Справа № 580/5032/24
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5032/24 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - В/Ч НОМЕР_1 , відповідач, апелянт), у якому, з урахуванням заяви від 01.07.2024 (вх. № 32040/24 від 01.07.2024) та заяви про уточнення позовних вимог від 09.10.2024 (вх. № 47578/24 від 10.10.2024) просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 33 від 31.01.2024 саме в частині "смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Призупинення виплат грошового забезпечення з 17.06.2022 відповідно до абзацу 2 пункту 15 розділу 1 "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.11.2023 № 1498 та не виплачувати в повному обсязі додаткову винагороду передбачену Постановою кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, в іншій частині наказ № 33 залишити без змін;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 1661 від 16.12.2023;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", із розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу перебування в полоні ОСОБА_2 , а саме з 16.06.2022 по 17.08.2023 включно в сумі 1 500 000 грн;

- зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату у повному обсязі ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену п. 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", із розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу перебування в полоні ОСОБА_2 , а саме з 16.06.2022 по 17.08.2023 включно в сумі 1 500 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що син позивача, ОСОБА_2 , перебував на військовій службі у відповідача та в ході виконання службових обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_1 в полон військовослужбовцями російської федерації. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер у полоні. Разом з тим, за наслідками службових розслідувань, з 17.06.2022 ОСОБА_2 вважається таким, що самовільно залишив місце несення служби з подальшим потраплянням в полон, у зв`язку із чим у період з 17.06.2022 до 17.08.2023 відповідач зупинив виплату грошового забезпечення та не виплачував додаткову винагороду передбачену постановою КМУ № 168. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та зазначає про відсутність фактичного підтвердження самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 , натомість ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що підставою залишення ОСОБА_2 місця розташування підрозділу було виконання бойового завдання. За таких обставин, висновки відповідача за наслідками службових розслідувань стосовно ОСОБА_2 , позивач вважає необґрунтованими та протиправними.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 33 від 31.01.2024 в частинах щодо призупинення виплати грошового забезпечення з 17.06.2022; не виплати в повному обсязі додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; щодо не пов`язаності смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з виконанням обов`язків військової служби.

Визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" від 25.11.2023 № 1498.

Визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" від 16.12.2023 № 1661.

Визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" від 02.07.2024 № 1432.

Визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022 № 112 в частині визнання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) таким, що самовільно залишив частину та зняття з 17.06.2022 з усіх видів забезпечення.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги наступні.

Суд, відкривши провадження по справі за позовною заявою адвоката Ейбут Євгенії Іванівни від імені ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, не врахував необхідність здійснення провадження по цій справі на загальних підставах. Загальна заявлена сума позовних вимог складає півтора мільйони гривень, а це набагато більше для справи яка розглядалась за правилами спрощеного провадження.

В матеріалах справи є документи в підтвердження того, що позивач знав про порушене право більше року тому та намагався здійснювати дії щодо отримання грошового забезпечення свого сина, який на той час перебував у полоні. Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду лише наприкінці травня 2024 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду. В позовній заяві представник позивача не подавав клопотання про визнання причини пропуску строку поважними, поновити строк на звернення до адміністративного суду та прийняти дану позовну заяву до розгляду.

Не применшуючи обов`язок відповідача щодо своєчасності здійснення нарахування та проведення виплат розрахунку у разі несвоєчасного проведення виплат, представник відповідача вважає, що за наявності активної поведінки позивача, втрат, які суттєво вплинули б на майновий стан позивача, строки звернення до суду мали б бути додержані. З наведеного апелянт висновує, що є всі підстави про винесення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.

Скасовуючи наказ за № 33 від 31.01.2024 року, виникає ситуація при якій позивач повинен буде повернути безпідставно отримані гроші, у зв`язку з скасуванням наказу відповідно до якого він отримав ці гроші.

Наявність кримінального провадження відносно ОСОБА_2 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України ще у 2015 році підтверджує схильність ОСОБА_2 до самовільного залишення місця проходження служби.

20.05.2025 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , син позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , з 16.03.2022 згідно наказу № 19 командира військової частини НОМЕР_1 зарахований до списків частини та призначений на посаду начальника речової служби тилу управління військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.06.2022 № 112 на підставі рапорту підполковника ОСОБА_3 та наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 17.06.2022 № 257, ОСОБА_2 вважається таким, що самовільно залишив частину, з 17.06.2022 знятий з усіх видів забезпечення.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.06.2022 № 123, ОСОБА_2 , начальник речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що зарахований в розпорядження командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України з 17 червня 2022 року та утримується у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Після 28.06.2022 відповідач здійснив ряд службових розслідувань.

З метою уточнення причин і умов самовільного залишення місця служби, а також встановлення ступеня вини начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 , майора ОСОБА_2 відповідач здійснив службове розслідування, результати якого відображені у Акті службового розслідування від 09.07.2022 відповідно до якого, 15.06.2022 приблизно о 10:00 до розташування групи матеріального забезпечення (р-н Первомайський), на автомобілі начальника тилу НОМЕР_3 танкового батальйону, прибув майор ОСОБА_2 та забрав легковий автомобіль ВАЗ (НОМЕР_9) на якому він пересувався у службових завданнях. Отримавши автомобіль, майор ОСОБА_2 , повідомив, що їде в місця розміщення 3-ї та 1-ї танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 для перевірки організації речового забезпечення та порядку списання втраченого речового майна в ході бойових дій. З письмового пояснення командира групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта ОСОБА_4 , було вказано, що станом на 19.30 15.06.2022 отримав доповідь від начальника речового складу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , що майор ОСОБА_2 , перестав відповідати на дзвінки та в подальшому вимкнув телефон. Про що було усно поінформовано заступника командира з тилу - начальника тилу військової частини НОМЕР_1 , підполковника ОСОБА_3 . З дозволу підполковника ОСОБА_3 , було скеровано дві пошукові групи під керівництвом лейтенанта ОСОБА_6 , командира 1 автомобільного взводу з підвозу паливо-мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 . 16.06.2022 лейтенант ОСОБА_6 , прибув до населеного пункту Мечебилове, Харьківської області, де були опитані місцеві мешканці на предмет перебування майора ОСОБА_2 та визначено, що приблизно 16.00 16.06.2022 він заїхав до вище вказаного населеного пункту та звернувся до місцевого СТО з потребою у ремонті автомобіля ВАЗ (НОМЕР_10), де йому було надано відповідну допомогу у ремонті транспортного засобу. Зі слів місцевого майстра, який можливо останній хто спілкувався з майором ОСОБА_2 , перебував у неадекватному стані, мав проблеми з орієнтацією на місцевості. Після того як йому було надано допомогу поїхав у невідомому напрямку. Після первинних пошукових дій, які не дали результату з пошуку майора ОСОБА_2 , був поданий рапорт від підполковника ОСОБА_3 , про самовільне залишення місця несення служби даної посадової особи. На момент проведення службового розслідування в мережі Інтернет з`явилося відео, на якому майор ОСОБА_2 , говорить про те, що він знаходиться у полоні російської федерації.

У зв`язку із вказаними висновками службового розслідування, відповідач прийняв наказ від 09.07.2022 № 148, яким встановлено подати запит до Об`єднаного центру Служби безпеки України, з метою підтвердження факту перебування майора ОСОБА_2 , у полоні.

ДП "Український національний центр розбудови миру", яке виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, листом від 21.01.2023 № 1348/23 повідомив позивачку, що інформація про ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 внесена до реєстру Національного інформаційного бюро. Перебування ОСОБА_2 в полоні підтверджене державою-агресором через Центральне Агентство з Розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.09.2023 № 261, майор ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_6 військової частини НОМЕР_1 вважається померлим.

У подальшому, на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) від 19.11.2023 № 4812 "Про призначення службового розслідування" відповідач провів службове розслідування з метою встановлення або спростування факту самовільного залишення військової частини (добровільної здачі в полон) померлим військовослужбовцем майором ОСОБА_2 та з метою встановлення ступеня його вини про що склав Акт від 25.11.2023 (а.с.160-163 Тому 1) відповідно до якого: "з Акту службового розслідування (п. 6.8 розділу 6), стало відомо, що 17.06.2022 було виявлено факт самовільного залишення місця несення служби начальником речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 , майором ОСОБА_2 , з особистою зброєю, а саме: пістолет марки ТТ серійний номер № НОМЕР_12 1939 року випуску та набої до нього 16 шт.; автомат марки АКМ 7,62 мм серійний номер № НОМЕР_11 1973 року випуску та набої до нього 120 шт. Первинні пошукові дії, не дали результату з пошуку. За результатами службового розслідування, підготовлено наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 09.07.2022 № 148 "Про результати службового розслідування" (п. 6.9 розділу 6).

З пояснення підполковника ОСОБА_3 (п. 6.10 розділу 6), заступника командира з тилу - начальника тилу військової частини НОМЕР_1 , призначеного відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.03.2022 № 2 (п. 6.11 розділу 6) та перепризначеного відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.07.2023 № 217 (п. 6.12 розділу 6), було проведено службове розслідування по факту самовільного залишення частини, майором ОСОБА_2 , в ході якого встановлено факт самовільного залишення військової частини, чим поставив під загрозу організацію речового забезпечення.

З пояснення майора ОСОБА_7 (п. 6.13 розділу 6), заступника начальника тилу управління військової частини НОМЕР_1 , призначеного відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.03.2022 № 27 (п. 6.14 розділу 6) та перепризначеного відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.07.2023 №217 (п. 6.15 розділу 6), службове розслідування проведено, під час якого встановлено, що майор ОСОБА_2 самостійно залишив військову частину зі зброєю і ймовірно потрапив в полон. Встановлено особу - капітана ОСОБА_8 , яка остання спілкувалась з майором ОСОБА_2 .

З пояснення капітана ОСОБА_8 (п. 6.16 розділу 6), заступника командира батальйону з тилу НОМЕР_3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , призначеного відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.03.2022 №4 (п. 6.17 розділу 6) та перепризначеного відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.08.2023 № 227 (п. 6.18 розділу 6), встановлено, що майора ОСОБА_2 розшукували з метою з`ясування причин не виконання ним визначеної задачі та місця перебування. Капітаном ОСОБА_8 було запропоновано доставити майора ОСОБА_2 до місця дислокації бойового підрозділу, на що отримав відмову.".

Відповідно до вказаного акту, вина військовослужбовця: виходячи з матеріалів службового розслідування, виражається у формі недотримання військової дисципліни, порушення вимог нормативно-правових актів, що призвело до самовільного залишення місця служби.

У зв`язку із вказаними висновками службового розслідування, відповідач прийняв наказ від 25.11.2023 № 1498, згідно з яким:

- вважається встановленим факт самовільного залишення місця несення служби з 17 червня 2022 року з подальшим потраплянням в полон, майором ОСОБА_2 ;

- не виплачувати грошове забезпечення членам сім`ї ОСОБА_2 .

Крім того, на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) від 17.11.2023 № 4793 "Про перепризначення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2023 № 3702" відповідач провів службове розслідування стосовно посадових (службових) осіб, дії або бездіяльність яких, стали причиною смерті майора ОСОБА_2 , який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_6 про що склав Акт від 15.12.2023 № 1667 у якому зазначено, що відповідно до рапорту підполковника ОСОБА_9 , заступника командира з тилу - начальника тилу військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022 № 1002, 16.06.2022 майор ОСОБА_2 вибув до 1 ТБ для перевірки стану забезпечення вказаного підрозділу речовим майном. Проігнорувавши розпорядження вищого командування про заборону одиночного пересування - виїхав сам. В зазначеному місці не з`явився. Починаючи з 15:15 год. 16.06.2022 майор ОСОБА_10 не з`являється з усіх можливих видів зв`язку. Прийняті пошукові заходи результатів не дали. Місце його знаходження станом на поточний час не відоме.

16.08.2023 за № 8353 військовою частиною подано запит до Служби Безпеки України про надання інформації щодо перебування у списках військовополонених держави-агресора майора ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 221 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в державі - Росія, республіка - Мордовія, /Причина смерті - туберкульоз легень.

Служба Безпеки України листом від 20.09.2023 № 33/7-9357-73/кт повідомила військову частину про те, що в облікових даних Об`єднаного центру наявна інформація щодо факту зникнення 16.06.2022 військовослужбовця ОСОБА_2 в районі смт. Первомайський Харківської області. А також про наявність підтверджуючої інформації про перебування в полоні військовослужбовця ОСОБА_2 та його утримання у федеральній державній установі медична виправна установа № 3 федеральної служби виконання покарань в росії в республіці Мордовія, рф (станом на серпень 2023). Також повідомлено, то за результатами діяльності Об`єднаного центру 29.08.2023 групою з передачі та репатріації тіл (останків) повернуто на підконтрольну територію України тіло загиблого (маркування у мішку № НОМЕР_7 , можливо військовослужбовець ОСОБА_2 , причина смерті - туберкульоз, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Координаційний штаб з питань поводження з військовополоненими листом від 21.10.2023 повідомив військову частину про те, що ОСОБА_2 включено в реєстр Національного інформаційного бюро, держателем якого є державне підприємство "Український національний центр розбудови миру", іншої інформації в Координаційному штабі немає.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності від 25.11.2023 № 1498 "Про результати службового розслідування" в ході службового розслідування, результати якого оформлені актом від 25.11.2023 вх. № 1511 встановлено факт самовільного залишення місця несення служби з 17 червня 2022 року з подальшим потраплянням в полон майором ОСОБА_2 , начальником речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 .

З пояснення старшого лейтенанта ОСОБА_11 , офіцера групи цивільно-військового співробітництва військової частини НОМЕР_1 , відомо, що йому через дзвінок на гарячу лінію військової частини НОМЕР_1 від сестри ОСОБА_2 стало відомо що тіло ОСОБА_2 було доставлено до моргу м. Києва, що було підтверджено суд мед експертом.

З пояснення майора ОСОБА_7 , заступника начальника тилу управління військової частини НОМЕР_1 відомо, що він в червні 2022 року проводив службове розслідування за фактом самовільного залишення місця несення служби майором ОСОБА_2 , під час проведення службового розслідування в мережі інтернет з`явилося відео з майором ОСОБА_2 на якому останній повідомляв, що перебуває в полоні та давав свідчення. Останнім хто бачив майора ОСОБА_2 є майор ОСОБА_12 . Розслідування завершив своєчасно, результати розслідування затверджені наказом № 148 від 09.07.2022.

З пояснення капітана ОСОБА_8 заступника командира батальйону з тилу НОМЕР_3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що він наприкінці дня прибув на речовий склад для отримання бронежилетів. Після отримання бронежилетів, оскільки вже було пізно, залишився ночувати на складі а зранку планував вирушити в зворотному напрямку. Він повечеряв разом з майором ОСОБА_2 . Зранку наступного дня близько 8:00 дізнався, що майору ОСОБА_2 необхідно їхати до НОМЕР_3 танкового батальйону, знаючи місце розташування танкових підрозділів запропонував майору ОСОБА_2 підвезти його в необхідне місце, проте останній відмовився зіславшись на наявність особистого транспорту, до якого ОСОБА_8 його підвіз. Того ж дня від підполковника ОСОБА_3 дізнався, що майор ОСОБА_2 до танкового батальйону не прибував та місці розташування речової служби відсутній.

За наслідками перевірки зв`язку смерті з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби, зазначено, що в ході службового розслідування встановлено та підтверджується матеріалам службового розслідування, що смерть майора ОСОБА_2 настала після вчинення ним правопорушення, а саме самовільного залишення військової частини. Причини та умови, що передували настанню смерті: як встановлено в ході службового розслідування майор ОСОБА_2 17.06.2022 самовільно залишив військову частину та в подальшому потрапив в полон та відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 221 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в державі - росія, республіка - Мордовія, причина смерті - туберкульоз легень.

У зв`язку із вказаними висновками службового розслідування, відповідач прийняв наказ від 16.12.2023 № 1661, згідно з яким:

- вважати смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 , що настала від туберкульозу легень такою, що не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби;

- організувати надання до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки витягів із наказів командира військової частини НОМЕР_1 про смерть майора ОСОБА_2 , внаслідок туберкульозу легень та такої, що не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та про виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із смертю.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2024 № 33 майор ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 від туберкульозу легень, захворювання, місця смерті: російська федерація, Республіка Мордовія (полон), із 18 серпня 2023 року виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку зі смертю (загибеллю), та знятий з усіх видів забезпечення.

Крім того, вказаний наказом:

- відповідно до абзацу 2 пункту 15 розділу І "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.11.2023 № 1498, з 17.06.2022 призупинити виплату грошового забезпечення;

- додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", доведено телеграмою Департаменту фінансів Міністеретва оборони України від 07 березня 2022 року № 248/1217 на період дії воєнного стану, не виплачувати в повному обсязі.

За наслідками розгляду повідомлення військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення - імовірне залишення місце військової служби в умовах воєнного стану військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 (вих. № 5340 від 29.04.2024) слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) старший лейтенант Державного бюро розслідувань Д. Шингарьов листом від 08.06.2024 № 22990-24/15-02-2/11403-24/п повідомив, що вивченням направлених матеріалів встановлено, що майор ОСОБА_2 загинув у полоні, що вказує про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. З огляду на викладене, відомості до ЄРДР за вказаним повідомлення, внесенню не підлягають.

У подальшому, на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) від 18.05.2024 № 2165 "Про призначення службового розслідування" відповідач провів службове розслідування з метою встановлення або спростування факту самовільного залишення військової частини (добровільної здачі в полон) померлим військовослужбовцем майором ОСОБА_2 та з метою встановлення ступеня його вини про що склав Акт від 17.06.2024 № 939, у якому зазначено, що відповідно до пояснень майора ОСОБА_7 заступника начальника тилу логістики військової частин НОМЕР_1 , стало відомо що 16.06.2022 о 7.00 на ОКП бригади проводився інструктаж робочої групи з метою перевірки стану тилового забезпечення та справності озброєння НОМЕР_3 танкового батальйону, майор ОСОБА_2 не прибув на інструктаж, про що він доповів підполковнику ОСОБА_3 .

По прибуттю робочої групи стало відомо, що майор ОСОБА_2 , не прибув та на телефонний зв`язок не виходив. Приблизно 19.06.2022 в мережі інтернету завилось відео в якому майор ОСОБА_2 дає свідчення в полоні.

Відповідно до пояснень підполковника ОСОБА_3 , начальника тилу - заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 , стало відомо, що 16.06.2022 о 07.00 на ОКП бригади проводився інструктаж робочої групи з метою перевірки стану тилового забезпечення, а саме речовим майном особового складу підрозділу НОМЕР_3 танкового батальйону. Майор ОСОБА_2 , на інструктаж не прибув, про що йому доповів капітан ОСОБА_13 . Близько 08.00 16.06.2024 в телефонному режиме він провів інструктаж майора ОСОБА_2 та віддав розпорядження вибути у розташування НОМЕР_3 танкового батольйону в складі робочої групи. По прибутті робочої групи до вказаного підрозділу, йому стало відомо що майор ОСОБА_2 у вказаний підрозділ не прибув. Заступник командира з тилу 1 танкового батальйону старший лейтенант ОСОБА_14 доповів що майор ОСОБА_2 не прибув у розташування підрозділу. Після чого підполковник ОСОБА_3 , розпочав уточнювати місце знаходження даного військовослужбовця, на телефонні дзвінки він не відповідав.

Починаючи з 15 годин 15 хвилин 16.06.2022 майор ОСОБА_2 , зник з усіх видів зв`язку, з того часу місце знаходження військовослужбовця не відоме.

Відповідно до пояснень капітана ОСОБА_8 , заступника командира з тилу батальйону з матеріально технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , стало відомо, що 16.06.2022 перебуваючи на речовому складі з метою отримання речового майна почув, що майор ОСОБА_2 , збирався на перевірку у НОМЕР_3 танковий батальйон у складі комісії, після чого виїхав з території складу о 9.45, після цього більше він його не бачив.

Відповідно до пояснень волонтера ОСОБА_15 , стало відомо, що приблизно в 15.00 16.06.2022 транспортний засіб майора ОСОБА_2 був відбуксований на подвір`я для подальшого ремонту в АДРЕСА_1 , де йому була надана допомога в ремонті транспортного засобу ВАЗ 2103 бежевого кольору. Даний військовослужбовець перебував у неадекватному стані, на його думку був у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, мав проблеми з орієнтацією на місцевості.

Після того як йому була надана допомога у ремонті транспортного засобу ВАЗ 2103, поїхав у невідомому напрямку.

Відповідно до пояснень майора ОСОБА_16 , начальника продовольчої служби тилу логістики військової частини НОМЕР_1 , стало відомо, що 16.06.2022 згідно бойового розпорядження 4 отбр в составі комісії убув на перевірку НОМЕР_3 танкового батальйону та НОМЕР_4 танкового батальйону, один з членів комісії був майор ОСОБА_2 , начальник речової служби військової частини НОМЕР_1 , який в день виїзду не прибув на місце збору та на момент перевірки підрозділів був відсутній.

За наслідками службового розслідування зазначено, що майор ОСОБА_2 , колишній начальник речової служби військової частини НОМЕР_1 , самовільно залишив місце несення служби з 17.06.2022. Зброя військовослужбовця знаходилася з ним. Отже, під час дії в Державі правового режиму воєнного стану у діях майора ОСОБА_2 , колишнього начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив місце несення служби і не повернувся до місця розташування підрозділу, вбачаються ознаки військового кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 Кримінального кодексу України. Вина військовослужбовця: виражається у формі недотримання військової дисципліни, порушення вимог нормативно-правових актів, що призвело до самовільного залишення місця служби.

У зв`язку із вказаними висновками службового розслідування, відповідач прийняв наказ від 02.07.2024 № 1432, згідно з яким:

- вважати встановленим факт самовільного залишення місця несення служби 17.06.2022 року, майором ОСОБА_2 , колишнім начальником речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 ;

- в діях майора ОСОБА_17 , колишнього начальника речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 , вбачаються ознаки визначенні статтею 408 Кримінального кодексу України.

- вважати висновок наказу № 1498 від 25.04.2023 таким, що відповідають обставинам справи;

- обмеження накладені наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.04.2023 № 1498 Про результати службового розслідування залишити без змін, підстави для скасування наказу № 1498 від 25.04.2023 відсутні.

Вважаючи протиправними наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 33 від 31.01.2024 в частині призупинення виплат грошового забезпечення з 17.06.2022, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 1661 від 16.12.2023 та бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 із розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування в полоні ОСОБА_2 , а саме з 16.06.2022 до 17.08.2023, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Так, колегія суддів акцентує увагу, що доводи апелянта зводяться до:

- не врахування судом необхідності здійснення провадження по цій справі на загальних підставах;

- пропуску позивачем строку звернення до суду;

- наявності кримінального провадження, відомості про яке внесено в 2015 році, як доказ схильності ОСОБА_2 до самовільного залишення місця проходження служби.

Відповідно до висновків Верховного Суду у справі № 2-814/10 від 20 вересня 2024 року, перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції відповідає принципу інстанційності судової системи та забезпечує виконання головного завдання «арреllatio» - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є наданням новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Таким чином, колегією суддів досліджені наступні обставини.

Щодо строку звернення до суду

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Предметом позову у справі № 580/5032/24 є вимоги позивача про визнання протиправними та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 33 від 31.01.2024 в частині призупинення виплат грошового забезпечення з 17.06.2022, наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 1661 від 16.12.2023 та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 із розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування в полоні ОСОБА_2 , а саме з 16.06.2022 до 17.08.2023.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, оригінали оскаржуваних наказів Військової частини НОМЕР_1 №33 від 31.01.2024 та №1661 від 16.12.2023 були вручені позивачу 13.03.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, звернувшись до суду у травні 2024 року позивачем дотримано шестимісячний строк, встановлений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням означеного, доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду та вимоги про залишення адміністративного позову без розгляду є безпідставними та відхиляються колегією суддів.

Щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

05.06.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого викладено заперечення щодо порядку розгляду справи. Разом з тим, клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження відповідачем не подано.

Надалі, 01.07.2024 представником позивача подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та виклик свідків.

04.07.2024 відповідачем подано заперечення, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про перехід до загального позовного провадження.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 вирішено здійснювати розгляд справи №580/5032/24 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

07.09.2024 відповідачем подано заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без участі його представника, у порядку письмового провадження.

У судове засідання від 09.09.2024 відповідач не прибув.

17.09.2024 відповідачем подано клопотання про проведення судового засідання по справі № 580/5032/24 за відсутності його представника.

У судове засідання від 19.09.2024 відповідач не прибув.

02.10.2024 відповідачем подано клопотання про проведення судового засідання по справі № 580/5032/24 за відсутності його представника.

У судове засідання від 10.10.2024 відповідач не прибув.

10.10.2024 відповідачем подано клопотання про проведення судового засідання по справі № 580/5032/24 за відсутності його представника.

У судове засідання від 22.10.2024 представник відповідача не прибув.

22.10.2024 відповідачем подано клопотання про проведення судового засідання по справі № 580/5032/24 за відсутності його представника.

У судове засідання від 31.10.2024 представник відповідача не прибув.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.

Таким чином, з огляду на розгляд справи у порядку загального позовного провадження, суперечливий зміст клопотань та заперечень відповідача, зокрема від 04.07.2024 та 07.09.2024, неявку у всі судові засідання, покликання апелянта на те, що суд першої інстанції не врахував необхідність здійснення провадження у справі на загальних підставах, судова колегія відхиляє як такі, що прямо суперечать фактичним обставинам справи.

Щодо наявності кримінального провадження, відомості про яке внесено в 2015 році, як доказу схильності ОСОБА_2 до самовільного залишення місця проходження служби

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно частини 2 статті 24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

За висновками службових розслідувань відповідача, майор ОСОБА_2 16.06.2022 самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 і як наслідок потрапив у полон.

19.06.2022 в мережі Інтернет опубліковано відео, у якому майор ОСОБА_2 дає свідчення у російському полоні.

Відповідно до змісту листа Служба Безпеки України від 20.09.2023 № 33/7-9357-73/кт, в облікових даних Об`єднаного центру наявна інформація щодо факту зникнення 16.06.2022 військовослужбовця ОСОБА_2 в районі смт. Первомайський Харківської області; підтверджено інформацію про перебування в полоні військовослужбовця ОСОБА_2 та його утримання у федеральній державній установі медична виправна установа № 3 федеральної служби виконання покарань в росії в республіці Мордовія, рф (станом на серпень 2023). Також повідомлено, що за результатами діяльності Об`єднаного центру 29.08.2023 групою з передачі та репатріації тіл (останків) повернуто на підконтрольну територію України тіло загиблого (маркування у мішку № НОМЕР_7 , можливо військовослужбовець ОСОБА_2 , причина смерті - туберкульоз, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Відповідно до пояснень майора ОСОБА_16 , начальника продовольчої служби тилу логістики Військової частини НОМЕР_1 , 16.06.2022 згідно бойового розпорядження 4 отбр в складі комісії вибув на перевірку НОМЕР_3 танкового батальйону та 3 танкового батальйону майор ОСОБА_2 , начальник речової служби Військової частини НОМЕР_1 , який в день виїзду не прибув на місце збору та на момент перевірки підрозділів був відсутній.

Судова колегія враховує відсутність у межах спірних правовідносин встановлених обставин, що безпосередньо вказували б на самовільне залишення ОСОБА_2 військової частини або місця служби.

Відповідачем не наведено причинно-наслідкового зв`язку між переміщенням 16.06.2022 ОСОБА_2 до розташування НОМЕР_3 танкового батальйону Військової частини НОМЕР_1 , потраплянням у полон та висновком про самовільне залишення місця несення служби з 17.06.2022.

Так, за наслідками службових розслідувань відповідач дійшов висновку, що вина військовослужбовця ОСОБА_2 виражається у формі недотримання військової дисципліни, порушення вимог нормативно-правових актів, що призвело до самовільного залишення місця служби.

Аргументація щодо конкретних дій, що свідчать про недотримання ОСОБА_2 військової дисципліни, переліку нормативно-правових актів, що ним порушені та відповідний висновок про самовільне залишення місця служби, що став наслідком таких ймовірних дій, відповідачем не наводиться та за змістом спірних висновків службових розслідувань відсутні.

Поряд з наведеним, доказів внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом подій 16.06.2022 апелянтом не надано.

Разом з тим, правовою підставою для призупинення виплати грошового забезпечення військовослужбовця є внесення відповідних відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2023 року у справі №420/8263/22, відповідно до якої колегія суддів зазначила, що в частині другій статті 24 Закону №2232-XII законодавець чітко визначив, що лише внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про самовільне залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби, дезертирство або добровільну здачу в полон, які повідомлені командиром (начальником) військової частини в порядку частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту, тобто встановлені за результатом проведення службового розслідування, є достатньою підставою для негайного призупинення військової служби, що тягне за собою тяжкі наслідки для військовослужбовця, зокрема і призупинення виплати грошового забезпечення військовослужбовця.

Апеляційний суд враховує, що за наслідками розгляду повідомлення Військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення - ймовірного залишення місця військової служби в умовах воєнного стану військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 (вих. № 5340 від 29.04.2024) слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) старший лейтенант Державного бюро розслідувань Д. Шингарьов листом від 08.06.2024 №22990-24/15-02-2/11403-24/п повідомив, що вивченням направлених матеріалів встановлено, що майор ОСОБА_2 загинув у полоні, що вказує про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 408 Кримінального кодексу України.

Згідно листа Офісу Генерального прокурора від 03.04.2024 №11/2/1-р встановлено наявність в Єдиному реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000186 від 09 червня 2015 року, в межах якого ОСОБА_2 повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 407 Кримінального кодексу України.

У конексті означеного, судом враховано відсутність вироку у межах вказаного кримінального провадження.

Відповідно до приписів статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також, апелянтом не наведено жодного причинно-наслідкового зв`язку між кримінальним провадженням № 0000186 від 09 червня 2015 року та полоном ОСОБА_2 у червні 2022 року.

З урахуванням наведеного у сукупності, судова колегія відхиляє за безпідставністю твердження апелянта про схильність ОСОБА_2 до самовільного залишення місця проходження служби, оскільки наведені обставини не підтверджується жодними належними та допустимими доказами у розумінні процесуального закону.

Колегія суддів також враховує відсутність доводів апелянта щодо стягнення судом першої інстанції витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Рішення в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, тому в цій частині не переглядається.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан