Справа № 160/33171/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/33171/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року (суддя Сластьон А.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у визначенні стажу судді у 36 (тридцять шість) років 3 (три) місяці 1 (один) день та перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначити стаж судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 станом на 11.06.2024 у 36 (тридцять шість) років 3 (три) місяці 1 (один) день з виплатою ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі, обчисленому згідно стажу роботи з 21.06.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу судді 36 (тридцять шість) років 3 (три) місяці 1 (один) день з 21.06.2024, з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України вДніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Відповідачем при призначенні довічного грошового утримання було зменшено необхідний стаж роботи позивача на посаді судді 36 років 07 місяців 26 днів до 31 року 03 місяців 20 днів. Зокрема, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при здійсненні ОСОБА_1 розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці протиправно, всупереч положенням частини другої статті 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), відмовлено у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді періоду строкової служби у Збройних Силах СРСР з 27.10.1981 до 25.05.1983 та період проходження служби в органах внутрішніх справ Криничанського району УВС Дніпропетровської області на посаді слідчого з 20.10.1989 до 11.03.1993.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що період проходження строкової військової служби з 27.10.1981 по 25.05.1983 та період роботи з 20.10.1989 по 11.03.1993 на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Криничанського райвиконкому зараховані до загального страхового стажу, але не підлягають зарахуванню до спеціального стажу роботи на посаді судді. Загальний страховий стаж позивача (зарахований по 30.06.2024) становить 42 роки 6 місяців 27 днів, в тому числі стаж роботи на посаді судді - 31 рік 03 місяці 20 днів. Крім того, законодавством визначено прожитковий мінімум працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в окремому розмірі, який не співпадає з прожитковим мінімумом працездатних осіб. Положення ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами. Саме Законом про Державний бюджет України встановлюються прожиткові мінімуми для різних категорій громадян. Розмір суддівської винагороди, яка враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу розраховано згідно до вимог чинного законодавства. Отже, перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися у разі збільшення розміру суддівськоївинагороди судді, який працює на відповідній посаді, автоматично, станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди, що враховується для перерахункущомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області правомірні та відповідають чинному законодавству.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Як вбачається з матеріалів справи, з 27 жовтня 1981 року по 25 травня 1983 року позивач проходив службу у лавах Радянської армії.

З відомостей трудової книжки № НОМЕР_2 , розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісяченого довідчного грошового утримання від 01.07.2024, довідки Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 13.04.2020 №18/18-Ц-5/лк та довідки від 11.12.2007 №2/12-Ц-3 вбачається, що ОСОБА_1 працював в органах внутрішніх справ з 01.07.1985 по 15.03.1993, з них з 20.10.1989 по 11.03.1993 на посаді слідчого внутрішніх справ Криничаснького райвиконкому.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 11 червня 2024 року №1799/0/15-24, встановлено, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на звільнення у відставку, становить понад 36 років 07 місяців 26 днів.

Відповідно до розрахунку пенсії позивача, стаж роботи на посаді судді становить 31 рік 03 місяці 02 дні.

Листом від 28.10.2024 №58194-42349/Ц-01/8-0400/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що період проходження строкової військової служби з 27.10.1981 до 25.05.1983 та період роботи з 20.10.1989 до 11.03.1993 на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Криничанського райвиконкому зараховано до загального страхового стажу позивача, але не зараховано до спеціального стажу роботи на посаді судді.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо незарахування до стажу роботи, що дає судді право на одержання щомісячного довічного грошового утримання, спірних періодів роботи, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

У статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною першою статті 116 Закону №1402-VIIІ передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 137 Закону №1402-VIIІ передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути на те, що згідно з пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Так, на день призначення позивача на посаду судді зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», в редакції чинній на момент призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент призначення позивача суддею, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років, періоду проходження військової служби.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 27.02.2018 у справі № 127/20301/17, від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 20.03.2018 у справі № 520/5814/17, від 22.03.2018 року справа № 520/5412/17, від 22.05.2018 у справі № 490/1719/17, від 12.07.2019 у справі №404/5988/17, від 31.10.2019 №766/17221/16-а, від 15.01.2020 у справі №683/600/17, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а, від 29.04.2020 у справі №426/12415/16-а, від 31.03.2021 у справі № 235/7316/16-а, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21, від 31.08.2022 у справі №695/2602/17, від 30.03.2023 у справі №280/2167/21, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобов`язання зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи на посаді судді, що враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи з 20.10.1989 до 11.03.1993 на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Криничанського райвиконкому та періоду проходження військової служби з 27.10.1981 по 25.05.1983.

Щодо доводів апеляційної скарги про застосування прожиткового мінімуму для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, то такі є безпідставними, оскільки в даній справі спірним є зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді періоду строкової служби у Збройних Силах СРСР з 27.10.1981 до 25.05.1983 та період проходження служби в органах внутрішніх справ Криничанського району УВС Дніпропетровської області на посаді слідчого з 20.10.1989 до 11.03.1993, а не визначення розміру суддівської винагороди з урахуванням прожиткового мінімуму.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко