Справа № 752/853/24
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року № 752/853/24

Київський окружний адміністративий суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувшиу порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання відповіді від 12.12.2023 необґрунтованою та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17.01.2024 матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання відповіді від 12.12.2023 необґрунтованою та зобов`язання вчинити дії передано за юрисдикцією на розгляд Київському окружному адміністративному суду.

Дана адміністративна справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду 17.06.2024, що підтверджується відміткою про одержання Київським окружним адміністративним судом за вх. №31464 на супровідному листі Голосіївського районного суду м. Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Щавінського В.Р.

Ухвалою суду від 28.10.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України не повно та не всебічно розглянуто звернення ОСОБА_1 від 09.11.2023. Позивач переконаний, що відповідачем не дотримано вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів України, зокрема, Порядку №930 та Закону України «Про звернення громадян».

Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому стверджував, що Департамент діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначенні статтею 19 Конституції, законами та нормативно-правовими актами України, не допустивши при цьому порушення прав позивача та норм чинного законодавства України.

У своїй відповіді на відзив позивач вказав, що у відзиві на позовну заяву відповідачем не наведено обставин, які б спростовували позовні вимоги ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали та з`ясувавши фактичні обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.11.2023 за вх. Nє Я-686-СЕД до Національної поліції України надійшла скарга ОСОБА_2 від 09.11.2023 щодо можливого неналежного розгляду працівниками Департаменту та інших підрозділів Національної поліції України його попередніх звернень.

15 листопада 2023 року за вих.№СЕД-2355-2023 Департаментом документального забезпечення Національної поліції України означене звернення ОСОБА_1 від 09.11.2023 для розгляду та інформування автора надіслано до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (вх. ДВБ від 16.11.2023 Nє Я-2175).

Про результати розгляду звернення ОСОБА_1 від 09.11.2023 позивачу надано письмову відповідь листом Департаменту від 12.12.2023 за вих. №Я-2175/42-06ЦА/04-23 за підписом т. в. о. начальника ДВБ НІТУ полковника поліції Яцкевича Р.

Змістом відповіді є те, що: «за результатами перевірки порушень вимог законодавства України та відомчих нормативно-правових актів в діях поліцейських не встановлено.».

Вважаючи таку відповідь відповідача необґрунтованою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 1 Закону № 393/96 визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону № 393/96 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно із положеннями частин 1, 6, 7 статті 5 Закону № 393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону № 393/96 якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Статтею 15 Закону № 393/96 визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно із статтею 19 Закону № 393/96 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають законуабо іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого

самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону № 393/96 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З аналізу положень Закону №393/96 слідує, що в разі надходження до державного органу звернення суб`єкт владних повноважень повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в ньому обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 № 930 затверджено Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України (далі Порядок № 930).

Цей Порядок установлює єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ, організацій та закладів професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян (пункт 1 розділу I Порядку № 930).

Дія цього Порядку не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, установлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України «Про доступ до судових рішень», «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження» (пункт 3 розділу I Порядку № 930).

Розгляд звернень та особистий прийом громадян в органах та підрозділах поліції є складовою механізму реалізації прав громадян на внесення до органів державної влади пропозицій щодо поліпшення їх діяльності, виявлення недоліків у роботі, оскарження дій посадових осіб та органів державної влади (пункт 4 розділу I Порядку № 930).

Громадяни України мають право звернутися до органів (підрозділів) поліції, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, із заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення (пункт 5 розділу I Порядку № 930).

Процедура розгляду звернень громадян, оформлення результатів розгляду звернень та надання відповідей заявникам унормована розділом IV Порядку № 930.

Так, керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань (пункт 1 розділу IV Порядку № 930).

Безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України. До розгляду скарг на дії чи бездіяльність поліцейських і до перевірки інформації про неналежне виконання покладених на них обов`язків відповідно до законодавства України можуть залучати представників громадськості (пункт 2 розділу IV Порядку № 930).

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України, у разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян (пункт 3 розділу IV Порядку № 930).

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді (пункт 5 розділу IV Порядку № 930).

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник органу або підрозділу поліції або його заступники встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляють особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на вихідний, святковий день, останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день (пункт 6 розділу IV Порядку № 930).

Відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу (пункт 13 розділу IV Порядку № 930).

Предметом спору у цій справі є дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 09.11.2023.

