Справа № 280/27/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 280/27/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року (суддя Садовий І.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у виданні за період з 01 червня 2023 року по травень 2024 року включно та з жовтня 2024 року по теперішній час бойових розпоряджень та поданих рапортів про виплату додаткової винагороди без урахування посад у складі командування та штабу військової частини НОМЕР_2 ешелону оборони з розрахунку 50 000,00 грн, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за період з 01 червня 2023 року по травень 2024 року включно та з жовтня 2024 року по теперішній час з розрахунку 30 000 грн; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум позивачу додаткової винагороди за період з 01 червня 2023 року по травень 2024 року включно та з жовтня 2024 року по теперішній час з розрахунку 50 000 грн на місяць пропорційно часу участі в діях та заходах; зобов`язати відповідача здійснювати нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди з розрахунку 50 000 грн на місяць пропорційно часу участі в діях та заходах на час перебування в посаді, що входить до штабу військової частини НОМЕР_1 .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з червня 2023 року по травень 2024 року та з жовтня 2024 року по січень 2025 року з розрахунку 50 000,00 грн на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з урахуванням посади у складі командування та штабу військової частини першого ешелону оборони або наступу. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, за період з червня 2023 року по травень 2024 року та з жовтня 2024 року по січень 2025 року з розрахунку 50 000,00 грн на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з урахуванням посади у складі командування та штабу військової частини першого ешелону оборони або наступу, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Вказує, що судом першої інстанції надано неправильну оцінку листу-роз`ясненню від 14.11.2023 № 290/13/2643, за яким здійснювалось нарахування додаткової допомоги.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач вважає, що Військова частина НОМЕР_1 у періодах з 01 червня 2023 року по травень 2024 року включно та з жовтня 2024 року по час звернення до суду нараховувала та виплачувала додаткову допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 у неналежному розмірі, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи часткового позов, дійшов висновку, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, виплачується додаткова винагорода згідно з Постановою № 168 у розмірі до 50000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

З наданих до матеріалів справи письмових доказів судом встановлено факт виконання позивачем у період з червня 2023 року по травень 2024 року та з жовтня 2024 року по січень 2025 року бойових (спеціальних) завдань, за які позивач мав право на виплату додаткової винагороди в розмірі до 50 000,00 грн на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.

Натомість з наданих до матеріалів справи копій наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про виплату додаткової винагороди» № 719 від 23.11.2023 (за жовтень 2023 року), № 762 від 20.12.2023 (за листопад 2023 року), № 51 від 23.01.2024 (за грудень 2023 року), № 123 від 22.02.2024 (за січень 2024 року), № 187 від 25.03.2024 (за лютий 2024 року), № 233 від 20.04.2024 (за березень 2024 року), № 288 від 20.05.2024 (за квітень 2024 року), № 313 від 05.06.2024 (за травень 2024 року), № 598 від 05.11.2024 (за жовтень 2024 року), № 6482 від 05.12.2024 (за листопад 2024 року), зокрема вбачається, що позивачу у спірні періоди нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі 30 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних завдань), що, також не заперечується відповідачем.

При цьому, суд критично сприйняв посилання відповідача на лист-роз`яснення Директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від № 290/13/2643 від 14.11.2023, як на підставу для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у зменшеному розмірі, оскільки листи міністерств, інших центральних органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами і не можуть встановлювати нові правові норми, а мають лише інформаційний, рекомендаційний, роз`яснювальний характер та за своєю суттю є службовою кореспонденцією.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не оскаржуються обставини, встановлені судом першої інстанції, зокрема участь позивача у спірному періоді в бойових діях.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень.

Пунктом 1-1 Постанови № 168 передбачав, що на період воєнного стану військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 у спірному періоді виконував бойові (спеціальні) завдання, а тому є обгрунтованим висновок першої інстанції про неправомірне не нарахування додаткової допомоги із розрахунку 50 000 гривень на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Також вірним є висновок суду першої інстанції, що будь-яке роз`яснення за своєю правовою не може змінювати норми чинного законодавства.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року в адміністративній справі № 280/27/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 19 серпня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 19 серпня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова