Справа № 640/18550/19
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Житомир справа № 640/18550/19

категорія 108020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Белор Україна» до Миколаївської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

установив:

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Белор Україна» (далі позивач, ТОВ «Белор Україна») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України (далі відповідач, Миколаївська митниця) про коригування митної вартості від 24 вересня 2019 року № UA504160/2019/000004/2.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним було надано належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом для митного оформлення імпортованого товару, а відповідач не довів ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростовано.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

08 листопада 2019 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим. При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості посадовою особою підрозділу митного оформлення було встановлено таке:

- зазначено про наявність договірних відносин з Sia Tesoro Marine стосовно фрахтування т/х Reina (чартер-пати від 03 вересня 2019 року), що суперечить інформації, зазначеній на печатці, якою скріплено коносамент № 1 від 06 вересня 2019 року, а саме на ній зазначено реквізити «Belfort Reef LP»;

- відсутнє документальне підтвердження вартості товарної партії відповідно до договору чартер партії від 03 вересня 2019 року, зазначеного в коносаменті № 1 від 06 вересня 2019 року;

- підписи директора АТ «Руставі Азот» Е.Урумашвили на контракті № G-10-012-18 від 06 лютого 2018 року, специфікації № 01-08-2019 від 13 серпня 2019 року, додатку № 1 специфікації № 01-08-2019 від 13 серпня 2019 року та дорученні № 01/06 від 04 січня 2019 року візуально відрізняються одна від одної, що може ставити під сумнів легітимність наданих документів та зовнішньоекономічної операції в цілому;

- не вказано посаду та прізвище особи, яка підписала інвойс № A/N/G-10-012-18/19/01 від 06 вересня 2019 року, і чи є в неї відповідні на це повноваження невідомо.

13 листопада 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зауважує про надання на вимогу митного органу додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість імпортованого товару. Зокрема, відповідачу надано договір на транспорті послуги, акт виконаних робіт, які підтверджують надання послуг з перевезення імпортованого товару саме Dreymoor Fertilizers Overseas Pte LTD. Інформація відносно чартер-партії від 03 вересня 2019 року між третіми особами та перевізником не належить позивачу, а тому не може бути ним надана.

Ухвалою суду від 15 квітня 2020 року замінено відповідача Миколаївську митницю її правонаступником Чорноморською митницею Державної митної служби України.

Зазначена справа надійшла до Житомирського окружного адміністративного суду у порядку, визначеному статтею 29 Кодексу адміністративного судочинства України, та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Житомирського окружного адміністративного суду для розгляду справи визначено головуючим суддею по справі Окис Т.О.

Ухвалою суду від 13 березня 2025 року справу прийнято до провадження, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, замінено відповідача на його правонаступника Миколаївську митницю та запропоновано сторонам протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання цієї ухвали, подати суду з доказами направленні іншій стороні у справі, додаткові пояснення по суті спору.

27 травня 2025 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких він наполягає на задоволенні позову з викладених у ньому підстав та клопотання відповідача, в якому він наполягає на відмові в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

02 червня 2025 року до суду надійшов відзив на позов, доводи якого є суголосними з доводами відзиву на позовну заяву, який поданий до суду 08 листопада 2019 року.

На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що декларантом позивача 19 вересня 2019 року до Миколаївської митниці подано митну декларацію №UA504160/2019/301487 для митного оформлення товару, а саме селітри аміачної (нітрат амонія) 34,4 % гранульованої, не у водному розчині 200 тон. Призначена для використання у якості мінерального добрива в сільському господарстві (марка Б). Характеристики згідно GOST 2-2013. Масова частка азоту у сухій речовині 34,4%; гранульований склад: масова частка гранул від 1 до 4мм.не меньш 95%; масова частка гранул менш 1мм.не більш-3%. Виробник: АТ «Руставі Азот» Грузія на умовах поставки FOB Поті.

На підтвердження визначеної у декларації митної вартості товару представником позивача до митної декларації подано: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі- продажу №G-10-012-18 від 06 лютого 2018 року, доповнення до названого договору: специфікацію №01-08-2019 від 13 серпня 2019 року, додаток 1 до специфікації №01-18-2019 від 13 серпня 2019 року; рахунок-фактуру (Proforma invoice) №Р/N/G-10-012-18/19; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №А/N/G-10-012-18/19/1; сертифікат якості №01/605 від 06 вересня 2019 року; платіжний документ №116 від 15 серпня 2019 року; договір (контракт) про перевезення №026/19 від 02 січня 2019 року та додаткову угоду №16 до нього від 26 серпня 2019 року; коносамент №1 від 06 вересня 2019 року; вантажну відомість (Cargo Manifest) б.н. від 06 вересня 2019 року; рахунок фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №882/19 від 06 вересня 2019 року.

На виконання положень Митного кодексу України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 19 вересня 2019 року № UA504160/2019/301487 спрацювала форма контролю системи управління ризиками. За результатами оцінки ризику модулем АСАУР (автоматизована система аналізу та управління ризиками) згенеровано такі обов`язкові митні процедури: за кодом 105-2 «Контроль правильностi визначення митної вартості товарів» з коментарем «Наявні рішення про визначення митної вартості UA110180/2019/000049/1 від 27 червня 2019 року за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості. Проаналізувати зазначене рішення на предмет можливості застосування при поточному оформленні зазначеного товару».

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості посадовою особою підрозділу митного оформлення було встановлено таке:

- зазначено про наявність договірних відносин з Sia Tesoro Marine стосовно фрахтування т/х Reina (чартер-пати від 03 вересня 2019 року), що суперечить інформації, зазначеній на печатці, якою скріплено коносамент № 1 від 06 вересня 2019 року, а саме на ній зазначено реквізити «Belfort Reef LP»;

- відсутнє документальне підтвердження вартості товарної партії відповідно до договору чартер партії від 03 вересня 2019 року, зазначеного в коносаменті № 1 від 06 вересня 2019 року;

- підписи директора АТ «Руставі Азот» Е.Урумашвили на контракті № G-10-012-18 від 06 лютого 2018 року, специфікації № 01-08-2019 від 13 серпня 2019 року, додатку № 1 специфікації № 01-08-2019 від 13 серпня 2019 року та дорученні № 01/06 від 04 січня 2019 року візуально відрізняються одна від одної, що може ставити під сумнів легітимність наданих документів та зовнішньоекономічної операції в цілому;

- не вказано посаду та прізвище особи, яка підписала інвойс № A/N/G-10-012-18/19/01 від 06 вересня 2019 року, і чи є в неї відповідні на це повноваження невідомо.

У зв`язку з тим, що подані документи містили розбіжності та неточності, а також не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України для підтвердження митної вартості та її складових частин витребувані наступні документи:

1) виписки з бухгалтерської документації, калькуляцію (щодо вартості товару та оплати витрат пов`язаних з транспортуванням вантажу);

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3) договір із третіми особами, пов`язаний із договором про поставку товарів (договір чартер-партії від 03 вересня 2019 року);

4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом на запит митного органу для підтвердження транспортних витрат додатково надані: листи Dreymoor Fertilizers Overseas Pte LTD №254 від 06 вересня 2019 року та №20-09 від 20 вересня 2019 року; експертний висновок №12-1168 від 16 вересня 2019 року; акт виконаних послуг до договору №026/19 транспортних послуг від 01 січня 2019 року від 11 вересня 2019 року №15; картку рахунку 632 за 01 січня 2019 року 20 вересня 2019 року; щотижневий інформаційно-аналітичний бюлетень «Агро Хімія» від 19 серпня 2019 року №34; лист ДП «Держзовнішінформ» від 23 вересня 2019 року №212/491.

За результатами аналізу таких документів орган доходів і зборів дійшов висновку, що зазначена в названих документах інформація не є достатньою для підтвердження заявленої митної вартості товару.

За результатами вивчення поданих декларантом документів, відповідачем 24 вересня 2019 року прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA504160/2019/000004/2.

Також 24 вересня 2019 року відповідач склав картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA504160/2019/00029, згідно якої у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено з таких причин: відомості про заявлену митну вартість не підтверджені документально, додаткові документи (згідно статті 55 Митного кодексу України) для підтвердження заявленої митної вартості товару №1 декларантом не надані в повному обсязі.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару вище вказаним рішенням, ТОВ «Белор Україна» звернулося з цим позовом до суду.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 статті 246 Митного кодексу України у редакції, на час виникнення спірних правовідносин (далі МК України) встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями частини 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

У частині 6 цієї правової норми зазначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

У частині 5 цієї правової норми надається визначення терміну ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Згідно частини 2 названої правової норми документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини 3 цієї правової норми у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У пункті 1 частини 4 статті 54 МК України встановлено обов`язок органу доходів і зборів здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, згідно частини 3 статті 53 МК України, якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо піни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У цій справі при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, враховуючи витрати на перевезення.

Аналізуючи рішення органу доходів і зборів про корегування митної вартості, суд приходить до висновку, що підставами його прийняття стало:

- не підтвердження витрат на транспортування;

- підписи директора АТ «Руставі Азот» Е. Урумашвили на контракті № G-10-012-18 від 06 лютого 2018 року, специфікації № 01-08-2019 від 13 серпня 2019 року, додатку № 1 специфікації № 01-08-2019 від 13 серпня 2019 року та дорученні № 01/06 від 04 січня 2019 року візуально відрізняються одна від одної, а також не вказано посаду та прізвище особи, яка підписала інвойс № A/N/G-10-012-18/19/01 від 06 вересня 2019 року, і чи є в неї відповідні на це повноваження невідомо.

Надаючи правову оцінку наведеним висновкам відповідача, суд зауважує на таке.

На підтвердження витрат на транспортування товару позивач надав договір (контракт) про перевезення №026/19 від 02 січня 2019 року та додаткову угоду №16 до нього від 26 серпня 2019 року; коносамент №1 від 06 вересня 2019 року; вантажну відомість (Cargo Manifest) б.н. від 06 вересня 2019 року; рахунок фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №882/19 від 06 вересня 2019 року, акт виконаних послуг до договору №026/19 транспортних послуг від 01 січня 2019 року від 11 вересня 2019 року №15, листи Dreymoor Fertilizers Overseas Pte LTD №254 від 06 вересня 2019 року та №20-09 від 20 вересня 2019 року; картку рахунку 632 за 01 січня 2019 року 20 вересня 2019 року.

Як установлено судом згідно пункту 4.1 договору (контракт) про перевезення №026/19 від 02 січня 2019 року виконавець має право залучати до надання послуг третіх осіб, залишаючись відповідальним перед замовником за їх дії як за свої власні.

Також у пункті 2.5 названого договору закріплено, що судна для перевезення вантажу зазначаються у додаткових угодах до договору.

Згідно додаткової угоди №1 до названого договору від 26 серпня 2019 року судно для перевезення партії вантажу 3000 тон визначено M/V REINA (IMO 8136556).

На виконання названого договору та додаткової угоди Dreymoor Fertilizers Overseas Pte LTD виставлено інвойс №882/19 від 06 вересня 2019 року.

Слід зауважити, що коносамент (Bill of Lading, B/L) це важливий документ у міжнародній торгівлі та логістиці, який виконує декілька ключових функцій. Він служить розпискою перевізника про отримання вантажу, підтверджує договір перевезення між відправником та перевізником, а також є товаросупровідним документом, який дає право на отримання вантажу.

Як убачається зі змісту коносаменту №1 від 06 вересня 2019 року він містить у зв`язку з навантаженням партії товару, що придбана позивачем. Саме тому у ньому міститься назва судна M/V REINA та печатка власника судна Belfort Reef LP.

Згідно листа Dreymoor Fertilizers Overseas Pte LTD №20-09 від 20 вересня 2019 року, який було надано органу доходів і зборів на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, компанія Sia Tesoro Marine виступає оператором судна, власником якого є Belfort Reef LP.

Застереження відповідача на пункт 2.6 Договору №026/19, яким закріплено, що за угодою сторін страхування ризиків при перевезенні вантажу можу здійснюватися будь-якої стороною, суд до уваги не приймає, оскільки жодними підписаними між сторонами договору документами не передбачено здійснення страхування якоюсь з ним.

Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку про помилковість тверджень органу доході і зборів щодо ненадання декларантом документів, які б підтверджували вартість транспортування імпортованого товару.

Також відповідачем не наведено нормативного обґрунтування його твердження про необхідність зазначення в консаменті вартості товарної партії.

Окрім цього, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що підписи директора АТ «Руставі Азот» візуально відрізняються один від одного в різних документах, укладених позивачем із названим контрагентом.

Суд зауважує, що оформлення у письмовому вигляді договору між сторонами є їх доброю волею та жодним нормативно-правовим актом не визнано обов`язковим. Фактичне виконання домовленості між сторонами підтверджується фактом проведення позивачем оплати за придбаний товар та його відвантаження продавцем.

З огляду на викладене, а також те, що розмір сплаченої позивачем вартості товару та послу щодо його перевезення підтверджені платіжним документом та належним чином оформленими документами між позивачем та перевізником, відповідно, суд приходить до висновку, що імпортером надано документи, які підтверджують заявлену митну вартість імпортованого товару з урахуванням усіх її складових.

Ураховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про безпідставність прийняття органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів № UA504160/2019/000004/2 від 24 вересня 2019 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінивши надані сторонами у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

З огляду на наведене, суд уважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає вся сума сплаченого судового збору.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Белор Україна» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № UA 504160/2019/000004/2 від 24 вересня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Белор Україна» 3304 (три тисячі триста чотири) гривні 00 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

19.08.25