Справа № 240/14629/24
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/14629/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

19 серпня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Моніча Б.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року (ухвалене в м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач своїм правом, передбаченим ст. ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що позивачу з 31.10.2015 року призначено пенсію по інвалідності у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позивач 06.05.2024 року звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років.

На момент звільнення позивача зі служби в органах Державної пенітенціарної служби України (30.10.2015 року) вислуга років в пільговому обчисленні становила 25 років 10 місяців 03 дня, що надає право на призначення (переведення) на пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону № 2262-XII.

За результатами розгляду заяви позивача від 06.05.2024 року відповідачем листом від 03.06.2024 року надані роз`яснення відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян".

Як зазначено в даному листі відповідача, заява позивача від 06.05.2024 року про перехід на пенсію за вислугу років подана без дотримання вимог п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1.

Крім того, відповідач в даному листі роз`яснює, що наявність у позивача вислуги років в календарному обчисленні становить лише 19 років 02 місяці 00 днів замість необхідних не менше 22 роки 06 місяців, що виключає підстави для призначення пенсії за віком відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-XII.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини з приводу розгляду звернень про призначення (перерахунок), виплати пенсії військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» врегульовано правовими нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (надалі - Порядок № 3-1).

Суд зазначає, що приписи п.4 розділу І цього Порядку № 3-1 передбачають, що заява особи, що має право на пенсію відповідно до Закону № 2262-XII, про переведення з одного виду пенсії на інший може подаватись разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням кваліфікованого електронного підпису.

З матеріалів справи встановлено та визнається відповідачем, що заява позивача від 06.05.2024 року про переведення на пенсію за вислугу років була подана саме через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, про що прямо зазначається в листі відповідача від 03.06.2024 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява позивача від 06.05.2024 року про переведення на пенсію за вислугу років була подана у повній відповідності до вимог п.4 розділу І цього Порядку № 3-1 і відповідно про безпідставність доводів відповідача щодо недотриманням позивачем вимог цього Порядку № 3-1 при подання такої заяви.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до вимог пункту "а" ч.1 ст.12 Закону №2262-XII (в редакції на час звільнення Позивача зі служби), особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Позивач відноситься до осіб, зазначених у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону. (в редакції на час звільнення Позивача зі служби), які за наявності підстав, передбачених пунктом "а" ч.1 ст.12 Закону №2262-XII, можуть набути право на пенсію за вислугу років.

Приписами Постанови КМ України від 17 липня 1992 р. №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" в редакції Постанови КМ № 119 від 16.02.2022 (надалі - Порядок №393).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в розумінні вимог пункту 3 Порядку №393 (в редакції на час призначення Позивачу пенсії по інвалідності) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах відповідний час проходження служби, перелічені в цьому пункті.

Суд враховує, що відповідно до пункту 4-1 Порядку №393 особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, яким відповідно до пункту 3 цієї постанови в редакції, що діяла до 17 травня 2024 р. включно, зарахування періодів служби було передбачено на пільгових умовах для визначення розміру пенсії, під час призначення пенсії за вислугу років такі періоди зараховуються до вислуги років відповідно до законодавства, що діяло до 17 травня 2024 р. включно, для визначення розміру пенсії.

Тобто, на час призначення позивачу пенсії по інвалідності була наявна невідповідність між нормами Закону №2262-XII та Порядку №393 щодо визначення вислуги років для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до цього Закону.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до приписів ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта закону України або іншому правовому акту підлягає застосуванню правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Суд зазначає, що алгоритм дій відповідача щодо вирішення питання про призначення (переведення) пенсії у відповідності до вимог цього ж Закону №2262-XII врегульовано правовими нормами Порядку № 3-1.

Так, заяви, які подаються відповідно до цього Порядку, реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсій згідно із Законом органу, що призначає пенсію (п.1 розділу ІV. Порядку № 3-1).

При прийманні документів працівник органу, що призначає пенсію, окрім іншого, з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат, повідомляє заявника про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів (п.2 розділу ІV. Порядку № 3-1).

Як зазначено в п.6 розділу ІV. Порядку № 3-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.

Рішення за результатами розгляду заяви засвідчується підписом керівника органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в пенсійній справі.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 5 днів з дня прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії видає або направляє особі повідомлення із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем при розгляді заяви позивача від 06.05.2024 року про переведення на пенсію за вислугу років не було дотримано наведених вимог Порядку № 3-1. Тобто, заява позивача від 06.05.2024 року про переведення на пенсію за вислугу років не була розглянута у відповідності до вимог Порядку № 3-1 і рішення про наявність чи відсутність підстав для такого переведення Позивача на пенсію з інвалідності на пенсію за вислугу років не було прийнято.

Жодних обґрунтувань таких дій апелянтом не наведено.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, окрім іншого, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем розгляд заяви позивача від 06.05.2024 року про переведення на пенсію за вислугу років не був здійснений в порядку, передбаченому законодавством, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), що свідчить про протиправну бездіяльність Відповідача.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути заяву Позивача від 06.05.2024 року про переведення на пенсію за вислугу років у повній відповідності до вимог Порядку № 3-1 та із врахуванням вимог Закону №2262-XII.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Моніч Б.С. Біла Л.М.