Справа № 753/10627/25
Суддя: Шаповалова К. В.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/251/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Шаповалова К.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

до Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний вище адміністративний позов.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2025 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично матеріали справи передано судді 30 травня 2025 року.

Відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному демографічному реєстрі. ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 4 червня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

24 червня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, до якого було долучено відео з боді камери працівників поліції.

У період з 25 червня по 11 липня 2025 року суддя перебувала у щорічній відпустці.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, докази, надані на її обґрунтування, відзив та докази, долучені до нього, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою ЕНА № 4687619, складеною поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в м. Біла Церква 9 травня 2025 року ОСОБА_1. притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Згідно даної постанови, 9 травня 2025 року о 10 год. 13 хв а/д М-05 Київ-Одеса водій керував транспортним засобом на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги в одному напрямку, здійснив виїзд на крайню ліву смугу руху не пов`язаний поворотом чи розворотом при вільній правій смузі, чим порушив пункт 11.5 ПДР.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію БК Моторола 765626.

Не погоджуючись із прийнятою постановою та звертаючись із позовом до суду позивач зазначає, що дійсно керував 9 травня 2025 року транспортним засобом по дорозі М-05, рухався в лівій смузі руху, оскільки здійснював випередження транспорту, який рухався в правій смузі. Крім того, дорожнє покриття на певних ділянка дороги дуже поганої якості, що також змусило виїхати на ліву смугу руху. Просив постанову скасувати.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених вимог, вказав, що на боді камері працівників поліції, які зупинили водія, чітко видно, що він рухається по лівій смузі руху, не дивлячись на те, що права смуга руху вільна від транспортних засобів, а дорожнє покриття є відмінним та не потребувало виїзду на ліву смугу руху.

Відповідно до Закону України "Про дорожній рух" правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 11.5 Правил дорожнього руху закріплено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Окрім того, відповідно до п. 11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Положеннями частини другої статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

31.07.2019 року Верховний Суд у постанові по справі № 213/1521/16-a зробив висновок про те, що рух по лівій смузі дороги не є порушенням ПДР, якщо у правій смузі існує перешкода для руху. Верховний Суд зазначив, що Правилами дорожнього руху визначені обставини, за наявності яких водій має право виїзду на крайню ліву смугу, зокрема, це дозволяється, якщо праві смуги зайняті (п. 11.5). Також за результатами дослідження відеозапису у вказаній справі судом касаційної інстанції встановлено, що після фіксації проїзду автомобіля позивача у крайній лівій смузі перед інспектором через 26 секунд у правій смузі для руху у тому ж напрямку зафіксовано рух одного легкового автомобіля та двох вантажних автомобілів, а також рух іншого легкового автомобіля у крайній лівій смузі, що додатково підтверджує доводи позивача про те, що у попутному з ним напрямку рухались ще декілька автомобілів.

З дослідженого відео з боді камери працівників поліції вбачається, що на записі 1:29 хвл в правій смузі руху рухається три транспортні засоби, а на записі 1:42 хвл, тобто через 13 секунд з`являється автомобіль позивача, який рухається у лівій смузі, при цьому поруч з ним в правій смузі немає жодного транспортного засобу, який би він випереджав, як і позаду нього у правій смузі також не рухаються транспортні засоби, а дорожнє покриття є відмінним, без будь-яких ям, пакетів, сміття, тощо. Після зупинки автомобіля позивача у праві смузі з`являється транспортний засіб лише через 32 секунди.

При цьому судом встановлено при дослідженні відео з боді камери працівників поліції, що смуги руху розділені прірвистою лінією, яку не заборонено перетинати, а тому з`їзд позивача з лівої смуги у праву був можливий, навіть якщо враховувати його пояснення про випередження транспортних засобі, які рухались у праві смузі руху. Проте, позивач у праву смугу руху після випередження (з його слів) не повернувся аж до зупинення працівниками поліції.

Приписами статті 280 КУпАП визначено, шо орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що доводи позову щодо неправомірних дій відповідача й бездоказового притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України є безпідставними і необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити : найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно із статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, суд доходить висновку, що відповідачем стягнення до позивача застосовано без порушень, в межах санкції частини другою статті 122 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу статті 139 КАС України та з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 72, 132, 134, 241-251, 268, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Шаповалова