Справа № 520/15961/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 серпня 2025 року справа № 520/15961/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив :

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.03.2025 № ;

- стягнути з ГУ ДПС у Харківській області відшкодування завданої моральної шкоди грошову компенсацію у розмірі 5 780 (п`ять тисяч сімсот вісімдесят)грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що порушує права позивача. Зокрема, позивач вказував на те, що контролюючий орган не врахував всі обставини, які підлягали встановленню та стосуються неможливості вчасного подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і утриманого з них податку за ІІІ квартал 2024 року, що сталося внаслідок поважних причин.

Стосовно позовних вимог про стягнення на користь позивача моральної шкоди зазначалося, що душевні страждання почались у позивача з моменту отримання податкового повідомлення-рішення, з якого він дізнався, що ГУ ДПС у Харківській області ігнорувала його заперечення на акт перевірки, за наслідками розгляду якого було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Позивач вважав, що контролюючий орган вніс до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення завідомо неправдиві відомості, що заперечення позивачем не надавалися. Такий нахабний обман викликав у позивача невідворотне почуття застосованих до нього свавілля, зневаги, дискримінації, від чого він отримав стрес, підвищений тиск, на фоні стресу нове загострення запалення суглобів, також відчув і душевну біль, тривогу, занепокоєння. Дії відповідача та його службових осіб викликали повне розчарування в державності України, за яку позивач воював, відчуття несправедливості, бо його поясненнями знехтували, викинули їх на сміття, навіть не поцікавились, чи надходили такі взагалі. Тривала невизначеність до цього часу, необхідність захищати свої права в судовому порядку змінили уклад життя позивача, і замість оздоровлення у позивач вимушений займатися відстоюванням своїх прав у суді.

Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач зазначав, що 5 780 грн. у відшкодування моральної шкоди не відновить у повному обсязі його первісне становище, не поверне той стан, в якому він знаходився до отримання оскаржуваного ППР, однак частково зможе надати можливість замовити на сайті https://ayurveda-portal.com.ua аюрведичні препарати (по 2 упаковки для рекомендованого мінімального курсу оздоровлення) Гуггултікта кватха / кашая таблетки / Gulguluthikthakam Kashaya - Вайдьяратнам - 100 таб (препарат, що є висококонцентрованим відваром з рослинних інгредієнтів для усунення болю в суглобах і зміцнення кісток, нормалізує баланс Вата та Капха дош., містить у собі екстракт цілющого дерева Гуггул, яке має протизапальні та протиревматичні властивості) 2 упаковки по 874 грн. = 1748 грн, Раснаді грита (засіб ефективний при болю в суглобах, артриті, остео-артриті, ревматоїдному артриті вата типу, ревматизмі, подагрі та інше) 2 упаковки по 555 грн. = 1110 грн., Манасамітра ваті із золотом / Manasmitra vatak Mu.Yu. - відновлення нервної системи, стреси, депресії 2 упаковки по 935 грн. = 1870 грн., Сахачараді кватха / Sahacharadi kwatha - варикоз, ревматизм, артрит - Коттакал - 100 таб. 2 упаковки по 476 грн. = 952 грн., тобто на суму 5 680 грн. та 100 грн. доставка, а всього 5 780 грн. Оздоровлення шляхом перебування в санаторії коштуватиме від 15 тис. грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 р. відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі.

До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обгрунтування заперечень було зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є цілком законним. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відповідач посилався на те, що правових підстав для відшкодування моральної шкоди з ГУ ДПС на користь позивача не має, оскільки позивачем не доведено наявність усієї сукупності ознак цивільного правопорушення у спірних правовідносинах та не доведено факту наявності завдання йому моральної шкоди.

Позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у які зазначав, що основною підставою, яку контролюючий орган не взяв до уваги, визначаючи вину позивача у невчасному поданні податкового розрахунку є хвороба, стаціонарне лікування в шпиталі Міноборони України, що є поважною причиною пропуску будь-якого строку, і свідчить про відсутність вини, відсутність можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів подання звітності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Фахівцями ГУ ДПС у Харківській області 10.02.2025р. було проведено камеральну перевірку «Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» ФО-П ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за ІІІ квартал 2024 року.

Перевіркою було встановлено несвоєчасне подання позивачем податкового розрахунку сум, доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також, сум нарахованого єдиного внеску за III квартал 2024 року № , граничний строк подання якого настав 11.11.2024р., а фактична дата подання 13.11.2024р.

Зазначені обставини, на переконання контролюючого органу, свідчать про порушення позивачем вимог п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, в частині несвоєчасного подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за III квартал 2024 року, що є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі 1 020,00 гривень, відповідно до п. п.119.1 ст. 119 ПК України.

За результатами камеральної перевірки було складено акт про результати камеральної перевірки з питання несвоєчасного подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску від 10.02.2025р. №00/5853/20-40-24- 07-08, який направлено платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 ПК України, засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення 10.02.2025р. (№ відправлення 971) та вручено платнику 12.02.2025р. Також, примірник акта було направлено засобами сервісу Електронний кабінет платника податків.

17.02.2025р. позивач ОСОБА_1 надіслав пояснення б/н (вх. ГУ ДПС від 17.02.2025р. № 14728/6/ЕП), щодо встановлення порушень за актом перевірки, до якого надано посвідчення особи з інвалідністю та копія виписки експертизи, в якій зазначено перебування платника на лікуванні, а саме: з 01.11.2024 по 12.11.2024 (12 календарних днів).

На підставі розгляду висновків акту перевірки контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.03.2025р. № (форма «ПС») про визначення штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 020,00 грн., яке було надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення 03.03.2025р. (№ відправлення 655) та вручено останньому 06.03.2025р. Також, податкове повідомлення-рішення було направлено засобами сервісу Електронний кабінет платника податків.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив рішення в адміністративному порядку, звернувшись зі скаргою (вх. № 11688/6 від 17.03.2025) до ДПС України. За розглядом скарги ДПС України було прийнято рішення від 14.05.2025р. № 13769/6/99- 00-06-01-02-06, яким залишено без змін рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.03.2025 № 00/9591/2417, а скаргу залишено без задоволення.

Суд зауважує, що позивач не заперечує невчасне з його боку подання податкового розрахунку, однак посилається на наявність поважних причин, які унеможливили вчасне подання такого розрахунку, що, на його думку, не було враховано при ухваленні спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).

Статтею 19-1 ПК України визначено функції контролюючих органів, зокрема, передбачено, що контролюючі органи контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів) ( п.п.19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України).

Однією із основних функцій контролюючих органів є податковий контроль, який в п.61.1 ст. 61 ПК України визначений як система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю визначені в п. 62.1 ст. 62 ПК України, серед яких проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України).

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних,зокрема, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Відповідно до п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкова декларація, подається за базовий звітний (податковий період, що дорівнює календарному кварталу протягом 40 календарних днів, що настає за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених ПК України) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених ПК України.

Загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи визначено у статті 12 ПК України.

Згідно п.п. 112.1. ст. 12 ПК України, особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 112.2. ст. 12 ПК України, особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Згідно п.п. 112.3. ст. 12 ПК України, особа не може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.п. 112.7. ст. 12 ПК України, у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Згідно п.п. 112.8. ст. 12 ПК України, обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є:

112.8.1. сплив строків давності застосування штрафів за вчинення податкового правопорушення;

112.8.2. вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою, яка діяла у відповідності до індивідуальної податкової консультації, наданої такому платнику податків у паперовій або електронній формі, за умови, що така консультація зареєстрована в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, або до узагальнюючої податкової консультації та/або до висновку об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права, від якого в подальшому було відступлено;

112.8.3. вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою, яка діяла у відповідності до правових висновків Верховного Суду, викладених у рішенні за результатами розгляду зразкової справи, які в подальшому було змінено за наслідками перегляду Великою Палатою Верховного Суду;

112.8.4. вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів;

112.8.5. вчинення діяння (дії або бездіяльності) з вини банку, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, небанківського надавача платіжних послуг, еквайра, емітента електронних грошей (щодо податкових правопорушень, передбачених статтями 124 і 125-1 цього Кодексу);

112.8.6. вчинення діяння (дії або бездіяльності) з вини оператора поштового зв`язку, інформація про якого міститься в Єдиному державному реєстрі операторів поштового зв`язку, за умови виконання обов`язку, визначеного абзацом другим пункту 49.6 статті 49 цього Кодексу;

112.8.7. вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок виявлення в роботі електронного кабінету технічної та/або методологічної помилки чи технічного збою в роботі електронного кабінету і визнання такої помилки/збою технічним адміністратором та/або методологом електронного кабінету або згідно з повідомленням на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або підтвердження її/його існування рішенням суду, якщо порушення були зумовлені виключно технічною та/або методологічною помилкою чи технічним збоєм у роботі електронного кабінету.

Ненарахування штрафів та/або пені за порушення, що були зумовлені виключно технічною та/або методологічною помилкою чи технічним збоєм у роботі електронного кабінету, закріплюється (реалізується) у програмному забезпеченні, яке застосовується для автоматичного розрахунку штрафів та/або пені за порушення податкового законодавства;

112.8.8. самостійне виправлення платником податків з дотриманням порядку, вимог та обмежень, передбачених статтею 50 цього Кодексу, помилок, що містяться у раніше поданих ним податкових деклараціях та розрахунках (уточнюючих податкових деклараціях та розрахунках), за умови сплати самостійно донарахованих податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу (щодо правопорушення, передбаченого пунктом 123.1 статті 123 цього Кодексу).

Невиконання платником податків вимог, передбачених абзацами третім - п`ятим пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу, в частині самостійного нарахування та сплати штрафу, передбаченого цим пунктом, тягне за собою накладення штрафу відповідно до пункту 120.2 статті 120 цього Кодексу;

112.8.8-1. помилкова сплата платником податків, у тому числі податковим агентом, грошового зобов`язання на інший бюджетний рахунок (без порушення законодавчо визначеного строку сплати податку або узгодженої суми грошового зобов`язання до бюджету). Умовою підтвердження таких обставин є вчинення платником дій, передбачених статтею 43 цього Кодексу, щодо повернення помилково сплачених грошових зобов`язань;

112.8.9. вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору);

112.8.10. вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою, яка діяла відповідно до консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи, наданої в письмовій або електронній формі, а також до узагальнюючої консультації, зокрема на підставі того, що у подальшому такі консультації були змінені або скасовані;

112.8.11. вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою, яка діяла відповідно до наданого попереднього рішення митного органу про застосування окремих положень законодавства України з питань митної справи, у тому числі в разі, якщо таке рішення в подальшому було відкликано з причин, встановлених пунктами 2, 3 частини сьомої статті 23 Митного кодексу України;

112.8.12. інші випадки звільнення від фінансової відповідальності, передбачені цим Кодексом або Митним кодексом України.

Згідно ст. 112-1 ПК України, обставинами, що пом`якшують відповідальність особи є:

112-1.1.1. вчинення діяння під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність;

112-1.1.2. вчинення діяння при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;

112-1.1.3. самостійне повідомлення платником податків про вчинене ним правопорушення (крім складів правопорушень, передбачених статтями 123 та 125-1 цього Кодексу).

112-1.2. Контролюючий орган може визнати обставинами, що пом`якшують відповідальність особи, також і інші обставини, не передбачені пунктом 112-1.1 цієї статті.

Суд в цілому погоджується з доводами контролюючого органу стосовно того, що позивач не надавав до органів ДПС заяв щодо неможливості платником податків своєчасно виконати свій податковий обов`язок, однак звертає увагу і на те, що відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позивач у спірних правовідносинах посилався на наявність у нього захворювання, ІІІ групи інвалідності, перебування на лікуванні у той період, який припадав на закінчення терміну подання податкового розрахунку. Ці доводи він викладав у поясненнях, наданих до контролюючого органу, що останнім не заперечується, вони підтверджені відповідними доказами. Разом з тим, контролюючий орган, вирішуючи питання застосування до позивача штрафу, як міри відповідальності за порушення податкового законодавства, не надав належної оцінки наявності цих обставин, які підпадають під визначення їх як пом`якшуючих згідно наведених вище положень ПК України.

Суд вважає, що зазначена обставина вплинула на добросовісність, розсудливість та пропорційність ухваленого відповідачем рішення, при тому, що порушений позивачем строк був мінімальним та, як зазначалося вище, останній перебував під впливом обставин, що пом`якшують відповідальність.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Загальноприйняті підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Так, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій.

Як зазначив Верховний Суд у стало сформованих висновках щодо питання визначення моральної шкоди, страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Розглядаючи справу, суд визначає чи була завдана особі моральна шкода. Крім того, суд встановлює розмір відшкодування. Власне, завдання потерпілого або його представника полягає в переконанні суду в необхідності та доцільності відшкодування моральної шкоди.

У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено: в чому полягає ця шкода; якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно; якими доказами вона підтверджується.

Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення; глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інших обставин, які мають істотне значення.

Слід зауважити, що для вирішення питання щодо відшкодування шкоди обов`язково необхідно встановити наявність одночасно трьох складових: підтвердження факту заподіяної шкоди правам заявника саме внаслідок протиправного діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не зазначено конкретних фактів, які б у системному зв`язку з протиправними діями відповідача утворювали підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що він обурився на внесення контролюючим органом до податкового повідомлення-рішення завідомо неправдивих відомостей стосовно того, що позивач не надавав заперечень до акту перевірки, однак за наслідками судового розгляду такого не встановлено. При цьому, позивач помилково ототожнює ту обставину, що відповідач не надав належної оцінки його доводам при ухваленні рішення з вчиненням з боку відповідача протиправних дій щодо внесення завідомо неправдивих відомостей.

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральних страждань протиправною поведінкою відповідача по справі або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача, які у розумінні ст. 23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди, внаслідок чого його твердження з цього приводу, викладені в позовній заяві не можна визнати обгрунтованими.

Виходячи із зазначеного, суд доходить висновку, що позивачем не обґрунтовано наявності страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача, відповідно до яких заподіяно шкоду, яку саме заподіяно шкоду та в чому вона полягає.

Саме по собі твердження позивача про заподіяння йому шкоди не є підставою для стягнення з державного бюджету на його користь моральної шкоди, оскільки позивачем доводиться, а судом оцінюється наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 04.07.2019 у справі № 823/628/17, від 03.09.2020 у справі № 520/3061/19.

З врахуванням викладеного суд доходить про необхідність в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовити.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A.303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд вважає, що ключові доводи сторін в цій справі отримали належну оцінку, а решти доводів висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.03.2025 № .

В задоволенні решти позовних відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров