Справа № 712/1811/25
Суддя: Токова С. Є.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/1811/25
Провадження № 2-а/712/88/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Токової С.Є.

при секретарі Білик О.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бойко А.С. звернувся з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 30 січня 2025 року отримав постанову винесену Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 № 2528/М/2024 про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладення адімністративного стягнення в розмірі 1700 грн, обгрунтовуючи тим, що позивач не прибув по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 13.11.2024 року.

Самої повістки виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач не отримував, її надіслали за місцем його роботи ПП " НЮТОН", а роботодавець з невідомих йому причин її не вручив. Від війської служби він не переховувася про що свідчать його дії щодо оновлення даних в додатку "Резерв +".

Вважає зазначену постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у повному обсязі з огляду на те, що йому не відомо чи видавалось направлення на військово-лікарську комісію, чи таке направлення було зареєстроване в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, та акт про відмову від ВЛК складено не було.

У зв`язку з чим просить вказану постанову скасувати та закрити провадження по справі відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 03 бероезня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Представник відповідача відзиву на позовну заяву не подавав.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 04.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову №2528/М/2024 відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Згідно з даною постановою ОСОБА_1 не прибув по повістці 13.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до ТЦК СП або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів, чим порушив вимоги ч. 3 статті 22 Закону України " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року №3543-ХІІ.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності татериторіальної цілісності України , шанування їїдержавних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Положеннями ч. 3 ст. 210-1 КпАП України встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, Закони України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного станув Україні» в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на цей час.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно вимог абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно з ч.3ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Згідно з пп. 1 п. 27 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» № 560 від 16.05.2024 (далі Порядок № 560) під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів зокрема з метою уточнення своїх персональних даних, даних військово- облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до Р(М)ТЦК та СП або його відділу є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Абзацом 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже диспозицією ч. 3 ст. 210-1 КпАП України передбачена відповідальність за неявку по повістці до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

За даними оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за неявку по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 під час дії правового режиму воєнного стану.

Позивач, обґрунтовуючи протиправність притягнення його до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зазначав, що повістка ІНФОРМАЦІЯ_3 була направлена на адресу його роботодаця за основним місцем його роботи, але з невідомих причин не була йому вручена керівництвом, чим фактично підтвердив обізнаність про необхідність з"явитись до ТЦК .

Натомість обгрунтування позову зводиться до оцінки дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо незаконного, на думку позивача його затримання, та дій його матері, адвокатів, та які в свою чергу не можуть бути предметом даного адміністративного позову.

Щодо доводів позивача про неповідомлення його роботодавцем про необхідність з"явитися 13.11.2024 року по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до розпорядження № 924 суд звертає увагу на наступне.

Порядок дій роботодавця щодо оповіщення свого працівника передбачений пунктом 47 Постанови КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Так, роботодавець, отримавши розпорядження від ТЦК, зобов`язаний:

- видати наказ про оповіщення про виклик до ТЦК і СП, довести його до відома під особистий підпис військовозобов`язаних працівників і надіслати копію такого наказу у триденний строк до ТЦК;

- вручити повістку про виклик працівникові, якщо такий працівник перебуває у відрядженні, відпустці або на лікарняному, роботодавець має письмово сповістити про це ТЦК і СП;

- забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям працівника до ТЦК і СП.

Надалі відповідальність за неявку до ТЦК і СП без поважних причин несе виключно військовозобов`язаний працівник.

Між тим, жодних доказів на підтвердження невиконання обов"язку роботодавцем, який отримав від ІНФОРМАЦІЯ_2 розпорядження № 924 про вручення повістки ОСОБА_1 та невручення йому повістки, позивачем суду не надано.

Окрім того, події в Україні у зв`язку з агресією російської федерації мали спонукати позивача розуміти необхідність виконання свого обов`язку по виконанню законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період щодо явки до відповідного підрозділу ТЦК та СП за місцем проживання.

За своїм змістом оскаржувана постанова містить відомості про неявку позивача по повістці без поважних причин.

Щодо неявки також слід зазначити, що зміст положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» слід вважати, що військовозобов`язаний має з`явитися за повісткою у строк вказаний в ній, або у найкоротший строк після часу зазначеного у повістці. Тобто обов`язок явки до ТЦК та СП зберігається навіть після спливу часу зазначеного у повістці. Узагальнюючи наведене вбачається, що зміст оскаржуваної постанови вказує на вчинення правопорушення позивачем. Таке порушення є триваючим.

Аналізуючи матеріали справи про адміністративне правопорушення за ознаками частини 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вбачається, що останній не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 за розпорядженням № 924 для ПСП " Ньютон"( працівником якого він є) на 13.11.2024 року. ТЦК вжито заходів для виявлення особи порушника, доставки його та вжиття заходів до притягнення до відповідальності, що підтверджується даними протоколу № 2528/М/2024.

Позивач не надав розумних пояснень невиконання своїх обов`язків визначених Конституцією України, Законів України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме чому він не з`явився по повістці до ТЦК та СП. У ході провадження позивач мав можливість надати документи на підтвердження поважності причин неявки, але він цього не зробив.

Узагальнюючи вбачається, що позивач безпідставно ухилявся від свого обов`язку з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, чим порушив Конституцією України, наведені положення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідач виніс постанову у межах своїх повноважень та з підстав триваючого порушення позивачем законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Доводи позивача, наведені у позові , не спростовують наявність у його діях складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме неявку по повістці до ТЦК та СП.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про відсутність порушення прав позивача при притягненні його до адміністративної відповідальності, постанова винесена за наявності підстав та у відповідності до зазначених нормативно-правових актів, а тому слід залишити рішення відповідача без змін, а позов без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 139, 242-245, 250, 257- 258, 262-263, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.Є. Токова