Судом встановлено, що під час розгляду скарги ОСОБА_1 від 09.11.2023. Департаментом встановлено, що 26.07.2023 за вх. №Я-1360 до Департаменту внутрішньої безпеки надійшла скарга ОСОБА_1 від 20.07.2023 щодо можливого неналежного розгляду працівниками поліції його попередніх звернень.

У своїй скарзі від 20.07.2023 позивач зазначив, що 02.11.2022 звертався до Голосіївського УП ГУНІ у м. Києві із зверненням щодо надання йому копії постанови про закриття кримінального провадження №0001090 від 30.10.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, що зроблено не було.

Надалі, за відомостями, викладеними ОСОБА_1 у зверненні від 20.07.2023 працівниками Київського міського управління Департаменту, в межах компетенції, проведено перевірку, якою установлено, що 30.10.2020 відділом дізнання Голосіївського управління поліції ГУНІ у місті Києві, відповідно до ухвали Голосіївського районного суду міста Києва, на підставі заяви ОСОБА_1 , внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001090 за фактом таємного викрадення невстановленою особою металевих стовпчиків на вул. Жуковського, 10, у м. Києві, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Відповідачем з`ясовано, що 08.12.2020 у зазначеному кримінальному провадженні слідчим винесено постанову про його закриття, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Як свідчать матеріали справи, 07.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського УП із зверненням від 02.11.2022 про надання йому копії постанови про закриття кримінального провадження №0001090.

Розгляд вказаного звернення керівництвом відділу дізнання доручено дізнавачу старшому лейтенанту поліції Домарацькій Є.

Суд звертає увагу, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 поінформований листом від 02.12.2022 за вих. №Я-1939/125/47/2022, з додатком на 2 аркушах, а саме копією постанови про закриття кримінального провадження №0001090.

При цьому, 04.07.2023, Голосіївською окружною прокуратурою міста Києва постанову про закриття кримінального провадження №0001090 скасовано, а досудове розслідування відновлено.

Крім цього, 11.07.2023, за результатами розгляду аналогічного за своїм змістом звернення ОСОБА_1 щодо неналежного досудового розслідування у кримінальному проваджені №0001090, управлінням дізнання Національної поліції України до відділу дізнання ГУНП у місті Києві надіслано лист про організацію проведення службового розслідування за фактом можливих порушень окремими працівниками відділу дізнання Голосіївського УП вимог статей 2, 9, 28, 40-1, 284 Кримінального процесуального кодексу України, що полягало у не направленні копії постанови про закриття кримінального провадження заявнику, а також прийнятті передчасного та не обгрунтованого рішення про закриття кримінального провадження Nє 0001090.

За результатами розгляду вказаного листа, відділом дізнання ГУНП у місті Києві проведено перевірку щодо можливого неналежного досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, за результатами якої у діях колишнього дізнавача відділу дізнання Голосіївського управління поліції ОСОБА_4 (наказом ГУНП у місті Києві від 19.07.2021 №887 о/с переведено для подальшого проходження служби до ГУНП у Київській області) встановлені порушення вимог кримінального процесуального законодавства України, які полягали у неналежному проведенні досудового розслідування у вказаному провадженні, однак беручи до уваги, що на час перевірки ОСОБА_4 в ГУНП у місті Києві службу не проходив, службове розслідування не призначалось.

Таким чином, позивачу надавалась відповідь на його звернення у встановлений законодавством термін з наданням копії постанови про закриття кримінального провадження №0001090.

Суд зазначає, що звернення ОСОБА_1 , у тому числі скарга від 09.11.2023, розглядались відповідно до вимог діючого законодавства, на його звернення надавалися відповіді у передбачені законодавством строки, у зв?язку з чим під час перевірки не встановлено фактичних даних, які би вказували на допущення працівниками поліції порушень діючого законодавства та службової дисципліни.

Письмові докази, надані відповідачем вказують на те, що Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України повно та всебічно розглянуто звернення ОСОБА_1 від 09.11.202, з дотриманням вимог чинного законодавства та обґрунтовано повторно повідомлено про те, що порушень вимог законодавства України та відомчих нормативно-правових актів в діях поліцейських не встановлено

Позовна заява містить інші доводи на користь заявлених вимог, які взяті до уваги однак, не зазначені в даному рішенні, оскільки мають опосередковане відношення у питанні встановлення протиправності оскаржуваних дій відповідача.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду справи фактичні обставини та враховуючи наведені норми законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.