Справа № 260/2386/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/2386/24 пров. № А/857/19409/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Пліша М.А.,

за участі секретаря судового засідання Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року про залишення заяви про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення без задоволення (головуючий суддя Ващилін Р.О., м. Ужгород) у справі № 260/2386/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити його у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г. п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі № 260/2386/24 скасовано. Ухвалено постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (як військовослужбовця, який самостійно виховує дитину віком до 18 років).

18 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у даній справі.

Просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №260/2386/24 стосовно незвільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (як військовослужбовця, який самостійно виховує дитину віком до 18 років); зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виконати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі № 260/2386/24 шляхом звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби протягом 5 днів з моменту постановлення ухвали.

29 квітня 2025 року Закарпатський окружний адміністративний суд вказану заяву, подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, залишив без задоволення з підстав, передбачених частиною шостою цієї статті.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що Військова частина НОМЕР_1 неодноразово зверталася до командира Військової частини НОМЕР_2 (уповноваженого на звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби) з метою виконання постанови суду апеляційної інстанції та прийняття рішення за поданим позивачем рапортом, долучивши при цьому всі необхідні документи, а відтак підстав для визнання бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 протиправною немає.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що фактично з моменту відкриття виконавчого провадження 11.11.2024 по 09.05.2025 відповідачем не виконано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі № 260/2386/24. Зазначає, що оскільки Військова частина НОМЕР_1 , у тому числі Військова частина НОМЕР_2 , бездіють та фактично перекладають відповідальність стосовно звільнення ОСОБА_1 один на одного, вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Під час апеляційного розгляду представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач у судове засідання не з`явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Конвенція). За судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справи «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції») право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.

Відповідно до Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129). Суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 1291 Основного Закону України).

Ці норми Конституції України знайшли своє вираження в процесуальному законодавстві України. Згідно зі статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно із частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, й приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання або неналежного виконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Як встановлено, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі №260/2386/24 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (як військовослужбовця, який самостійно виховує дитину віком до 18 років).

29 жовтня 2024 року видано виконавчий лист №260/2386/24.

11 листопада 2024 року головним державним виконавцем Ужгородського ВДВС в Ужгородському районі Закарпатської області відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №260/2386/24.

02 квітня 2025 року представник стягувача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 , а також до Військової частини НОМЕР_2 з адвокатськими запитами щодо надання інформації про звільнення з військової служби ОСОБА_1 (а.с. 209-210).

07 квітня 2025 року у відповідь на адвокатський запит Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що 01.02.2025 зверталась до Військової частини НОМЕР_2 , надіславши рапорт про звільнення з військової служби ОСОБА_1 . Листом від 17.02.2025 Військова частина НОМЕР_2 повідомила, що за результатами розгляду рапорту позитивного рішення не прийнято. На даний час наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби до Військової частини НОМЕР_1 від Військової частини НОМЕР_2 не надходив. Рапорт ОСОБА_1 залишено без реалізації.

З наведеного вбачається, що з моменту набрання законної сили постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі № 260/2386/24, а також з моменту відкриття виконавчого провадження (11.11.2024) по даний час відповідачем - Військовою частиною НОМЕР_1 не виконано постанови суду апеляційної інстанції, оскільки не звільнено з військової служби ОСОБА_1 у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

З огляду на встановлений факт невиконання Військовою частиною НОМЕР_1 постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі № 260/2386/24 та не вчинення жодних дій щодо звільнення з військової служби ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для застосування встановленого ст. 383 КАС України механізму забезпечення виконання рішення суду шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у даній справі.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Колегія суддів наголошує, що оскільки резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції та містить чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, тому виконання рішення суду, яке набрало законної сили, повинно реалізовуватись у визначений судом спосіб.

Щодо вимоги апелянта про залучення до участі у розгляді його заяви Військової частини НОМЕР_2 , то колегія суддів таку відхиляє, оскільки відповідачем в даній адміністративній справі є Військова частина НОМЕР_1 , яку постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 зобов`язано звільнити ОСОБА_1 у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а Військова частина НОМЕР_2 не була відповідачем і учасником справи.

Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про залучення до участі у розгляді його заяви Ужгородського відділу Державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області, оскільки державним виконавцем не вчиняються дії щодо виконання виконавчого листа №260/2386/24, та зазначає, що нормами КАС України, зокрема ст. 287, передбачений порядок оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця у разі неналежного виконання ним своїх функцій з примусового виконання судового рішення, а механізм забезпечення виконання рішення суду, передбачений ст. 383 КАС України, тут застосований бути не може.

Відтак, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового судового рішення, а відтак ухвалу суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 243, 249, 308, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року про залишення заяви без задоволення у справі № 260/2386/24 скасувати і ухвалити постанову, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі №260/2386/24.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виконати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі № 260/2386/24 шляхом звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 13.08.25