630/0401-1 від 09.06.2021 р., №210846/0401-1 від 29.07.2021 р. (т.9, а.с.157-163).

Щодо взаємовідносин ТОВ «АДМ Юкрейн» з ТОВ «Агротіртранс», позивачем протягом жовтня-листопада 2020 р. у контрагента ТОВ «Агротіртранс» замовлялися послуги по перевезенню товару (ріпака, соняшника, пшениці, кукурудзи та ін.), що підтверджується наступними документами (т.3, а.с.26-250, т.4, а.с.2-198): договором поставки №10/18 від 01.09.2018 (з урахуванням додаткових угод №41/20 від 13.10.2020, №31/20 від 26.09.2020, №46/20 від 16.10.2020, №44/20 від 15.10.2020, №47/20 від 16.10.2020, №43/20 від 15.10.2020, №45/20 від 15.10.2020, №25Б/20 від 13.10.2020, №48/20 від 19.10.2020, №28/20 від 17.09.2020, №21А/20 від 25.09.2020, №51/20 від 21.10.2020, №46/20 від 16.10.2020, №44А/20 від 17.10.2020, №50/20 від 23.10.2020, №20А/20 від 24.10.2020, №38А/20 від 26.10.2020, №50/20 від 23.10.2020, №45А/20 від 24.10.2020, №28/20 від 17.09.2020, №49/20 від 21.10.2020, №12А/20 від 11.09.2020, №52/20 від 28.10.2020, №6/20 від 06.08.2020, №59/20 від 04.11.2020, №5А/20 від 01.10.2020, №67/20 від 13.11.2020, №65/20 від 11.11.2020).

На виконання договору були складені наступні документи:

- акти надання послуг №262 від 16.10.2020, №263 від 16.10.2020, №266 від 19.10.2020, №268 від 19.10.2020, №269 від 19.10.2020, №270 від 19.10.2020, №271 від 19.10.2020, №272 від 22.10.2020, №273 від 22.10.2020, №274 від 22.10.2020, №275 від 23.10.2020, №276 від 23.10.2020, №277 від 23.10.2020, №278 від 23.10.2020, №279 від 23.10.2020, №285 від 26.10.2020, №286 від 26.10.2020, №287 від 27.10.2020, №288 від 27.10.2020, №289 від 28.10.2020, №290 від 28.10.2020, №291 від 29.10.2020, №292 від 29.10.2020, №315 від 03.11.2020, №320 від 04.11.2020, №326 від 09.11.2020, №331 від 13.11.2020, №332 від 13.11.2020;

- рахунки фактури №262 від 16.10.2020, №263 від 16.10.2020, №266 від 19.10.2020, №268 від 19.10.2020, №269 від 19.10.2020, №270 від 19.10.2020, №271 від 19.10.2020,

№272 від 22.10.2020, №273 від 22.10.2020, №274 від 22.10.2020, №275 від 23.10.2020, №276 від 23.10.2020, №277 від 23.10.2020, №278 від 23.10.2020, №279 від 23.10.2020, №285 від 26.10.2020, №286 від 26.10.2020, №287 від 27.10.2020, №288 від 27.10.2020, №289 від 28.10.2020, №290 від 28.10.2020, №291від 29.10.2020, №292 від 29.10.2020, №315 від 03.11.2020, №320 від 04.11.2020, №326 від 09.11.2020, №331 від 13.11.2020, №332 від 13.11.2020;

- податкові накладні №25 від 16.10.2020, №26 від 16.10.2020, №29 від 19.10.2020, №30 від 19.10.2020, №31 від 19.10.2020, №32 від 19.10.2020, №33 від 19.10.2020, №34 від 22.10.2020, №35 від 22.10.2020, №36 від 22.10.2020, №37 від 23.10.2020, №38 від 23.10.2020, №39 від 23.10.2020, №40 від 23.10.2020, №41 від 23.10.2020, №43 від 26.10.2020, №44 від 26.10.2020, №45 від 27.10.2020, №46 від 27.10.2020, №47 від 28.10.2020, №48 від 28.10.2020, №49 від 29.10.2020, №50 від 29.10.2020, №1 від 03.11.2020, №6 від 04.11.2020, №21 від 09.11.2020, №30 від 13.11.2020, №31 від 13.11.2020;

- реєстри товарно-транспортних накладних;

- товарно-транспортні накладні (з квитанціями про зважування) №41000247 від 13.10.2020, №41000296 від 13.10.2020, №41000295 від 13.10.2020, №41000293 від 13.10.2020, №41000294 від 13.10.2020, №41000344 від 16.10.2020, №41000343 від 16.10.2020, №41000346 від 16.10.2020, №41000348 від 16.10.2020, №41000345 від 16.10.2020, №41000347 від 16.10.2020, №41000313 від 15.10.2020, №41000311 від 15.10.2020, №41000319 від 16.10.2020, №41000318 від 16.10.2020, №41000317 від 16.10.2020, №41000314 від 16.10.2020, №41000315 від 16.10.2020, №41000312 від 15.10.2020, №41000316 від 16.10.2020, №11055002 від 19.10.2020, №11055003 від 19.10.2020, №11055000 від 19.10.2020, №41000336 від 16.10.2020, №41000337 від 16.10.2020, №41000338 від 16.10.2020, №41000270 від 15.10.2020, №41000271 від 15.10.2020, №41000272 від 15.10.2020, №41000260 від 13.10.2020, №41000261 від 14.10.2020, №41000262 від 14.10.2020, №41000264 від 14.10.2020, №41000263 від 16.10.2020, №41000282 від 19.10.2020, №41000283 від 19.10.2020, №41000277 від 19.10.2020, №41000284 від 19.10.2020, №41000279 від 19.10.2020, №41000278 від 19.10.2020, №11055011 від 19.10.2020, №11055015 від 19.10.2020, №11055009 від 19.10.2020, №11055007 від 19.10.2020, №11055008 від 19.10.2020, №11055010 від 19.10.2020, №11055016 від 20.10.2020, №11055017 від 20.10.2020, №41000452 від 20.10.2020, №41000451 від 20.10.2020, №41000454 від 22.10.2020, №41000455 від 22.10.2020, №41000456 від 22.10.2020, №41000350 від 16.10.2020, №41000349 від 16.10.2020, №41000674 від 20.10.2020, №41000675 від 21.10.2020, №41000678 від 22.10.2020, №41000397 від 19.10.2020, №41000396 від 19.10.2020, №41000398 від 19.10.2020, №41000400 від 19.10.2020, №41000399 від 19.10.2020, №41000722 від 21.10.2020, №41000720 від 21.10.2020, №41000721 від 21.10.2020, №41000503 від 21.10.2020, №41000504 від 21.10.2020, №41000401 від 21.10.2020, №41000402 від 22.10.2020, №41000395 від 19.10.2020, №41000404 від 22.10.2020, №41000403 від 22.10.2020, №41000563 від 23.10.2020, №41000526 від 23.10.2020, №41000562 від 23.10.2020, №41000564 від 23.10.2020, №41000521 від 23.10.2020, №41000527 від 23.10.2020, №41000462 від 24.10.2020, №41000463 від 24.10.2020, №41000465 від 26.10.2020, №41000585 від 26.10.2020, №41000554 від 26.10.2020, №41000588 від 26.10.2020, №41000559 від 27.10.2020, №41000460 від 24.10.2020, №41000461 від 24.10.2020, №11055018 від 28.10.2020, №41000511 від 21.10.2020, №41000559 від 23.10.2020, №41000558 від 22.10.2020, №41000516 від 22.10.2020, №41000520 від 23.10.2020, №41000529 від 23.10.2020, №41000519 від 23.10.2020, №41000524 від 23.10.2020, №41000528 від 23.10.2020, №41000532 від 23.10.2020, №41000565 від 23.10.2020, №41000560 від 23.10.2020, №41000566 від 23.10.2020, №41000533 від 24.10.2020, №41000569 від 24.10.2020, №41000536 від 24.10.2020, №41000537 від 24.10.2020, №41000568 від 24.10.2020, №41000556 від 26.10.2020, №41000557 від 26.10.2020, №41000561 від 26.10.2020, №41000560 від 26.10.2020, №41000589 від 27.10.2020, №41000565 від 27.10.2020, №41000590 від 27.10.2020, №41000591 від 27.10.2020, №41000594 від 27.10.2020, №41000600 від 27.10.2020, №41000602 від 27.10.2020, №41000601 від 27.10.2020, №41000468 від 29.10.2020, №41000467 від 29.10.2020, №41000469 від 29.10.2020, №41000768 від 28.10.2020, №41000769 від 28.10.2020, №41000770 від 28.10.2020, №11155022 від 02.11.2020, №11155020 від 03.11.2020, №11155019 від 03.11.2020, №11155021 від 03.11.2020, №11155030 від 04.11.2020, №11155023 від 03.11.2020, №11155024 від 03.11.2020, №11155041 від 09.11.2020, №11155039 від 09.11.2020, №11155040 від 09.11.2020, №41000498 від 13.11.2020, №41000497 від 13.11.2020, №41000499 від 13.11.2020, №41000495 від 13.11.2020, №41000496 від 13.11.2020, №11155047 від 10.11.2020, №11155048 від 10.11.2020, №10857900 від 11.11.2020, №11155053 від 13.11.2020, №11155052 від 13.11.2020, №11155046 від 11.11.2020.

Оплата за поставлені товари була здійснена в повному обсязі, що підтверджується банківськими довідками №210636/0401-1 від 09.06.2021 р„ №КІЕ-07.8/1653 від 02.06.2021 (т.4, а.с.199-203).

Додатково позивачем, на підтвердження можливості надання послуг з перевезення, як то залучення ТОВ «Агротіртранс» третіх осіб, так і документи, що підтверджують наявність власних транспортних засобів у ТОВ «Агротіртранс», до матеріалів справи позивачем надані: свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, що належать ТОВ «Агротіртранс»; документи на підтвердження надання послуг з перевезення, які надавало ТОВ «Агрофорс Трейд» відповідно до договору перевезення вантажу, укладеного з ТОВ «Агротіртранс», та, відповідно, документи на підтвердження наявності транспортних засобів, необхідних для виконання зобов`язань за вищевказаним договором, ТОВ «Агрофорс Трейд»: свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які належать ТОВ «Агрофорс Трейд»; договори оренди транспортних засобів та договори на транспортні послуги, укладені ТОВ «Агрофорс Трейд» з фізичними та юридичними особами, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та ін. документи на підтвердження надання послуг з перевезення, які надавало ТОВ «Транс-Ок» відповідно до договору перевезення вантажу, укладеного з ТОВ «Агротіртранс», та, відповідно, документи на підтвердження наявності транспортних засобів, необхідних для виконання зобов`язань за вищевказаним договором, у ТОВ «Транс-Ок»; договори оренди транспортних засобів та договори надання транспортних послуг, укладені ТОВ «Транс-Ок» з фізичними особами, акти приймання-передачі транспортних засобів та ін.

Проаналізувавши надані позивачем первинні документи, судом встановлено, що вказані документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, тобто оформлені відповідно до чинного законодавства України, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій та засвідчують фактичний рух активів між задекларованими учасниками.

Зокрема, договори поставки містить всі необхідні істотні умови, передбачені Цивільним та Господарським кодексом для договорів поставки, у видаткових накладних вказано номенклатуру товару, кількість, ціну, реквізити сторін, які підписані уповноваженими особами сторін, видаткові накладні підтверджують перехід права власності на товар від Постачальника до Покупця, товарно-транспортні накладні підписані уповноваженими особами.

Такі документи (договори поставки, видаткові накладні, рахунки, податкові накладні, реєстри вантажу, договори складського зберігання зерна, акти наданих послуг, рахунки, розрахунки плати за зберігання зерна, реєстри вантажу, контракти, вантажно-митні декларації, акти приймання-передачі, коносаменти, експортні доручення, здавальні акти та ін.) підтверджують придбання та зберігання позивачем товару до моменту перевезення такого товару, а також підтверджують подальший рух товару - подальше використання товару в господарській діяльності позивача, а саме перевезення до торговельного порту, переробку насіння соняшника в олію та подальший експорт.

Відсутність зауважень з боку податкового органу до форми і порядку проведення розрахунків підтверджується актом перевірки.

Доказів визнання у судовому порядку вказаних документів недійсними чи підробленими, учасниками справи не надано, судом не встановлено.

У той же час контролюючий орган наполягає, що вказані господарські операції постачання товару між позивачем та вказаними контрагентами не мали реального характеру. За висновками перевірки відбулось лише документальне оформлення господарської операції, оскільки відсутнє реальне (законне) джерело походження ідентифікованого товару (відсутнє дійсне формування цього активу), а відтак неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій до ТОВ «АДМ Юкрейн».

Щодо контрагента ТОВ «Українка» відповідач зазначає про розбіжність між договорами поставки з ТОВ «Українка» та видатковими накладними, а саме місце відвантаження товарів не відповідає зазначеним умовам договорів.

Також, як зазначає відповідач, ТОВ «Українка» перебуває на спрощеній системі оподаткування 4 групи, тобто являється сільгоспвиробником. Згідно відомості про земельні ділянки за 2020 роки задекларовано 1 071,87 га ріллі.

Проведеним аналізом податкової звітності, даних ЄРПН за період з червня 2020 року по листопад 2020 року встановлено, що ТОВ «Українка» реалізувало сільськогосподарської продукції в кількості 10 609,4 т на загальну суму 92 166 036,56 грн. (ПДВ 18 433 207,31 грн.).

До перевірки також надано копії Звітів про посівні площі с/г культур за 2020 р. (ф. 4-сг) та Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду за ф. 29-сг, які подано ТОВ «Українка» до Держстатистики. Відповідно до ф. 4-сг ТОВ «УКРАЇНКА» в 2020 р. засіяно 1070,40 га с/г угідь, тоді як згідно ф. 29-сг задекларовано зібраний урожай з 1666,39 га.

Таким чином, за висновком відповідача, для вирощування та подальшої реалізації с/г культур в розмірі 10 609,4 т у с/г виробника повинні бути земельні ділянки загальною посівною площею в середньому не менше ніж 3 122,27 га, тоді як задекларовано 1 071,87 га.

Згідно даних ЄРПН за період 01.06.2020 по 31.10.2020 (орієнтований період збору та реалізації врожаю 2020 р.) ТОВ «Українка» придбання соняшнику, пшениці - відсутнє.

У вересні 2020 року ТОВ «Українка» придбано в ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНИЙ КРАЙ» (39746176) ячмінь 3 класу врожаю 2020 року. Однак проведеним аналізом даних ЄРПН встановлено, що ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНИЙ КРАЙ», у свою чергу, придбало ячмінь в ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» по наступних податкових накладних: №68 від 24.09.2020, №69 від 25.09.2020, №70 від 28.09.2020, №67 від 23.09.2020.

Відповідно до баз даних ДПС встановлено, що ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» ячмінь 3 класу та Зерно ячменю українського походження врожаю 2020 року відправлений на експорт по МД від 11.09.2020, країна призначення: Китай.

Отже, за висновками перевірки, для вирощування та подальшої реалізації сільськогосподарських культур в розмірі 10 609,4 т. у сільськогосподарського виробника повинні бути земельні ділянки загальною посівною площею в середньому не менше ніж 3 122,27 га, з врахування іншої реалізованої зернової культури. У той час, як, згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у ТОВ «Українка» не підтверджено земельні ділянки в достатній кількості, що унеможливлює виростити та в подальшому реалізувати соняшник, пшеницю та ячмінь в задекларованих об`ємах.

Перевіркою встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення Позивачем податкового кредиту за листопад 2020 року по взаємовідносинам з ТОВ «Українка» (ПН 30791393) на суму ПДВ 1 786 133,73 грн., що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за листопад 2020 року на суму 1 680 569,57 грн. та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 105 564,16 грн.

Щодо контрагента ТОВ «ТРУБІЖ АГРО ЦЕНТР» відповідач зауважує, під час перевірки встановлено розбіжність між договором поставки та видатковими накладними, а саме місце відвантаження товарів не відповідає зазначеним умовам договору.

До перевірки Позивачем не надано товарно-транспортні накладні, складські квитанції на зерно; карточки аналізу зерна.

Проведеним аналізом реальності придбання ідентифікованого товару, наявності законного джерела походження цих товарів (введення в обіг) у попередніх ланках ланцюга його продажу (постачання), за даними ЄРПН, даних АІС «Податковий блок`та наявної податкової інформації встановлено наступне.

Згідно умов укладеного договору ТОВ «ТРУБІЖ АГРО ЦЕНТР» є с/г підприємством- виробником товару. Подальший ланцюг придбання ідентифікованого виду товару (соняшник українського походження урожаю 2020 року) відсутній.

Згідно даних ЄРПН за жовтень 2020 р., ТОВ «ТРУБІЖ АГРО ЦЕНТР» сформовано податкових кредит за рахунок придбання товарів та послуг, необхідних для здійснення господарської діяльності у наступних контрагентів-постачальників: ТОВ «АГРОПОСЛУГА» - збирання врожаю соняшника; ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» - послуги зберігання (соняшник), послуги очищення (соняшник), послуги сушіння (соняшник); ПУБЛІЧНЕ АТ «АГРОКОМБІНАТ «КАЛИТА», - послуги щодо зберігання зерна; ТОВ «ПРОМЕТЕЙ РАД» - приймання та зберігання соняшника; ТОВ «МОНТАЖ СЕРВІС - БУД» - послуги з організації виконання перевезень вантажу.

Відомості про наявність земельних ділянок - у відомостях про наявність земельних ділянок наданих до контролюючого органу зазначено наступні об`єкти оподаткування: земельні ділянки на умовах оренди загальною площею 588,9912 га, у т.ч. рілля - 352,9312 га; сіножатні - 208,9689 га (прийняті до контролюючого органу з відміткою «до відома»).

Згідно даних офіційного сайту Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, зазначені ТОВ «ТРУБІЖ АГРО ЦЕНТР» у відомостях про наявність земельних ділянок за відповідними кадастровими номерами земельні ділянки мають наступну площу: кадастровий номер земельної ділянки :01:028:0001 (рілля), площа земельної ділянки - 1,5801 га; місце розташування - Київська область, Броварський район, Кулажинська сільська рада; відомості про суб`єкта речового права на земельну ділянку - ТОВ «ТРУБІЖ АГРО ЦЕНТР»; дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав) - 2016-10-31T16:53:31+02:00; номер запису про право (в державному реєстрі прав) - 17249497; орган, що здійснив державну реєстрацію права (в державному реєстрі прав) - Виконавчий комітет Броварської міської ради; кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0042 (сіножатні). площа земельної ділянки - 1,2332 га; місце розташування - Київська область, Броварський район, Требухівська сільська рада; відомості про суб`єкта речового права на земельну ділянку - ТОВ «ТРУБІЖ АГРО ЦЕНТР»; дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав) - 2016-11-01T16:54:40+02:00; номер запису про право (в державному реєстрі прав) - 17261644; орган, що здійснив державну реєстрацію права (в державному реєстрі прав) - Виконавчий комітет Броварської міської ради.

За висновками відповідача, вказане свідчить про недостовірність даних наведених у відомостях про наявність земельних ділянок в 2020 р. та про неможливість ТОВ «ТРУБІЖ АГРО ЦЕНТР» здійснювати господарську діяльність по вирощуванню сільгосппродукції в задекларованих обсягах та реалізації її по ланцюгу постачання товару.

Таким чином, перевіркою встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту за листопад 2020 року по взаємовідносинам з ТОВ «ТРУБІЖ АГРО ЦЕНТР» (ПН 40413520) на суму ПДВ 390 445,13 грн., що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за листопад 2020 року на суму 390 445,13 грн.

Щодо контрагента ТОВ «АЛЬБІНА І КО» відповідач зазначає, під час перевірки встановлено розбіжність між договорами поставки та видатковими накладними, а саме місце відвантаження товарів не відповідає зазначеним умовам договорів.

За даними АІС «Податковий блок» ТОВ «АЛЬБІНА І КО»: повідомлення за ф. № 20-ОПП щодо наявності об`єктів оподаткування до ДПІ за основним обліком не подавались, що свідчить про відсутність на підприємстві власного майна (офісні та складські приміщення).

Відомості про наявність земельних ділянок та податкові декларації з плати за землю до ДПІ за основним місцем обліку за 2019 р. не подавалися, що свідчить проте, що ТОВ «АЛЬБІНА І КО» самостійне не вирощувало насіння соняшнику в 2019 році.

Відповідно до інформації Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва НААН, оптимальними строками сівби гібридів соняшнику різних груп стиглості являються три різних терміни, а саме: для ранніх сортів орієнтовний календарний строк 15 квітня, середніх - до 30 квітня та пізніх 15 травня, тоді як ТОВ «АЛЬБІНА І КО» було зареєстровано в ГУ ДПС в Одеській області тільки 22.05.2019, що також свідчить проте, що ТОВ «АЛЬБІНА І КО» самостійне не могло виростити насіння соняшнику в 2019 році.

Відсутня інформація щодо наявності основних фондів та виробничих потужностей на ТОВ «АЛЬБІНА І КО», відповідно до фінансової звітності станом на 31.12.2019 вартість основних засобів 0 тис. грн, таким чином на підприємстві відсутнє необхідне устаткування та обладнання для зберігання соняшнику.

Згідно даних ЄРПН встановлено, що ТОВ «АЛЬБІНА І КО» декларувало придбання різноманітних ТМЦ та послуг (послуги по зберіганню, борона роторна навісна БРН-6, послуги по перевезенню вантажу), однак насіння соняшника врожаю 2019 р. у постачальників для подальшого перепродажу не придбавалося.

Таким чином, перевіркою встановлено порушення Позивачем п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту за листопад 2020 року по взаємовідносинам з ТОВ «АЛЬБІНА І КО» на суму ПДВ 229 499,51 грн., що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за листопад 2020 року на суму 229 499,51 грн.

Щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість під час здійснення фінансово - господарських відносин з ФГ «ЛОСЬОВЕ», відповідач зазначає наступне.

У ході проведення перевірки встановлено розбіжність між договорами поставки та видатковими накладними, а саме місце відвантаження товарів не відповідає зазначеним умовам договорів.

За даними АІС «Податковий блок» по ФГ «ЛОСЬОВЕ» встановлено: Повідомлення за ф. № 20-ОПП щодо наявності об`єктів оподаткування до ДПІ за основним обліком не подавались, що свідчить про відсутність на підприємстві власного майна (офісні та складські приміщення). ФГ «ЛОСЬОВЕ» подано до контролюючого органу за основним обліком декларацію з плати за землю 2020 р. в якій задекларовано земельну ділянку в розмірі 26,0884 га.

Проведеним аналізом податкової звітності, даних єдиного реєстру податкових накладних за період з 01 липня 2020 року по 30 листопад 2020року (орієнтований період збору та реалізації врожаю 2020 року) встановлено, що ФГ «ЛОСЬОВЕ» реалізувало сільськогосподарської продукції в кількості 21168,61т на загальну суму 13 504 847,5грн. крім того ПДВ 2 700 969,50 грн.

Як зазначає відповідач, для вирощування та подальшої реалізації сільськогосподарських культур в розмірі 21 168,61 т у сільськогосподарського виробника повинні бути земельні ділянки загальною посівною площею в середньому не менше ніж 12 092,68 га, тоді як задекларовано 26,0884 га.

Згідно даних ЄРПН за період 01.07.2020 по 31.10.2020 ФГ «ЛОСЬОВЕ» придбання Соняшнику врожаю 2020 р. українського походження, кукурудзи та проса відсутнє.

Тобто платник податків позиціонує себе виробником реалізованої продукції.

Згідно даних ЄРПН встановлено, що ФГ «ЛОСЬОВЕ» за період з липня 2020 р. по листопад 2020 р. сформовано податковий кредит за рахунок придбання наступної номенклатури товарів, а саме 27,17 % - Сівалка Kverneland U-drill 6м #ACPNDxx67529 отримано від ТОВ «КОМПАНІЯ «АЛЬБІОН»; 10,64 % - Автомобіль TOYOTA HILUX 2.8 D-4D, 6 A/T, LEGEND-MR0BA3CD100120526(2020) отримано від ТОВ «Гранд Мотор»; 7,46 % - Дизельне пальне УКТ ЗЕД отримано від ТОВ «ОЛІАН ЛПГ»; 6,70 % - Вертикальний кормозмішувач BvL V-MIX Plus 10N-1S отримано від ТОВ «АГРОМАКС ГРУП»; 3,8 % - Газ скраплений УКТ ЗЕД - ТОВ «ОЛІАН ЛПГ».

Таким чином, перевіркою встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту за листопад 2020 року по взаємовідносинам з ФГ «ЛОСЬОВЕ» на суму ПДВ 189 439,70 грн., що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за листопад 2020 року на суму 189 439,70 грн.

Щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість під час здійснення фінансово - господарських відносин з ТОВ «Агротіртранс» відповідач вказує на те, що проведеним аналізом реальності здійснення послуг по перевезенню с/г продукції, наявності законного джерела походження цих послуг (введення в обіг) у попередніх ланках ланцюга його продажу (постачання), за даними Єдиного державного реєстру податкових накладних, даних ІТС «Податковий блок» та наявної податкової інформації встановлено, що послуги по перевезенню с/г продукції отримано від ТОВ «ТРАНС-ОК», в якого згідно Фiнансової звiтності малого підприємства, станом на 30.09.2020 основні засоби відсутні. Податковий кредит ТОВ «ТРАНС-ОК» сформовано за рахунок придбання запчастини до автомобілів, причепів, ПММ, оренди автотранспорту (ТОВ «ЛАРГОН 20», послуг з оренди вантажних автомобілів та транспортні послуги з перевезення вантажів (ТОВ «ЛАНАВТО»).

Вибірковою перевіркою наведених даних щодо державного номеру автотранспорту та причепів встановлено, що фактичне перевезення здійснено фізичними особами- підприємцями, хоча в наданих до перевірки ТТН в графі автомобільний перевізник зазначено ТОВ «АГРОТІРТРАНС».

За висновком перевіряючих, відбулось лише документальне оформлення господарської операції з придбання послуг по перевезенню сільськогосподарської продукції у жовтні - листопаді 2020 року.

Таким чином, перевіркою встановлено порушення Позивачем п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту за листопад 2020 року по взаємовідносинам з ТОВ «АГРОТІРТРАНС» (ПН 32503284) на суму ПДВ 298 303,16 грн., що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за листопад 2020 року на суму 298 303,16 грн.

Надаючи оцінку вказаним висновкам контролюючого органу, суд бере до уваги, висновки про відсутність реальності господарських операцій з огляду на відсутність у контрагентів трудових та матеріально-технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу наданої іншими контролюючими органами податкової інформації та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в базі даних ДПС, зокрема, і щодо неподання контрагентами податкової звітності, проте, така податкова інформація, носить виключно інформативний характер.

З аналізу акта перевірки податкового органу можна чітко встановити, що первинні документи позивачем були надані контролюючому органу під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки, внаслідок чого такі документи повинні бути враховані податковим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення, але надані позивачем документи не були враховані.

Крім того, з акта перевірки вбачається, що контролюючим органом не здійснювалась перевірка контрагентів позивача, не перевірялась наявність господарсько-правових стосунків контрагентів позивача з іншими суб`єктами господарювання по оренді основних засобів виробництва, транспортних засобів, наявність укладених цивільно-правових угод з іншими суб`єктами господарювання. В той же час, матеріали справи свідчать, що такі відносини були і вони цілком спростовують посилання відповідача на відсутність/необхідність здійснення певних виплат з боку перевізників, а також посилання відповідача на відсутність у перевізників достатніх технічних ресурсів.

На противагу, позивач надав довідки про результати проведення зустрічних звірок, якими підтверджується здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Українка», між Позивачем та ТОВ «Трубіж Агро Центр», а саме: довідка про результати зустрічної звірки №46/04-36-07-07/30791393 від 12.05.2021 (т.11, а.с.31-55); довідка про результати зустрічної звірки №1/10-36-07-15/40109426 від 16.03.2021 (т.13, а.с.77-84).

Тобто, твердження відповідача щодо нібито нереальності господарських операцій позивача з його контрагентом, які здійснені на підставі податкової інформації, спростовуються безпосередньою перевіркою такого контрагента.

Позивачем долучено до матеріалів справи нотаріально засвідчені заяви голови ФГ «Лосьове» Лося О.Ф., ТОВ «Українка» Строгана К.С. (т.14, а.с.14-15). В цих заявах керівники зазначених контрагентів підтверджують факт виконання договорів, декларування податкових зобов`язань за взаємовідносинами з позивачем, а також самостійне вирощування поставленої сільськогосподарської продукції, наявність ресурсів для такого вирощування.

Також позивачем було направлено адвокатський запит контрагенту ТОВ «Трубіж Агро Центр» стосовно його господарської діяльності та отримано відповідь, в якій підтверджено, що ТОВ «Трубіж Агро Центр» у жовтні 2020 р. поставило Позивачу 151,6 т соняшника. Також вказано, що ТОВ «Трубіж Агро Центр» мало необхідну сільськогосподарську техніку, земельні ділянки та ін. (т.14, а.с.19-20).

Суд зазначає, прийняття нотаріальних заяв в якості доказу підтверджується практикою Верховного Суду - в постанові Верховного Суду від 23.09.2022 у справі №640/6932/21 суд проаналізував нотаріальну заяву та з її урахуванням виніс рішення на користь платника податків: «… Доводи відповідача про те, що неможливо з`ясувати зміст фактично наданих ТОВ «Одемара - Інтер» послуг ДП «Сантрейд» з огляду на ненадання платником податків товарно-транспортних накладних, суд апеляційної інстанції зазначив, що аналіз змісту договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 01 серпня 2020 року №13-ОДІ-СНТРД-ГТЕ-ТЕО-2021 дає підстави для висновку, що ТОВ «Одемара-Інтер» надає послуги з документального оформлення експортних операцій, а не перевезення. Це ж саме підтвердив й директор ТОВ «Одемара-Інтер» у нотаріально-засвідченій заяві, в якій зазначив, що підприємство протягом липня-серпня 2020 року ДП «Сантрейд» послуги щодо перевезення вантажів не надавало, що свідчить про помилковість позиції контролюючого органу про те, що обов`язковим документом для підтвердження надання транспортно-експедиторських послуг є товарно-транспортна накладна».

Крім того, під час слухання цієї справи в Окружному адміністративному суду м. Києва були допитані керівники ТОВ «Агротіртранс» та ТОВ «Альбіна і Ко», які підтвердили здійснення спірних господарських операцій з Позивачем, повідомили обставини здійснення таких операцій.

Також, з наданих пояснень та документів позивача вбачається, що позивач перед початком господарських відносин з контрагентами ТОВ «Українка», ТОВ «Трубіж Агро Центр», ТОВ «Альбіна і КО», ФГ «Лосьове», ТОВ «Агротіртранс» перевірив їх статус, правосуб`єктність та репутацію на ринку України, витребував від вказаних контрагентів реєстраційні та інші документи, які підтверджують добросовісне здійснення ними господарської діяльності на території України.

Зокрема, до матеріалів справи надані витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформацію щодо податкового обліку, уповноважених осіб - представників контрагентів, про відкрті банквські рахунки.

Так, від ТОВ «Українка» в матеріли справи надано бухгалтерські довідки №1 від 08.10.2020 р., №2 від 08.10.2020 р., №3 від 08.10.2020 р. (на підтвердження наявності у контрагента основних засобів та трудових ресурсів), звіти про площі та валові збори с/г культур, плодів, ягід і винограду (ф. №29-сг), звіти про посівні площі с/г культур (ф. №4-сг) (на підтвердження можливості контрагента виростити поставлений Позивачу товар), витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ТОВ «Українка» (на підтвердження наявності земельних ділянок в матеріали справи надано) (т.11, а.с.2-144).

Від контрагента ТОВ «Альбіна і Ко» на підтвердження наявності земельних ділянок в матеріали справи надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані речові. Також ТОВ «Альбіна і Ко» надано довідку про вирощування насіння соняшника №09/02 від 09.02.2021 р., відповідно до якої загальна площа посіву у травні 2019 р. становила 190 га, кількість зібраного соняшника за 2019 р. становила 176 т 170 кг. На підтвердження залучення ТОВ «Альбіна і Ко» залучення третіх осіб до сільськогосподарських робіт в матеріали справи надано акти наданих послуг №37 від 24.05.2019 р., №121 від 16.10.2019 р., відповідно до яких ТОВ «Альбіна і Ко» замовляло послуги по культивації, посіву, збиранню та перевезення врожаю у Приватного сільськогосподарського підприємства «Альбіна». Відповідно до довідки від 11.11.2019 р. ТОВ «Альбіна і Ко» має в користуванні у 2019 р. на території Старостинського округу Ширяївської селищної ради 500 га земель.

На підтвердження можливості контрагента виростити поставлений позивачу товар надано звіт про посівні площі с/г культур (ф. №4-сг) за 2019 р. (з квитанцією №2), звіт про площі та валові збори с/г культур, плодів, ягід і винограду (ф. №29-сг) за 2019 р. (з квитанцією №2) на території с. Григорівка Ширяївського р-ну Одеської обл. ТОВ «Альбіна і Ко» було засіяно 100 га кукурудзи, 190 га соняшника та зібрано 270 т кукурудзи, 176,17 т соняшника. (Т.5, а.с.47-91).

Від контрагента ТОВ «Трубіж Агро Центр» на підтвердження наявності земельних ділянок в матеріали справи надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Відповідно до довідки Кулажинської сільської ради №105 від 24.09.2020 р. станом на 01.01.2020 р. ТОВ «Трубіж Агро Центр» використовується 726,45 га сільськогосподарських угідь. Відповідно до довідки №010720-1 від 01.07.2020 р. на балансі у ТОВ «Трубіж Агро Центр» обліковується сільськогосподарська техніка - борони, зерносушарки, культиватори, плуги, трактори та ін.

На підтвердження можливості контрагента виростити поставлений позивачу товар надано звіт про посівні площі с/г культур (ф. №4-сг) за 2020 р. (з квитанцією №2), звіт про площі та валові збори с/г культур, плодів, ягід і винограду (ф. №29-сг) за 2020 р. (з квитанцією №2) (Т.12, а.с.2-263, Т.3, а.с.1-84).

Від контрагента ФГ «Лосьове» на підтвердження наявності у контрагента земельних ресурсів для вирощування товару, в подальшому закупленого позивачем надано звіти про посівні площі с/г культур (за ф. 4-сг) за 2020 р. (з квитанцією №2), звіти про площі та валові збори с/г культур, плодів, ягід і винограду (за ф. 29-сг) за 2019-2020 рр., витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т.10, а.с.2-256).

Від контрагента ТОВ «Агротіртранс» перед початком співпраці з позивачем було отримано витяг з ЄДРЮО, ФОП та ГФ від 07.08.2018 р., витяг з реєстру платників ПДВ №164 від 06.08.2014 р„ довідку про відкриті банківські рахунки № 232-001-38659БТ-2020 від 26.10.2020 р., паспортні дані та ідентифікаційний код директора контрагента, протокол Установчих зборів засновників №1 від 26.03.2004 р., наказ про призначення головного бухгалтера №1-ЛС від 03.05.2004 р., статут, фінансову звітність малого підприємства за 2020 р. (т.13, а.с.88-113).

Суд вважає, що всі вище зазначені докази в своїй сукупності спростовують доводи податкового органу про неможливість контрагентів надавати позивачу послуги за договорами поставки та здійснення господарської діяльності загалом.

Також, щодо посилань відповідача про невідповідність обсягів вирощування та реалізації с/г продукції у контрагентів позивача, суд зазначає податковим законодавством для цілей оподаткування не встановлено обов`язковість оформлення договору суборенди землі. Підставою для оподаткування в даному випадку має значення саме вчинення конкретної господарської операції. Фактичне користування суб`єктом господарювання земельними ділянками, вирощування на них сільськогосподарської продукції, сплата за них орендної плати є господарською операцією, яка визначена Податковим кодексом України як оренда, незалежно від додержання формальної процедури реєстрації, яка є пріоритетною в цивільних правовідносинах. Отже, податкове законодавство пов`язує виникнення прав та обов`язків платників податків не з фактом укладення договору (оскільки сам собою факт укладення договору не є об`єктом оподаткування), а з фактом здійснення господарської операції.

Тобто, податкове законодавство не вимагає державної реєстрації договорів оренди (суборенди) земельних ділянок як обов`язкової ознаки для кваліфікації відповідних ділянок як таких, що знаходяться в користуванні сільськогосподарського товаровиробника.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2021 у справі №808/3612/16 дійшов висновку про те, що для цілей визначення частки сільськогосподарського товаровиробництва необхідно враховувати вирощену сільськогосподарську продукцію в не залежності від державної реєстрації договорів оренди: «Недотримання норм земельного законодавства щодо реєстрації права оренди земельних ділянок не може бути перешкодою для кваліфікації сільськогосподарських угідь як таких, що знаходяться у користуванні товаровиробника для цілей справляння фіксованого сільськогосподарського податку.

Податковий кодекс України не ставить користування сільськогосподарськими угіддями в залежність лише від виникнення права оренди на відповідні земельні ділянки. Відповідно, зареєстрований належним чином договір оренди не може вважатися єдиним обов`язковим документом, що підтверджує правомірність перебування особи у статусі платника фіксованого сільськогосподарського податку. Відтак, дефекти оформлення відповідного договору не можуть впливати на правильність врахування доходів від реалізації продукції рослинництва при розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва.

Продукція, вирощена на земельній ділянці, орендованій платником фіксованого сільськогосподарського податку в юридичної та/або фізичної особи, є сільськогосподарською продукцією в розумінні глави 2 розділу ХІV Податкового кодексу України незалежно від того, чи зареєстровані належним чином договори оренди такої ділянки. Аналогічні за змістом висновки містяться в постановах Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №2а-3999/12/1470 та від 12.12.2019 у справі №808/4490/14.

При цьому, як вбачається з акту перевірки, на підставі якого винесені спірні податкові повідомлення-рішення, контролюючий орган дає оцінку урожайності зерна та співставляє з задекларованими обсягами земельних ділянок. Разом з тим, інспектори не аналізують методи оброблення земель, наявність зрошення земель, що суттєво впливає на показники урожайності, не досліджують урожайність в окремих районах області.

При цьому, інформацію про середню урожайність не можна застосовувати для визначення необхідної кількості земельних ділянок, оскільки родючість землі є індивідуальною, а показник урожайності розраховується шляхом ділення показників з найкращою та найгіршою урожайністю, що дає велику похибку в розрахунках.

Також, на збільшення або зменшення врожайності впливає багато факторів, зокрема: використання підприємством гібридів та елітних сортів зернових культур, які адаптовані до географічних умов, стійкі до природних явищ та хвороб і мають високу врожайність. А відтак, цей показник різнитися по кожному господарству в два, три рази.

Наведений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду від 12.10.2020 у справі №815/7529/16.

Щодо посилань відповідача на розбіжність між договорами поставки та видатковими накладними, а саме місце відвантаження товарів не відповідає зазначеним умовам договорів, то варто взяти до уваги, що місце складання не є обов`язковим реквізитом первинного документу відповідно до положень ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» місце складання не є обов`язковим реквізитом первинного документу (з 03.01.2017 року); чинним законодавством не передбачено вимоги зазначати у видатковій накладній фактичне місце поставки товарів.

Щодо решти аргументів контролюючого органу, суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №815/2109/13-а, від 24.01.2020 у справі №805/4446/15-а, від 16.04.2019 у справі №804/6909/17, в яких Верховним Судом сформовано правову позицію, відповідно до якої встановлено, що «норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента суб`єкта господарювання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки остання носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер».

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 07.07.2022 року у справі №160/3364/19 також зазначила про принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи - платник не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб: «З урахуванням підходів ЄСПЛ, викладених у рішеннях у справах «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії», «Булвес АД проти Болгарії», «Інтерсплав проти України», платник податків не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду також неодноразово висловлював позицію, що відповідальність має індивідуальний характер і платник податків не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб (постанови від 04 червня 2020 року у справі №340/422/19, від 10 липня 2020 року у справі №120/4723/18-а, від 13 серпня 2020 року у справі №520/4829/19, від 27 серпня 2020 року у справі №820/1379/16, від 17 вересня 2020 року у справі №826/16705/17, від 20 жовтня 2020 року у справі №806/705/15 тощо).

Отже, порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків. Чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Тому невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та / або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків. Ця правова позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 18 грудня 2018 року у справі №816/1118/17, від 15 січня 2019 року у справі №809/2918/13-а».

У справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку ЄСПЛ, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Висновок про неможливість притягнення до відповідальності юридичних осіб за неправомірні дії їх контрагентів також наведений Європейським судом з прав людини у рішенні від 18.03.2010 по справі «Бізнес СепортСентре проти Болгарії» (заява №6689/03), у п. 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника податку на додану вартість, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції; втім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало би.

Отже, наведеною вище судовою практикою підтверджується правило індивідуальної відповідальності платника податків, з огляду на яке добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через будь-які дії або бездіяльність будь-кого із його контрагентів, в тому числі наявність кримінальних проваджень, що перебувають на стадії досудового розслідування та розслідувані подій за якими не стосуються діяльності платника податків, не призводить до встановлення фактів незаконності формування витрат з податку на прибуток підприємства та визначення зобов`язань з податку на додану вартість платника податків.

Таким чином, з урахуванням досліджених судом первинних документів та інших доказів, суд висновує, що всі документи у сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності товариства, а також враховуючи висновки податкового органу викладені в акті перевірки щодо порушення норм податкового законодавства позивачем, які фактично обґрунтовано лише відсутністю у постачальників контрагентів необхідних умов для ведення господарської діяльності, а також принцип індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування та добросовісність платника податків, а також достовірність задекларованих таким платником даних податкового обліку, що презюмується податковим законодавством, зокрема, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано), що підтверджує факт реального настання правових наслідків за господарськими операціями з придбання товару у спірних контрагентів.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, а також доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 11.03.2021 №2.

Згідно з пунктами 56.1-56.2 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Пунктом 56.8 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.

Згідно з пунктом 56.10 статті 56 Податкового кодексу України рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняті за розглядом скарги платника податків, є остаточними і не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Відповідно до підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Пунктом 60.4 статті 60 Податкового кодексу України встановлено, що у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо: контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання, суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, що зазначені у раніше прийнятому податковому повідомленні-рішенні.

Згідно з пунктом 3 розділу V вказаного Порядку у випадках, визначених підпунктами 2 і 4 пункту 1 цього розділу, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня отримання платником податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства.

Зміст вказаних вище правових норм вказує на те, що податкове повідомлення-рішення є формою реалізації податковим органом владних управлінських функцій щодо повідомлення платника податків про обов`язок сплати грошового зобов`язання. Водночас суб`єкт владних повноважень одночасно з прийняттям податкових повідомлень-рішень не завжди визначає нові грошові зобов`язання. Така ситуація виникає, зокрема, в разі прийняття податкового повідомлення-рішення на підставі рішення про скасування (у тому числі часткового) збільшених грошових зобов`язань.

Відтак, у разі якщо податкове повідомлення-рішення контролюючого органу про визначення грошового зобов`язання оскаржено, зокрема, в адміністративному порядку, то у разі зменшення за наслідками останнього грошового зобов`язання, визначеного платнику податків оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, платникові податків направляється окреме податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання.

Верховний Суд у постановах від 16.03.2023 у справі №640/6129/20 та від 26.11.2021 у справі №805/1701/16-а дійшов висновку про те, що прийняття податковим органом похідних податкових повідомлень-рішень у зв`язку зі зміною/скасуванням за наслідками оскарження основного податкового повідомлення-рішення має формальний характер та здійснюється з метою доведення до відома платника податків нових термінів сплати первинно визначеного податкового зобов`язання.

У той же час законодавство визначає, що первинне податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним саме з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання.

Такий запобіжник (вважати відкликаним саме з дати надходження до платника податків нового податкового повідомлення-рішення) законодавець запровадив саме з метою забезпечення реалізації компетентним органом своїх функцій щодо визначення сум зобов`язань, здійснення відповідних нарахувань, застосування штрафних санкцій.

Як зазначалося вище, рішенням про результати розгляду скарги від 27.05.2021 №11872/6/99-00-06-01-02-06 Державна податкова служба України скасувала податкове повідомлення-рішення від 11.03.2021 №02 у частині застосованих штрафних санкцій, які перевищують розмір, визначений п.123.2 ст.123 ПКУ, у редакції, що діє з 01.01.2021, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкове повідомлення-рішення від 11.03.2021 №2 - залишено без змін.

31 травня 2021 року ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків прийняте податкове повідомлення-рішення №202, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період листопад 2020 року в сумі 2788257 грн., застосовані штрафні санкції в розмірі 697064,25 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення містить визначення сум до сплати «сума завищення бюджетного відшкодування 2788257», «штрафні (фінансові) санкції (штраф) 697064,25». Проте у підсумку вказана сума «два мільйона сімсот п`ять тисяч двадцять шість гривень 00 копійок».

З наведеного вбачається висновок про наявну технічну описку по тексту податкового повідомлення-рішення від 31.05.2021 №202, що визнається відповідачем.

У той же час, з огляду на наведений розрахунок зобов`язань та штрафних санкцій зі спірного податкового повідомлення-рішення можливо встановити його зміст та правильність підсумкової суми, отже вказана помилка не має ґрунтовного значення та не змінює статус податкового повідомлення-рішення від 11.03.2021 №2.

Отже, з огляду на положення ст.60 Податкового кодексу України спірне податкове повідомлення-рішення від 11.03.2021 №2 вважається відкликаним з дня отримання позивачем податкового повідомлення-рішення від 31.05.2021 №202, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 11.03.2021 №2 не створює для позивача як для платника податків жодних правових наслідків.

Враховуючи вказане, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.03.2021 №2 та відмовляє у задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Ураховуючи викладене вище, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача витрат зі сплати судового збору, суд враховує наступне.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В силу приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 22700 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, суд враховує наступне.

Згідно ч. 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як випливає з аналізу п. 1 ч. 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Розподілу підлягає навіть кредиторська заборгованість позивача зі сплати витрат на професійну правничу допомогу, надання якої підтверджується відповідними доказами.

Відповідно до ч. 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний з позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АДМ Юкрейн" та Адвокатським об`єднанням «КМ Партнери» було укладено з договір про надання правової допомоги №2-1/51-2020. Відповідно до умов вказаного договору, Об`єднання зобов`язується за запитом довірителя та/або його посадових (службових) осіб надавати йому послуги з правової (правничої) допомоги.

Згідно з пунктом 5.1 договору довіритель оплачує послуги об`єднання, оформлені відповідно до п.5.2 або, альтернативно до п.5.5 договору, за фактом їх надання, якщо сторони не домовляться по окремим роботам про часткову або попередню оплату.

Пунктом 5.2 договору визначено, що для оплати наданих послуг об`єднання надає довірителю рахунок-фактуру і акт приймання-передачі послуг.

До підготовки вищезазначених документів звичайно об`єднання надсилає довірителю детальну Специфікацію, як описано у п.5.6, в якій зазначається: власне надані послуги (опис послуг); адвокати-учасники об`єднання та їх помічники, які надавали послуги; кількість відпрацьованих ними годин; вартість наданих послуг, розрахованих на основі індивідуальних погодинних ставок задіяних адвокатів-учасників об`єднання та їх помічників.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5.6 договору специфікації, акти приймання-передачі послуг підписуються із застосуванням засобів факсимільного або електронного зв`язку (електронної пошти) з наступним обміном оригіналами таких документів в наступному порядку: за результатами надання послуг, виконавець складає (оформлює), підписує та надсилає факсом або електронною поштою довірителю специфікацію, акт приймання-передачі послуг; якщо у довірителя немає обґрунтованих заперечень до змісту специфікації, акта приймання-передачі послуг, довіритель в той же день підписує його зі свого боку та надсилає факсом або електронною поштою об`єднанню.

Представником позивача в якості доказів понесення витрат на правничу допомогу у сумі 241692 грн. додано до матеріалів справи копії: договору від 27.10.2020 №2-1/51-2020, додаткова угода до договору про надання правової допомоги №2-1/51-2020 від 27.10.2020 від 20 липня 2023 року, акти приймання-передачі послуг, рахунки-фактури, банківські виписки, що посвідчують надання правової допомоги в Окружному адміністративному суді м. Києві та Київському окружному адміністративному суді.

У свою чергу, відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому відповідач посилається на те, що позивачем не подано повний пакет документів, на підтвердження погодження Довірителем суми наданих послуг та не надано доказів, що підтверджують факт понесених позивачем витрат на оплату за отримані послуги.

Щодо вказаних послань позивача, суд враховує вбачає такі твердження відповідача безпідставними.

Позивач надав суду першої інстанції усі необхідні докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, зокрема, Акти приймання-передачі послуг, які є первинними документами на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу.

Саме Акт приймання-передачі послуг з детальним описом робіт, погодинними ставками адвокатів та часом, витраченим на надання правової допомоги є тим документом, що свідчить про обсяги наданих послуг, з якими погодився позивач, підписавши їх. Акт про надання послуг є тим документом, який конкретизує кожну вчинену представниками позивача процесуальну дію.

Відповідно, позивач долучив до матеріалів справи всі необхідні документи (із достатньою деталізацією) на підтвердження вартості понесених витрат на правничу допомогу.

В той же час, специфікація, направлення якої позивачу як отримувачу послуг передбачено умовами Договору про надання правової допомоги, укладеного між Позивачем та АО «КМ Партнери» не є первинним документом, який підтверджує понесення витрат на правову допомогу. Специфікація є виключно внутрішнім проміжним документом, за допомогою якого відбувається погодження обсягів та вартості послуг, наданих позивачу адвокатським об`єднанням. На основі Специфікації після її погодження сторонами договору відбувається підготовка актів про надання послуг (з вичерпною деталізацією суті наданих послуг, годин, витрачених адвокатами на надання послуг та із зазначенням погодинної ставки адвоката) та рахунків-фактур для оплати послуг з правової допомоги.

Суд враховує, відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 зазначив, що суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 560/12697/21 дійшов до висновку про те, що «…розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Проте, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг».

Також, Верховний Суд у постановах від 02 червня 2022 року у справі №160/6899/20, від 26 січня 2023 року у справі №1740/1900/18, від 17 серпня 2022 року у справі №580/3324/19 вказав, що ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

З огляду на викладене, обраховуючи доцільність понесених позивачем витрат належить аналізувати через призму не тільки долучених доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, але і з урахуванням складності справи та складності наданих послуг.

Суд, визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді , беручи до уваги заперечення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, зважаючи на предмет позову, фактичний об`єм виконаної роботи, вважає документально підтвердженими, розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу, в суді першої інстанції у розмірі 40 000,00 грн.

Відповідно до статті 17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить йому суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 11.03.2021 №2, від 31.05.2021 №202.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 22700 грн (двадцять дві тисячі сімсот гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 40000 грн (сорок тисяч гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.