Справа № 143/314/25
Суддя: Тітова Т. Л.
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 143/314/25
РІШЕННЯ

Іменем України

13 серпня 2025 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді Тітової Т. Л.,

за участю секретаря Затоковенко Т. О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, поліцейського ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Шуваріна Руслана Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та визнання дій неправомірними,

установив:

09.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА № 263013 від 13.01.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА № 263013 від 13.01.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн;

- провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП закрити;

- визнати неправомірними дії поліцейського ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Шуваріна Р. О.;

- витребувати з ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області матеріали у справі про адміністративне правопорушення, складені ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 22.04.2025 вказану вище позовну заяву повернуто позивачеві, оскільки, ним не виконані вимоги, зазначені в ухвалі судді від 11.04.2025 про залишення позову без руху.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.04.2025 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою судді від 02.07.2025 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 66, 67).

Позов мотивовано тим, що 13.01.2025 поліцейським з РПП СПД № 1 ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Шуваріним Р. О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 263013, в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно з означеною постановою ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, в якого було виявлено технічну несправність, тобто в темну пору доби не світились задні габаритні вогні, а також не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Позивач зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП є незаконною та необґрунтованою. Вважає дії інспектора, які полягали у розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови, неправомірними.

Висловлюючи свою незгоду з вказаною постановою позивач аргументує це відсутністю фактичного вчинення ним правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП. Стверджує, що вказані вище правопорушення були надуманими поліцейськими як привід для подальшого складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також зазначає, що у його присутності не було винесено постанову серії ББА № 263013 від 13.01.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП.

Позивач дізнався про оскаржувану постанову 27.02.2025, коли Погребищенським районним судом Вінницької області розглядалася справа № 143/66/25 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

04.07.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача ГУНП Вінницькій області Орленка В. В до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить постанову серії ББА № 263013 від 13.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області поліцейського ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, Шуваріна Р. О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та визнання дій неправомірними без задоволення.

В обґрунтування заперечення проти позову представник відповідача посилається на те, що стягнення, передбачене ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП, було накладено поліцейським під час виконання службових обов`язків в межах повноважень, у відповідності до вимог чинного законодавства України, та належним чином зафіксовані у постанові про накладення адміністративного стягнення.

Зауважує, що доказом того, що позивач скоїв адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення ПДР, встановлює наявність адміністративного правопорушення.

Представник відповідача зазначає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП у повному обсязі, при цьому положення вказаної норми не встановлюють обов`язку зазначення доказів у постанові у справі про адміністративне правопорушення, а також їх долучення до примірника, який вручається особі, щодо якої розглянуто справу, а також зобов`язують лише зазначення опису встановлених обставин та нормативного акта, що передбачає відповідальність (а. с. 75-84).

Водночас 04.07.2025 до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача скерував клопотання про долучення доказів, в якому просить приєднати до матеріалів справи докази в електронній формі один відеофайл із портативного відеореєстратора поліцейського (а. с. 71-74).

Позивач в судове засідання не з`явився, проте 08.08.2025 до суду подав заяву, в якій просить судовий розгляд провести без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі (а. с. 114-119).

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Однак, 11.07.2025 до суду через систему «Електронний суд» юрисконсульт відділу правового забезпечення ГУНП у Вінницькій області Орленко В. В. надіслав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника відповідача (а. с. 35-101).

Копія ухвали від 02.07.2025 про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї матеріалами 03.07.2025 були направлені через ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області другому відповідачу поліцейському ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Шуваріну Р. О. як представнику органу Національної поліції, що здійснював розгляд і вирішення справи про адміністративне правопорушення, а також винесення спірної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до зворотного поштового повідомлення (а. с. 113) 16.07.2025 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області отримано надіслані судом матеріали.

Водночас, станом на 13.08.2025 від другого відповідача поліцейського ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Шуваріна Р. О. до суду не надходило жодних процесуальних документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцем загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може мати вигляд індивідуального акта, яким відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийнятий) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Одним з таких актів може бути постанова про накладання адміністративного стягнення, оскільки зазначений акт виноситься суб`єктом владних повноважень на виконання своїх владних функцій щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та стосується лише прав та інтересів конкретно визначеної особи, яка піддається впливу накладеного адміністративного стягнення як форми адміністративної відповідальності, а дія такого акта вичерпується його виконанням.

Так, судом встановлено, що 12.01.2025 поліцейським з РПП СПД № 1 ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Шуваріним Р. О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА № 263013, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн.

Згідно із цією постановою 12.01.2025 о 23 год. 40 хв. в м. Погребище по вул. Привокзальній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Москвич-412», д.н.з. НОМЕР_1 , в якого було виявлено технічну несправність, тобто в темну пору доби не світилися задні габаритні вогні, також не увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121 та ст. 125 КУпАП (а. с. 54).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли спірні публічні правовідносини щодо оскарження особою індивідуального акта суб`єкта владних повноважень у вигляді постанови про накладання адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення щодо розгляду справ відповідних категорій містяться у ст. 286 КАС України, відповідно до ч. 1 якої адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, зазначені категорії справ стосуються перевірки судом рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 263013 від 13.01.2025 винесена поліцейським як результат розгляду і вирішення справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, що передбачені ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП та відповідно до ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Порядок розгляду і вирішення справ про адміністративні правопорушення, які віднесені до компетенції Національної поліції, визначається положеннями КУпАП, а також Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, від 07.11.2015 № 1395 (зі змінами та доповненнями) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відповідно до ст. 284 КУпАП є одним із рішень суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зазначене рішення є найбільш суттєвим втручанням у права, свободи та інтереси особи, оскільки зумовлює настання для неї негативних наслідків особистого та /або майнового характеру у вигляді застосування адміністративного стягнення.

Суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення є можливим лише за умови, що розгляд справи здійснено у порядку, визначеному законодавством, а факт вчинення правопорушення та вина особи у його вчиненні доведені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Отже, визначальним для прийняття такого рішення суб`єктом владних повноважень є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення та доведеність вини особи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суб`єкт владних повноважень, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виконання зазначеного вище обов`язку є визначальним для прийняття правомірного рішення суб`єктом владних повноважень, яке буде становити пропорційне та законне втручання у права та свободи особи, а також підтверджувати належне виконання владних (управлінських) функцій самим суб`єктом владних повноважень.

Виконання цього обов`язку здійснюється у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідження доказів, вирішення клопотань, про що зазначено у ст. 279 КУпАП.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Зазначені докази відповідно до ст. 252 КУпАП оцінюються суб`єктом владних повноважень за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, після чого та на основі чого виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, дотримання вимог законодавства у процесі розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення сприяє правомірності рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а отже, сприяє правомірному та пропорційному втручанню у сферу особистих прав і свобод особи, яка зазнає негативних наслідків особистого та майнового характеру внаслідок накладення на неї адміністративного стягнення.

Щодо правомірності оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне. З постанови про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 263013 від 13.01.2025 вбачається, що за результатами розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення поліцейським встановлено, що 12.01.2025 о 23 год. 40 хв. в м. Погребище по вул. Привокзальній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Москвич-412», д.н.з. НОМЕР_1 , в якого було виявлено технічну несправність, тобто в темну пору доби не світилися задні габаритні вогні, також не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121 та ст. 125 КУпАП.

Положеннями з ч. 1 ст. 121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Статтею 125 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України № 3353 від 30 червня 1993 року «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Порядок дорожнього руху на території України, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

З урахуванням вищевикладених висновків суд констатує, що постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП, може бути правомірним рішенням суб`єкта владних повноважень тоді і лише тоді, коли на підставі достатньої сукупності належних, допустимих, достовірних доказів можна зробити категоричний висновок щодо того, що водій, керував певним транспортним засобом, в якого було виявлено технічну несправність, тобто в темну пору доби не світилися задні габаритні вогні, також не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

В оскаржуваній постанові зазначено, що додається відеозапис з нагрудної камери № 798768 (п. 7 постанови).

Під час дослідження відеофайлу, отриманого з портативного відеореєстратора працівника поліції, який було долучено до відзиву ГУНП у Вінницькій області, встановлено, що фіксація подій розпочинається вже після моменту зупинки транспортного засобу марки «Москвич-412», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Таким чином, відеозапис не містить відображення факту зупинки транспортного засобу та обставин, що передували цьому.

Із наданого відповідачем відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 про суть виявленого правопорушення, на що останній неодноразово реагує висловлюваннями, що містять нецензурну лексику. Далі ОСОБА_1 заперечує факт порушення правил дорожнього руху, після чого звертається до працівників поліції з проханням вирішити питання без складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, зазначений відеозапис охоплює лише обставини та події, що відбувалися після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з виявленням порушення вимог ПДР, та містить фіксацію процесуальних дій у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, з дослідженого відеозапису не вбачається, що працівниками поліції в присутності ОСОБА_1 розглядались справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121 та ст. 125 КУпАП.

За приписами ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього кодексу.

Разом з тим, ані на наданому відеозаписі, ані в будь-яких інших матеріалах як справи про адміністративне правопорушення, що перебуває в проваджені суду, так і адміністративної справи за позовом позивача, відсутнє безпосереднє та допустиме підтвердження того, що 12.01.2025 о 23 год. 40 хв. в м. Погребище по вул. Привокзальній ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Москвич-412», д.н.з. НОМЕР_1 , у якого було виявлено технічну несправність, а саме, у темну пору доби не функціонували задні габаритні вогні, та була відсутня можливість увімкнення аварійної світлової сигналізації.

Таким чином, на підставі сукупності наявних у суду доказів недостатньо підстав для формування однозначного висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак порушення ПДР України, а відповідно ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП.

Навіть беззаперечне та безумовне визнання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, факту вчинення правопорушення не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку збирання доказів, передбаченого ч. 2 ст. 251 КУпАП. Такі докази підлягають дослідженню під час розгляду справи, оскільки в іншому випадку нівелюється вимога обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, яке має для особи негативні правові наслідки в аспекті притягнення її до адміністративної відповідальності та повинно бути належним чином вмотивованим. Це особливо актуально за обставин даної справи, коли особа, яку притягають до відповідальності, висловила неоднозначне суб`єктивне бачення щодо наявності в її діях ознак адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Сама по собі постанова про адміністративне правопорушення та опис інкримінованого правопорушення не можуть бути доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова це процесуальний документ, що має виноситися вже на основі досліджених доказів, а не бути самостійним доказом, а опис правопорушення є фабулою обвинувачення та правовою кваліфікацією інкримінованого правопорушення, що має бути доведено або спростовано на основі відповідних доказів, що досліджуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Натомість візуальне спостереження поліцейським за фактом правопорушення, про яке у своєму відзиві зазначає ГУНП у Вінницькій області, може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку (постанова КАС ВС від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17). У межах цієї справи візуальне спостереження працівника поліції за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП, не знайшло свого фіксування у встановленому законодавством порядку, зокрема, шляхом здійснення повної та безперервної відео чи фотофіксації тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, в межах адміністративних прав щодо оскарження правомірності рішень суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення та подавати на підтвердження цього всі можливі докази. В такий же спосіб законодавство закріплює презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, яку останній має спростувати, застосовуючи всі можливі процесуальні механізми.

Однак в межах цієї справи відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення, а з наявних у матеріалах справи даних судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили б про протилежне. Відтак суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано презумпцію, закріплену у ч. 2 ст. 77 КАС України, та не доведено правомірності прийнятого ним рішення. З огляду на викладене, а також враховуючи положення чинного законодавства, спірне рішення є протиправним і підлягає скасуванню. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що постанова серії ББА № 263013 від 13.01.2025 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо належності обраних позивачем відповідачів. Позивачем одним з відповідачів у справі було визначено поліцейського з РПП СПД № 1 ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Шуваріна Р. О., який виніс спірну постанову про накладення адміністративного стягнення, однак, суд не може погодитися з таким визначенням відповідача, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим кодексом.

Відповідно до статей 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію» поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП закріплений перелік адміністративних правопорушень, які розглядають органи Національної поліції.

Розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що працівник поліції, який виніс оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення, а також відповідне управління поліції не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП.

Відповідно до статей 25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, а не його територіальний орган чи посадова особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах і від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі за № 742/2298/17 та від 26.12.2019 року у справі за № 724/716/16-а.

Так, Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Таким чином належним відповідачем в межах цієї справи є лише Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог до другого відповідача (працівника поліції) слід відмовити.

Встановивши обставини справи, оцінивши належність та допустимість доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 605 грн 60 коп., що підтверджується копією фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 07.03.2025.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат, пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду, підлягає стягненню в сумі 302 грн 80 коп., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 20, 77, 122, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 263013 від 13.01.2025, винесену поліцейським РПП СПД № 1 ВП № 4 Вінницького районного управління ГУНП у Вінницькій області Шуваріним Русланом Олександровичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 121, статтею 125 КУпАП.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 302 (триста дві) грн 80 коп.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, , адреса місця знаходження: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницька область, 21050.

Відповідач: поліцейський РПП СПД № 1 ВП № 4 Вінницького районного управління ГУНП у Вінницькій області Шуварін Руслан Олександрович (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, 75, м. Липовець Вінницького району Вінницької області, 22500).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.08.20025.

Суддя