Справа № 140/5012/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5012/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати з 01 січня 2025 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України від 19 листопада 2024 року №4059-IX Про Державний бюджет на 2025 рік (далі Закон №4059-IX); зобов`язання здійснити з 01 січня 2025 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону №4059-IX (2361,00 грн), щомісячно та до зміни законодавчого регулювання цих правовідносин без обмеження в часі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є непрацюючим пенсіонером; на виконання рішення суду від 11 листопада 2024 року у справі №140/10982/24 відповідач проводив їй виплату щомісячної доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-ХІІ).

Позивач вважає, що з 01 січня 2025 року відповідач повинен проводити виплату доплати до пенсії у розмірі, встановленому статтею 45 Закону №4059-IX, - 2361,00 грн, натомість у встановленні такої щомісячної доплати відмовлено з підстав відсутності відомостей про проживання у період з 30 серпня 1989 року по 11 лютого 1993 року. Однак позивач зауважила, що проживала і проживає у селі Рудка-Червинська Камінь-Каширського району (віднесено до зони гарантованого добровільного відселення), куди вона приїздила і під час здобуття освіти у період з 01 вересня 1989 року по 29 червня 1990 року та з 12 липня 1990 року по 28 лютого 1992 року. Крім того, позивач стверджує, що з 17 червня 1992 року по 01 березня 2000 року працювала у місті Камінь-Каширський, яке також відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

На переконання позивача, ГУ ПФУ у Волинській області мало б врахувати не тільки відомості Єдиного демографічного реєстру, а й дані інших джерел у сукупності.

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач у задоволенні позову просив відмовити (а.с.17-19), зазначивши, що приписами статті 45 Закону №4059-IX з 01 січня 2025 року на період воєнного стану в Україні по-новому визначено коло осіб, які мають право на відповідні доплати, розмір цих виплат та порядок їх встановлення. За результатами звірки відомостей в Єдиному державному демографічному реєстрі встановлено відсутність відомостей про місце проживання ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення у період з 30 серпня 1989 року по 11 лютого 1993 року, тому з цих підстав спірна доплата позивачу у розмірі, визначеному статтею 45 Закону №4059-ІХ, встановлена не була.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (1 категорія); перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 26 червня 2024 року відповідно до Закону №796-ХІІ отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності внаслідок захворювання, щодо якого встановлено причинний зв`язок з Чорнобильською катастрофою; не перебуває у трудових відносинах. Ці обставини підтверджуються довідкою Волинської обласної державної адміністрації від 18 липня 2024 року №125 (а.с.7), пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.6), рішенням №47 про перерахунок пенсії, листом ГУ ПФУ у Волинській області від 04 червня 2025 року №4457-3827/П-02/8-0300/25 (а.с.10).

З витягу з Реєстру територіальної громади від 23 січня 2025 року (а.с.8) встановлено, що позивач мала зареєстроване місце проживання: з 01 січня 1983 року по 29 серпня 1989 року - у селі Рудка-Червинська Камінь-Каширського району Волинської області; з 12 лютого 1993 року по 01 листопада 2000 року у місті Камінь-Каширський Волинської області, з 07 листопада 2000 року і дотепер - у селі Рудка-Червинська Камінь-Каширського району Волинської області.

Село Рудка-Червинська Камінь-Каширського району та місто Камінь-Каширський Волинської області відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у справі №140/10982/24 зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 03 вересня 2024 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законодавством станом на 1 січня календарного року виплати пенсії.

Починаючи з 01 січня 2025 року позивачу припинено виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, передбачене статтею 39 Закону №796-ХІІ, що не є спірним.

Листом від 04 червня 2025 року №4457-3827/П-02/8-0300/25 у відповідь на звернення позивача щодо встановлення доплати як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, ГУ ПФУ у Волинській області повідомило про відмову у такій виплаті з урахуванням норм статті 45 Закону №4059-ІХ у сумі 2361,00 грн з тих підстав, що в Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості про її проживання у період з 30 серпня 1989 року по 11 лютого 1993 року в зоні гарантованого добровільного відселення.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Статтею 45 Закону №4059-ІХ установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.

Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.

Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.

Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.

Відповідно до статті 45 Закону №4059-IX Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27 грудня 2024 року №1524 Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, яка набрала чинності з 01 січня 2025 року (далі - Постанова №1524, зі змінами), пунктами 1, 1-1 якої установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік, у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин:

особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;

у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 1 січня 1993 року.

Установлено, що у 2025 році виплата за проживання на забруднених територіях встановлюється у розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік, як самостійна доплата до пенсії, на яку має право особа згідно із законом.

Отже, у зв`язку із набранням чинності з 01 січня 2025 року Законом №4059-ІХ, змінилося правове регулювання правовідносин щодо здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення.

Зі змісту листа ГУ ПФУ у Волинській області від 04 червня 2025 року №4457-3827/П-02/8-0300/25 слідує, що позивачу з 01 січня 2025 року не була встановлена доплата в сумі 2361,00 грн відповідно до статті 45 Закону №4059-ІХ з тієї причини, що в Єдиному демографічному реєстрі відомості про її проживання з 30 серпня 1989 року по 11 лютого 1993 року в межах зони гарантованого добровільного відселення відсутні (а.с.10).

Поряд з тим, у разі відсутності відомостей про факт проживання в зоні гарантованого добровільного відселення у період з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року питання встановлення доплати, передбаченої статтею 45 Закону №4059-IX, органами Пенсійного фонду України вирішується за сукупності таких обставин: особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 01 січня 1993 року, про що уточнено у Постанові №1524.

З Реєстру Прилісненської територіальної громади, Камінь-Каширської територіальної громади (а.с.8) встановлено, що позивач з 01 січня 1983 року по 29 серпня 1989 року, з 12 лютого 1993 року по 01 листопада 2000 року, з 07 листопада 2000 року і донині зареєстрована у населених пунктах, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення (село Рудка-Червинська та місто Камінь-Каширський Волинської області).

На думку суду, відсутність у Єдиному демографічному реєстрі відомостей про місце реєстрації позивача з 30 серпня 1989 року по 01 січня 1993 року немає правового значення при вирішенні цього спору, оскільки доплата за проживання не встановлюється особам, які саме після 01 січня 1993 року змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон.

Між тим записами трудової книжки НОМЕР_2 (а.с.9) підтверджується, що позивач прийнята на роботу продавцем у Пнівненське сільське споживче товариство (село Пнівне Камінь-Каширського району відноситься до зони гарантованого добровільного відселення), де вона працювала з 04 липня 1990 року по 08 вересня 1990 року, а з 17 червня 1992 року по 01 березня 2000 року працювала продавцем Камінь-Каширського міського споживчого товариства.

У зв`язку із проживанням/роботою у період з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року у зоні гарантованого добровільного відселення позивачу встановлено статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорія), а також інвалідність, щодо якої установлено причинний зв`язок з Чорнобильською катастрофою (а.с.7).

З наявних у справі доказів видно, що після 01 січня 1993 року ОСОБА_1 не змінювала місця проживання за межі зони гарантованого добровільного відселення (працювала у такій зоні та проживає у ній до цього часу).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання доплати у розмірі 2361,00 грн відповідно до статті 45 Закону №4059-ІХ з огляду на наявність у неї статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи та непрацюючої пенсіонерки, факту постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, яке не змінювалося після 01 січня 1993 року.

З цих підстав позовні вимоги належить задовольнити у спосіб визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ у Волинській області щодо не нарахування та невиплати позивачу з 01 січня 2025 року доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону №4059-ІХ, в сумі 2361,00 грн, та зобов`язання відповідача здійснити з 01 січня 2025 року нарахування та виплату ОСОБА_1 доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону № 4059-ІХ, в сумі 2361,00 грн.

У зв`язку із відсутністю доказів понесення позивачем судових витрат питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01 січня 2025 року доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік, в сумі 2361,00 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату з 01 січня 2025 року доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік, в сумі 2361,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк