Справа № 420/26554/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
19 серпня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.03.2025 індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 9118,81 грн. на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115.
Ухвалою судді від 11.08.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Так, згідно з ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
В порушення вимог вищезазначеної статті позивачем до позову не додано документу про сплату судового збору в повному розмірі.
Так, до позову долучено документ про сплату судового збору в сумі 968,96 грн, що є неповною сумою судового збору за пред`явленими позовними вимогами.
Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Розмір судового збору для фізичної особи за одну вимогу немайнового характеру становить 1211,20 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2025 року) або 968,96 грн з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, суд враховує, що вимога про визнання протиправними дій як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування рішень) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.
Позивачем оскаржуються 4 дії / бездіяльності відповідача щодо непроведення перерахунку пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115
Таким чином, позов в сукупності містить 4 вимоги немайнового характеру, за що підлягає сплаті судовий збір в розмірі 3 875,84 грн (968,96 х 4), у зв`язку із чим позивачу належить надати до суду доказ оплати решти судового збору в сумі 2 906,88 грн.
На виконання вищезазначеної ухвали представником позивача 13.08.2025 до суду надано заяву, в якій зазначено, що заявлені у позовній заяві вимоги не є окремими, а основною та похідною, а тому судовий збір має бути сплачений у розрахунку за одну вимогу немайнового характеру.
Позивач звертає увагу, що зобов`язальна частина позову стосується здійснення перерахунку пенсії шляхом проведення індексації з 01.03.2025. В описовій частині позову Позивачем зазначено Постанови Кабінету Міністрів України, якими визначено коефіцієнти збільшення показників середньої заробітної плати, які враховується для обчислення пенсії, проте, в прохальній частині рішення позивачем не ставиться вимога про перерахунок пенсії за кожен рік окремо (за 2021, 2022, 2023 та 2024 рік), в якому встановлено відповідний коефіцієнт збільшення, а визначено тільки період з 01.03.2025., тобто дата з якої позивач просить провести Відповідача належну індексацію пенсії з урахуванням всіх коефіцієнтів збільшення.
З урахуванням вищезазначеного, оскільки зобов`язальна частина позову стосується здійснення перерахунку пенсії шляхом проведення індексації лише з 1 дати (тобто позивач не вимагає поновлення порушеного права починаючи з 01.03.2021, 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 відповідно), шляхом збільшенням показника середньої заробітної плати здійснюється наростаючим підсумком з урахуванням всіх коефіцієнтів збільшення, то вказана вимога є 1, за яку сплачено судовий збір у відповідному розмірі 969 грн, про що долучено квитанцію до позову.
Відтак, заявлені у позовній заяві вимоги не є окремими, а основною та похідною, а тому судовий збір має бути сплачений у розрахунку за одну вимогу немайнового характеру.
Відповідно, з огляду на викладене, враховуючи предмет позову (визнання протиправними дій Відповідача та зобов`язання вчинити певні дії), позивач заявив одну позовну вимогу немайнового характеру, а отже, мав сплатити судовий збір у сумі 968,96 грн, як за одну позовну вимогу немайнового характеру.
Таким чином, вимоги ухвали суду станом на 12.08.2025 позивачем не виконано. Натомість представник позивача висловив свою незгоду із правовою позицією суду, навівши власні уявлення відносно спірних правовідносин, які суд визнає неспроможними.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява містить 4 окремих позовних вимог немайнового характеру, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Суд не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що заявлені у позові вимоги становлять одну вимогу немайнового характеру, яка складається з основної та похідної.
Так, представник позивача зазначає, що в прохальній частині позову не ставиться вимога про окремий перерахунок пенсії за кожен рік, а зобов`язальна частина стосується проведення індексації лише з 01.03.2025 у сукупності з усіма коефіцієнтами. Проте суд вважає ці аргументи неспроможними з огляду на таке.
По-перше, предметом спору у даній справі є правомірність дій відповідача щодо нездійснення індексації із застосуванням чотирьох окремих коефіцієнтів збільшення середньої заробітної плати - 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115. Кожен із них відповідає різному часовому періоду та різним нормативним актам Кабінету Міністрів України, якими встановлювався відповідний коефіцієнт. Визнання протиправності бездіяльності щодо одного коефіцієнта не тягне автоматичного висновку про протиправність щодо іншого, оскільки кожен випадок має самостійний фактичний склад та окремі правові наслідки для позивача.
По-друге, посилання представника позивача на те, що перерахунок здійснюється «наростаючим підсумком», не змінює правової природи вимог. Наявність технічного механізму нарахування індексації не нівелює того факту, що позивач оспорює кілька різних дій (бездіяльностей) відповідача щодо застосування конкретних коефіцієнтів.
По-третє, правові висновки Верховного Суду, на які посилається позивач, стосуються ситуацій, коли оскаржувалась одна дія чи одне рішення суб`єкта владних повноважень, а вимога про зобов`язання вчинити певні дії розглядалася як похідна. У даній справі позивач оспорює чотири різні дії відповідача, що за своєю природою утворює чотири окремі немайнові вимоги.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовна заява містить чотири самостійні вимоги немайнового характеру, з яких кожна має похідну вимогу про зобов`язання відповідача провести відповідний перерахунок. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», позивач зобов`язаний сплатити судовий збір у розмірі, пропорційному кількості заявлених вимог, а саме - 3875,84 грн, з яких фактично сплачено лише 968,96 грн.
Суд також звертає увагу представника позивача на приписи ч. 7 ст. 78 КАС України, згідно з якою правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Приймаючи до уваги те, що до теперішнього часу позивачем недоліки не усунено, суд вважає за потрібне позовну заяву відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України повернути позивачу.
На підставі викладеного та керуючись ст. 169 КАС України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк