Справа № 640/21062/20
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. Кропивницький Справа № 640/21062/20

провадження № 2-іс/340/300/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправними та скасувати рішення від 21.05.2018 №2017/26-1-13-02-26/ НОМЕР_1 про виключення із реєстру платників єдиного податку.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є фізичною особою-підприємцем та з 01.07.2015 перебував на спрощеній системі оподаткування (друга група). У зв`язку з одержанням у 2017 році доходу від надання послуг юридичним особам на загальній системі оподаткування 01.03.2018 подав заяву про перехід на третю групу зі ставкою оподаткування 5%, за результатами розгляду якої було змінено групу єдиного податку та видано витяг з реєстру платників єдиного податку від 02.03.2018 №054.

Вказує, що за 2018-2019 роки вся звітність з єдиного податку приймалась контролюючим органом без зауважень, нарахування та сплата зобов`язань з єдиного податку здійснювалась в звичайному режимі, що відображено в Електронному кабінеті платника податків.

Водночас, з листа відповідача від 26.08.2020 №3078/АДВ/26-15-33-17-15 позивачу стало відомо, що 21.05.2018 податковим органом на підставі Акта про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування від 30.03.2018 №71/26-15-13-02-27/ НОМЕР_1 прийнято рішення №2017/26-15-13-02-26/ НОМЕР_1 про виключення ФОП ОСОБА_1 із реєстру платників єдиного податку з 01.01.2018.

Наголошує, що належним чином виконав обов`язок щодо зміни групи єдиного податку у відповідності з вимогами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин), подавши заяву 01.03.2018. Акт камеральної перевірки від 30.03.2018 №71/26-15-13-02-27/ НОМЕР_1 не містить суті порушення, а відтак не може бути носієм доказової інформації щодо наявності порушень платником єдиного податку. При цьому, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), однак така перевірка відповідачем не проводилась.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2020 відкрито провадження у справі. Постановлено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання. Витребувані докази по справі.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

На виконання положень пункту 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2825-IX Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали адміністративної справи №640/21062/20 до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 головуючим суддею по розгляду справи №640/21062/20 визначено суддю Савонюка М.Я.

Ухвалою суду від 24.03.2025 адміністративну справу №640/21062/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 21.05.2018 прийнято до свого провадження. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління ДПС у м. Києві подало суду відзив на позовну заяву, у якому заперечило проти задоволення позовних вимог.

На обґрунтування заперечень зазначило, що ОСОБА_1 з 09.07.2010 перебуває на обліку в ДПІ ГУ ДПС у м. Києві, Лівобережна ДПІ. В період з 01.07.2015 по 31.12.2017 перебував на спрощеній системі оподаткування 2 групи платників єдиного податку зі ставкою 20% до розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі Акта про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи оподаткування від 30.03.2018 №71/26-15- 13-02-27/, керуючись пунктами 299.10 та 299.11 статті 299 ПК Україна за недотримання позивачем вимог підпункту 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України Головним управління ДФС у м. Києві 21.05.2018 прийнято рішення №2017/26-15-13-02-26/ про виключення його з реєстру платників єдиного податку в останній день другого із двох послідовних кварталів 01.01.2018.

Наголошує на правомірності спірного рішення, оскільки позивач не дотримався умов застосування спрощеної системи оподаткування

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача надала суду відповідь на відзив, у якій більш детально конкретизує доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наводить свої аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача. Вказує, що перелік видів діяльності, здійснення яких заборонено на спрощеній системі оподаткування встановлений пунктом 291.5 статті 291 ПК України, однак ані акт камеральної перевірки, ані оскаржуване рішення, ані відзив на позовну заяву не містить посилань на цю норму, як і не містять вказівки, яку саме заборонену на спрощеній системі діяльність здійснював позивач. Наголошує, що предметом камеральної перевірки можуть бути виключно помилки (порушення) у податковій звітності та/або її неподання (несвоєчасне подання). Питання ж своєчасності нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів є предметом документальної перевірки.

Також, 22.04.2025 надійшло клопотання від представника Головного управління ДПС у м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення позивача до суду.

24.04.2025 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 5 днів з дня вручення даної ухвали.

25.04.2025 представник позивача надав до суду заяву про поновлення строку звернення з позовом до суду.

Ухвалою суду від 29.04.2025 клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення з цим позовом до суду та поновлено його. У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у місті Києві про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено. Продовжено розгляд справи №640/21062/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 18.08.2025 замінено відповідача у справі - Головне управління ДПС у м. Києві () на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві, утворене як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 07.07.2010 (номер запису: 0026410), перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у м. Києві, ДПІ у Дарницькому районі.

З 01.07.2015 знаходився на спрощеній системі оподаткування - 2 група платників єдиного податку зі ставкою 20% до розміру мінімальної заробітної плати.

22.02.2018 позивач через електронний кабінет податковий кабінет подав податковому органу податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2017 рік, у якому зазначив про отримання у звітному податковому періоді доходу в сумі 38690,00 грн, що оподатковується за ставкою 15% (а.с. 25).

Факт одержання вказаної декларації ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві підтверджується квитанцією №2 від 22.02.2018 з реєстраційним номером 26084965 (а.с. 26).

01.03.2018 позивач подав до ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві заяву про перехід з групи 2 платників єдиного податку на групу 3 зі ставкою 5% від доходу (а.с. 10-12).

02.03.2018 Головним управлінням ДФС у м. Києві позивачу видано Витяг з реєстру платників єдиного податку №054, згідно якого ФОП ОСОБА_1 з 01.04.2018 переведено на 3 групу платників єдиного податку зі ставкою 5% без сплати ПДВ (а.с. 13).

30.03.2018 Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку позивача, за результатами якої складено Акт про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи оподаткування від 30.03.2018 №71/26-15-13-02-27/ НОМЕР_1 (далі Акт перевірки) (а.с. 17-18).

Перевіркою, встановлено порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: «у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог глави І розділу XIV кодексу (п. 299.11 ст. 299 Кодексу)». Згідно пункту 19 Акта перевірки під час перевірки були використані відомості з АІС «Податковий блок» та заява про право застосування спрощеної системи оподаткування від 10.04.2015.

Акт перевірки направлено позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення 690) за адресою: АДРЕСА_1 , однак не був вручений позивачу та повернувся відправнику з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 19).

Рішенням ГУ ДФС у м. Києві №2017/26-1-13-02-26/ від 21.05.2018 ОСОБА_1 виключено з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2018 на підставі Акта перевірки та згідно з підпунктом 299.10.3 пункту 299.10 статті 299 ПК України у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, а саме у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання відповідно до абзацу п`ятого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Кодексу (а.с. 20).

Вказане рішення було надіслане позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення 937) за адресою: АДРЕСА_1 , однак не було вручене позивачу та повернулося відправнику з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 21).

Судом також встановлено, що позивач через електронний кабінет направляв податкові декларації платника єдиного податку фізичної-особи-підприємця (3 групи) за І квартал 2018 року, півріччя 2018 року, ІІІ квартали 2018 року, річну деклараціюза 2018 рік, І квартал 2019 року, півріччя 2019 року, ІІІ квартали 2019 року, річну декларацію за 2019 рік, які були прийняті податковим органом без зауважень, про що свідчать відповідні електронні квитанції про прийняття (а.с. 27-45).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України 75.1.1. камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Приписами статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (п. 71.2 ст. 71 ПК України).

Відповідно до пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом;

- платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом;

- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

- платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Глава 1 розділу XIV ПК України регулює питання спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Підпунктами 2 та 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України визначено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються, зокрема на такі групи:

- друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;

- третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

Підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Згідно з пунктом 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, виявлення порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених Главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України можливе лише під час проведення перевірок.

Предметом спору у цій справі є правомірність прийняття відповідачем рішення про анулювання реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення підставою для його прийняття стали норми підпункту 299.10.3 пункту 299.10 статті 299 ПК України у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, а саме - у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання відповідно до абзацу п`ятого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Кодексу.

Підставою прийняття відповідачем спірного рішення стали висновки Акта про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи оподаткування від 30.03.2018 №71/26-15-13-02-27/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Також суд звертає увагу на те, що Верховний Суд при розгляді подібних адміністративних справ сформував наступні висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі №813/1346/18, від 06.02.2020 у справі №813/87/16, від 19.06.2020 у справі №822/758/17, від 10.11.2021 у справі №200/697/20-а, від 04.05.2023 у справі №320/1040/19 та від 18.03.2025 у справі №160/21398/24).

В силу положень статті 242 частини 5 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Інформація, яка зібрана контролюючим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку.

Повертаючись до обставин, цієї справи суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів проведення документальної перевірки позивача, податковий орган обмежився лише проведенням камеральної перевірки на підставі даних з відкритих джерел та автоматизованих інформаційних систем ДПС України.

В процесі такої камеральної перевірки відповідач не з`ясовував характер господарської діяльності позивача, зокрема не встановлював і не міг встановити факт здійснення позивачем заборонених видів діяльності. При цьому податковий орган не врахував принцип презумпції правомірності рішень платника податку, визначений пунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що незважаючи на те, що акт податкової перевірки не є самостійним предметом судового оскарження, він є одним із доказів в адміністративній справі про визнання протиправним рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками проведеної перевірки. Текст акта перевірки повинен деталізовано відображати зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень та відповідати встановленим висновкам про вчинене платником податків порушення. Описова частина акта перевірки повинна бути сформульована таким чином, щоб платник податків міг зрозуміти в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення та, заперечуючи проти встановлених у висновках акта перевірки порушень, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення, мав змогу подати заперечення проти акта перевірки чи звернутися до суду з позовом про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу.

Про обов`язок деталізувати зміст виявлених порушень та необхідність відповідності такого опису вказаним висновкам про вчинене в акті перевірки акцентує увагу в численних рішеннях і Верховний Суд, зокрема в постанові від 26.06.2023 у справі №815/6819/14.

Водночас в Акті перевірки зазначено, що перевіркою встановлено порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме «у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог глави І розділу XIV кодексу (п. 299.11 ст. 299 Кодексу)». Також вказано обсяг доходу, що оподатковується за ставкою 15% - 38690,00 грн. Зі змісту пункту 19 Акта перевірки вбачається, що під час перевірки були використані відомості з АІС «Податковий блок» та заява про право застосування спрощеної системи оподаткування від 10.04.2015.

За результатами цитування норм податкового законодавства, податковий орган дійшов до висновку, що позивач немає підстав для перебування в реєстрі платників єдиного податку та за рішенням контролюючого органу підлягає виключенню з Реєстру платників єдиного податку.

При цьому, у самому рішенні крім посилань на вказані норми ПК України не вказано, які саме види діяльності, що не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування здійснював позивач.

Зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що таких висновків податковий орган дійшов після подання позивачем податкової декларації платника єдиного податку за 2017 рік через електронний кабінет.

Суд звертає увагу на те, що акт перевірки на підставі якого прийнято спірне рішення, взагалі не відображає зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень. З описової частини акта перевірки не зрозуміло в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення.

В свою чергу, неповнота висновків акта перевірки, виключає можливість стверджувати про здійснення позивачем господарської діяльності, яка не може здійснюватися платниками єдиного податку першої - третьої груп.

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 18.03.2025 у справі №160/21398/24

Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами, а несприятливе для особи рішення має бути мотивованим, проте, з урахуванням наведеного вище, оскаржуване рішення суд не може назвати мотивованим та таким, що прийняте з урахуванням всіх фактичних обставин справи.

Відтак, суд дійшов висновку, що спірне рішення ГУ ДФС у м. Києві від 21.05.2018 №2017/26-1-13-02-26/ про виключення з реєстру платників єдиного податку, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем під час розгляду справи не доведено правомірність винесеного рішення №2017/26-1-13-02-26/ від 21.05.2018, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом повного задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 4204,00 грн, сплачений ним при поданні позовної заяви згідно квитанції від 03.09.2018 №0.0..1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 21.05.2018 №2017/26-1-13-02-26/ НОМЕР_1 про виключення із реєстру платників єдиного податку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 серпня 2025 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК