Справа № 580/498/23
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/498/23 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Вівдиченко Т.Р., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Коренко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А

ОСОБА_1 подав позов до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Черкаській області від 06 жовтня 2022 року № 1536-п про проведення документальної позапланової перевірки ППФО ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7715/23-00-24-04-01 від 29 грудня 2022 року про донарахування податку на доходи фізичних осіб за період з 1 жовтня 2019 року по 31 грудня 2019 року в сумі 5170,25 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7716/23-00-24-04-01 від 29 грудня 2022 року про донарахування єдиного податку за період з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року на суму 56276,47 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7722/23-00-24-04-01 від 29 грудня 2022 року про донарахування військового збору за період з 1 січня 2018 року по 31 березня 2021 року на суму 76149,44 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7717/23-00-24-04-01 від 29 грудня 2022 року про донарахування податок на доходи фізичних осіб за період з 1 січня 2018 року по 21 лютого 2021 року на суму 913793,22 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7719/23-00-24-04-01 від 29 грудня 2022 року про донарахування податку на додатну вартість за період з 11 січня 2018 року по 31 березня 2021 року на суму 1040764,55 грн;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу від 29 грудня 2022 року № 7718/23-00-24-04-01 на суму 481610,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що порушено відповідачем порушено порядок проведення перевірки, оскільки податковий орган провів перевірку без повідомлення позивача та направлення їй перед початком перевірки повідомлення про початок проведення перевірки та направлення на перевірку, а листування, як вказано в самому акті податковий орган проводив за місцем реєстрації як підприємця, в с. Родниківка, Уманського району, а не за місцем проживання та реєстрації - в АДРЕСА_1 . Позивач зауважує, що з березня 2021 року ОСОБА_2 не проживає за адресою, за якою він був зареєстрований як фізична особа-підприємець та не отримував навіть листів від 6 жовтня 2022 року. Отже, податковий орган, почавши перевірку, допустив порушення прав позивача в наданні пояснень та документів, що призвело до складення необ`єктивного та одностороннього акта перевірки, нарахування невиправданих податкових зобов`язань та штрафних санкцій.

Щодо суті виявлених порушень вказав, що навіть з огляду на встановлене актом перевірки перевищення ОСОБА_1 граничного обсягу доходу в 2017 році на 348893 грн та в 2018 році на 624406,7 грн, граничним строком подання декларації для ОСОБА_2 за 2017 рік - перший квартал 2018 року, а строк 1095 днів сплив в першому кварталі 2021 році та за 2018 рік - перший квартал 2019 року, а строк 1095 днів сплив в першому кварталі 2022 році, відтак у податкового органу були відсутні правові підстави для донарахування позивачу податкових зобов`язань.

Позивач вважає оскільки в 2019 - 2021 роках в ФОП ОСОБА_2 не перевищив обсяг доходу в 1500000 грн в рік для платника єдиного податку 2-ї групи, що визнається податковим органом, в останнього були відсутні правові підстави до автоматичного переведення ОСОБА_2 на загальну систему оподаткування обліку та звітності, в тому числі визначення ОСОБА_2 як платника ПДВ у наслідок неповного встановлення матеріалами перевірки. Вказав на неповноту встановлення матеріалами перевірки та не зазначення доказів, з яких податковий орган прийшов до висновку про перевищення сум доходу платника 2 групи єдиного податку на суми, що зазначені в акті перевірки.

Також зазначив, що податкові повідомлення-рішення на суму ЄСВ позивач від відповідача не отримував у зв`язку із чим відповідач передчасно визначив донараховану суму податкового зобов`язання з ЄСВ як податковий борг та протиправно сформував на означену суму вимогу.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 27 березня 2024 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою від 29 жовтня 2024 року Верховний Суд касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2024 року скасував, а справу № 580/498/23 направив на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

У ході нового розгляду справи, 08.01.2025 представниця відповідача подала до суду додаткові пояснення у яких зазначила, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, відповідно пп. 83.1.2 п. 83.1 ст. 83 ПК України, податкова інформація. При опрацюванні інформації, що міститься в ЦБД Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів, та при співставленні з даними Податкових декларацій платника єдиного податку, поданих до контролюючих органів за відповідні періоди з 01.01.2017 до 31.03.2021, перевіркою встановлено заниження обсягу доходу за 2017 рік на суму 348893,00 грн, (1841 069,50 грн. (ЦБД Державний реєстр фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів)- 1492176,50грн (дані декларації)). ЦБД Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів формується на даних Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), який зобов`язаний подаватись у строки, встановлені Податковим Кодексом України для податкового кварталу, особами, які відповідно ПК України мають статус податкових агентів (пп. 176.2.б). п. 176.2 ст.176 ПКУ). Перевіркою встановлено що ППФО ОСОБА_1 в IV кв. 2017р. перевищив обсяг доходу на суму 341069,50 грн, чим порушив пп.291.4.2) п.291.4 ст.291 ПКУ, в частині не дотримання умов перебування ним платником єдиного податку II групи, що призвело до не сплати до бюджету єдиного податку, в сумі 51160,43 грн.

Також вказала, що витрати пов`язані з отриманням доходу, за період діяльності з 01.01.2018 по 31.03.2021 визначити не можливо, оскільки ППФО ОСОБА_1 первинні документи, а саме: накладні на придбання товару на перевірку не надані, що зафіксовано актом від 14.11.2022 № 1088/23-00-24-04-01/ про не надання документів при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 .

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, встановлено порушення вимог п. 177.2 ст.177 ПКУ, а саме: не задекларовано оподаткований чистий дохід, отриманий ППФО ОСОБА_1 від продажу товарів, за період з 01.01.2018 по 31.03.2021р. в сумі 4730747,94грн., в тому числі: 2018 рік в сумі 2022857,50 грн, 2019 рік в сумі 1435952,89 грн, 2020 рік в сумі 1001752,55 грн, 2021 рік в сумі 270185,00 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 29.12.2022 № 7715/23-00-24-04-01, № 7716/23-00-24-04-01, № 7722/23-00-24-04-01, № 7717/23-00-24-04-01, № 7719/23-00-24-04-01 та вимогу про сплату боргу від 29.12.2022 № 7718/23-00-24-04-01.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 11 лютого 2003 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем. 31 березня 2021 року внесено запис про припинення підприємницької діяльності позивача.

06 жовтня 2022 року Головне управління ДПС у Черкаській області видано наказ № 1536-п "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 ", відповідно до якого на підставі підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.5, 20.1.8 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пунктів 79.1, 79.2 статті 79 ПК України, статті 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" доручено провести документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за період діяльності з 01 січня 2011 року до 31 березня 2021 року щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання трудового та валютного законодавства, правильності обчислення і сплати єдиного внеску за період з 01 січня 2011 року до 31 березня 2021 року.

На підставі наказу від 06 листопада 2022 року №1536-п службова особа відповідача здійснила документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання трудового та валютного законодавства, правильності обчислення і сплати єдиного внеску за період з 01 січня 2011 року до 31 березня 2021 року, за наслідками якої складений акт від 21 листопада 2021 року №6886/23-00-24-04-01/ (далі - акт перевірки).

В акті зафіксовано порушення позивачем вимог:

- підпункту 293.4.1 пункту 293.4 статті 293 ПК України, в результаті донараховано єдиний податок в сумі 51160,43 грн;

- пункту 49.1 статті 49, підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.5 статті 177 ПК України, не подані податкові декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік;

- пункту 177.2, статті 177 ПК України, в результаті чого донараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності в сумі 851534,63 грн, в тому числі за 2018 рік в сумі 364114, 35 грн; за 2019 рік в сумі 258471,52 грн; за 2020 рік в сумі 180315,46 грн; за 2021 рік в сумі 48633,30 грн.

- пунктів 1.2. 1.4. 16-1 підроз. 10 Перехідних положень ПК України, у результаті донараховано 70961,22 грн військового збору, в тому числі: за 2018 рік в сумі 30342,86 грн; за 2019 рік в сумі 21 539,29 грн, за 2020 рік в сумі 150 26,29 грн, за 2021 рік в сумі 4052,78 грн;

- пункту 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у результаті чого донараховано єдиного внеску в сумі 481610,36 грн, в тому числі: за 2018 рік в сумі 137602,08 грн, за 2019 рік в сумі 154234, 8 грн, за 2020 рік в сумі 134334,20 грн, за 2021 рік в сумі 55440,00 грн;

- пункту 176.2 статті 176 ПК України, в результаті чого встановлено 4989,42 грн заборгованості з податку на доходи фізичних осіб станом на 14 листопада 2022 року та нараховано пені за несвоєчасну сплату податку 27,49 грн;

- підпункту 1.2. пункту 16-1 перехідних положень ПК України, в результаті встановлено: 383,12 грн заборгованості по військовому збору станом 14 листопада 2022 року, та нараховано пені 2,90 грн за несвоєчасне перерахування військового збору;

- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.4 статті 183, пункту 187.1. а) пункту 187.1 статті 187 ПК України, у результаті донараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість сумі 946149,59 грн, в тому числі: за 2018 рік в сумі 404571,50 грн, за 2019 рік в сумі 287190,58 грн, за 2020 рік в сумі 200350,51 грн, за 2021 рік 54037,00 грн.

- пункту 44.3 статті 44 ПК України, у результаті незабезпечення зберігання первинних, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період, що перевірявся.

29 грудня 2022 року на підставі акту перевірки податковий орган прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- № 7715/23-00-24-04-01, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 5170,25 грн, з яких за податковим зобов`язанням 4989,42 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 153,34 грн та пеня в розмірі 27,49 грн (відповідно до підпункту 129.1.3. пункту 129.1. статті 129 ПК України);

- № 7716/23-00-24-04-01, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок на 56276,47 грн, з яких за податковим зобов`язанням на 51160,43 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 5116,04 грн;

- № 7722/23-00-24-04-01, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 76149,44 грн, з яких за зобов`язанням на 70961,22 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 5188,22 грн;

- № 7717/23-00-24-04-01, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 913793, 22 грн, з яких за податковим зобов`язанням на 851534,63 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 62258,59 грн;

- № 7719/23-00-24-04-01, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1040764,55 грн, з яких за податковим зобов`язанням на 946149,59 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 94614,96 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №7718/23-00-24-04-01 на суму 481610,36 грн (станом на 01 грудня 2022 року).

Позивач вважає наказ про призначення перевірки, прийняті податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу протиправними, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що відповідачем оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, то колегія суддів переглядає оскаржуване рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються, зокрема, на такі групи платників єдиного податку: 2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Згідно з пунктом 293.4. статті 293.4 ПК України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків: 1) до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Підпунктом 2 пункту 293.8. статті 298 ПК України встановлено, що ставки, встановлені пунктами 293.3-293.5 цієї статті, застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування.

Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків.

Наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727 затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, відповідно до розділу ІІ якого (основні вимоги до оформлення документальних перевірок) встановлено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків (п.п. 5,6 розділу ІІ Наказу № 727).

Відповідно до підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Аналіз вказаних положень вказує на те, що саме на контролюючий орган у спірних правовідносинах покладений обов`язок підтверджувати факти виявлених порушень податкового законодавства, зокрема з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання. У свою чергу, для реалізації такого обов`язку у контролюючого органу наявне право отримувати від платників податків копії документів про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач стверджує про неправильність визначення податковим органом об`єкту оподаткування, зокрема, про отриманий ним дохід у 2017-2018 роках. Про необхідність надання оцінки доводам позивача у цій частині наголосив Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2024 року цій справі.

Під час дослідження обґрунтованості висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем обсягу доходу за IV квартал 2017 року суд врахував, що відомості про перевищення позивачем нормативно встановленого пп. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК України обсягу доходу відповідач отримав із ЦБД Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів, сформованих згідно даних Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, який подаються особами, які відповідно до ПК України мають статус податкових агентів (пп. 176.2.б). п. 176.2 ст.176 ПК України).

Колегія суддів встановила, що у ході перевірки позивача, результати якої оформлено Актом від 21 листопада 2022 року, відповідач не здійснював перевірку первинних документів щодо господарської діяльності позивача із контрагентами у 2017-2018 роках.

За змістом Акту перевірки, відповідач не здійснював запити до контрагентів позивача з метою отримання первинних документів, що підтверджують їх видатки на користь позивача у 2017-2018 роках.

Колегія суддів зазначає, що дані розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, що подавались контрагентами позивача мають використовуватися контролюючим органом із належною обачністю та у випадку виявлення невідповідностей мають пройти перевірку первинними, бухгалтерськими документами. В іншому випадку можлива ситуація коли зазначення податковим агентом помилкових відомостей у поданих до контролюючого органу розрахунках може понести для фізичної особи невиправданий тягар у вигляді додаткових зобов`язань.

Надані представницею відповідача під час первинного розгляду справи первинні, бухгалтерські документи не можуть бути враховані судом, оскільки вони надані на запити, які ініційовані контролюючим органом вже під час судового розгляду справи, відтак надані документи не досліджувались/їм не надавалась оцінка у ході перевірки, за наслідками якої відповідач прийняв спірні ППР.

З урахуванням зазначених обставин колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість висновків відповідача про перевищення позивачем, як платником єдиного податку, доходу у перевіреному періоді.

Також в постанові від 29.10.2024 року Верховний суд вказав на необхідність перевірити питання дотримання відповідачем порядку анулювання свідоцтва платника єдиного податку/чи приймалось відповідне рішення контролюючим органом про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Як вище зазначено, згідно підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу (у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення).

Згідно з пунктом 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз вказаних положень вказує на те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платником єдиного податку другої групи та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення. У такому випадку, виявивши під час проведення перевірки перевищення платником єдиного податку другої групи вимог щодо встановленого обсягу доходу, контролюючий орган анульовує реєстрацію платника єдиного податку другої групи за відповідним рішенням. Суд врахував, що ПК України не містить виключень, за яких вищевказане рішення контролюючим органом не приймається.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття за наслідками проведення перевірки, оформленої Актом від 21.11.2022, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 01.01.2018.

Таким чином, реєстрація позивача платником єдиного податку у період з 01.01.2018 до завершення періоду, що перевірявся, залишалась чинною, рішення про її анулювання не приймалось.

З урахуванням зазначеного та беручи до уваги вищевказані висновки суду про не підтвердженість належними та достатніми доказами висновків відповідача про перевищення позивачем, як платником єдиного податку, доходу у перевіреному періоді, суд вважає, що відповідач безпідставно здійснив обрахунок грошових зобов`язань позивача за загальною системою оподаткування.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року-без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Т.Р. Вівдиченко

А.Ю. Кучма

Повне судове рішення складено « 18» серпня 2025 року.