Справа № 320/33640/23
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (далі - позивач) з адміністративним позовом до Київської митниці (далі - відповідач, апелянт), у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100240/2023/000310;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 06.09.2023 UA100240/2023/510096/1 про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень Митного кодексу України митний орган не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових митної вартості. Крім того, декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи. На думку позивача, ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну товару. Разом з тим, зазначені митницею у рішенні про коригування митної вартості зауваження та розбіжності, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивним, обґрунтованим та таким, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Київська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт наголошує, що митний орган правомірно застосував метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів при визначенні митної вартості товарів, адже декларантом не надано всіх запитуваних документів, а в наданих документах відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявні розбіжності у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі. Таким чином, всі дії та рішення посадових осіб митниці є аргументованими, відповідають та засновані на вимогах законодавства України з питань державної митної справи. Позивачем не надано переконливих доказів, які б свідчили про порушення митним органом вимог нормативно-правових актів, в той час, як правомірність дій та вимог митного органу повністю відповідає положенням чинного законодавства.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2025 та 27.05.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду у порядку письмового провадження.

16.07.2025 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого наполягає на залишенні без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до фактичних обставин справи, 26.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (Покупець) та NANJING PETERS FARM BIO-TECHNOLOGY CO., LTD (Продавець) було укладено Договір №37 та Додаток №1 від 26.06.2023 року до нього.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного Договору Продавець продає, а Покупець купує хімічні препарати, упаковку, пластмасові кришки і мірні пластикові стаканчики до них, іменовані далі як Товар, в асортименті, кількості, за цінами, в терміни і на умовах, зазначених в Додатку до цього Договору і є його невід?ємною частиною.

Відповідно до п.2.1 Договору його сума встановлюється у розмірі 29 120,00 доларів США. Аналогічна сума відображена і в Додатку №1, який є невід?ємною частиною цього Договору.

В п.4.1 Договору зазначено, що оплата здійснюється в доларах США, в безготівковій формі, шляхом банківського переказу. Умови оплати вказані в Додатку до даного договору.

Додатком №l до Договору №37 передбачено наступні умови оплати: попередня оплата в розмірі 5 824,00 доларів США протягом 10-ти днів від дати підписання Договору, залишок суми 23 296,00 доларів США протягом 5 днів від дати коносаменту, при цьому Покупець має право оплачувати Товар повністю або частинами раніше зазначеного терміну.

3 метою митного оформлення придбаного на підставі Договору №37 товару позивачем було оформлено та подано відповідачу електронну митну декларацію режиму IM 23UA05U4, в якій митна вартість придбаного товару була визначена за основним методом - за ціною договору. Також відповідачу було подано необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару.

За результатами опрацювання митної декларації відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100240/2023/000310 та було прийнято рішення від 06.09.2023 року №UA100240/2023/510096/1 про коригування митної вартості товарів, яким збільшено суму митних платежів.

Відповідно до зазначеного Рішення, а саме графи 33 "обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості", обставинами його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості є наступне.

Відповідач зазначає, що на виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 МК України, п. 44.1 ст. 44 ПК України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару №1 за митною декларацією від 29.08.2023 №23U105U4 встановлено, що вони містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять достовірних та об?єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема:

1) в додатку №l від 26.06.2023 до контракту від 26.06.2023 №37 в умовах оплати прописаних англійською мовою зазначено більшу суму, а саме 23926 дол. США та 5824 дол. США, що в сумі складає 29750 дол. США;

2) відповідно до п. 2.1. Контракту від 26.06.2023 № 37 передбачено, що в ціну товару включені: вартість тари, маркування та пакування, навантаження, митне очищення Товару для його експорту, транспортування, але в наданій калькуляції загальних витрат від 27.06.2023 в графах «ціна коробки» та «плата за упаковку» зазначено - 0,00 дол. США;

3) в наданій калькуляції загальних витрат від 27.06.2023 в графі «плата за перевезення» конкретизовано вартість послуги - 0, 14 дол. США, але не деталізовано куди саме здійснюється перевезення;

4) в МД країни відправлення від 08.07.2023 № 02315828 відсутні відомості щодо договору (контракту) за яким здійснювалась зовнішньоекономічна операція;

5) умовами поставки за даною МД зазначено CFR-Constanta. Bidnoi до наданої митної декларації країни відправлення №02315828 умови поставки вказані CFR, a порт призначення відсутній;

6) надано договір № 1506-21 про перевезення на підставі якого здійснюється перевезення товару на митну територію України, згідно якого перевезення здійснюється на підставі Заявки, для підтвердження витрат понесених на транспортування декларантом надано Довідку про транспортні витрати та рахунок. Декларантом до митного оформлення не надано Заявку на перевезення оцінюваного товару, акт виконаних робіт від виконавця договору (контракту) про надання послуг, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати послуг тощо.

Також, відповідач зазначає, що у зв?язку із вищевикладеним та відповідно до частини 2 статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товару. 3 метою усунення виявлених розбіжностей та підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимогам ч.2, 3 ст.53, ст.ст. 54, 57 МК України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.

У зв?язку із виявленими відповідачем недоліками, в зазначеному повідомленні було зазначено необхідність надання позивачем наступних документів: виписку з бухгалтерської документації; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (акт виконаних робіт від виконавця договору (контракту) про надання послуг, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати послуг тощо згідно з договором від 15.06.2021 №1506-21; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс лист) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом українською мовою відповідно до ст. 254 МКУ.

На виконання зазначеного запиту, позивачем було надано наступні документи :

1) у відповідь на запит щодо виписки з бухгалтерської документації: договір поставки товару №A-19-0013 від 26.10.2022р. з ТОВ «Придніпровський Край»; додаток № АП-19-0013Сп4 від 11.08.2023 року до договору поставки товару МАП-19-0013 від 26.10.2022р. з ТОВ «Придніпровський Край»; видаткова накладна №AІІ-19-07694 від 14.08.2023р.; видаткова накладна №AI-19-07671 від 14.08.2023р.; видаткова накладна №AI-19-07763 від 16.08.2023р.; видаткова накладна №AI-19-07677 від 14.08.2023р.; видаткова накладна №АІI-19-07803 від 17.08.2023р.; видаткова накладна №AII-19-07692 від 14.08.2023р.; видаткова накладна №AI - 19-07839 від 18.08.2023р.; видаткова накладна №AII-19-07693 від 14.08.2023р; інформаційне повідомлення про зарахування коштів №24526 від 23.08.2023р;

2) у відповідь на запит транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (акт виконаних робіт від виконавця договору (контракту) про надання послуг, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати послуг тошо згідно з договором від 15.06.2021 №1506-21: заявку на здійснення ТЕО №00030-23 від 06.07.2023 року по договору №1506-21 про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні від 15.06.2021р.; довідку ТОВ «Трансмар Логистик» вих №4 від 01.09.2023р.; платіжну інструкцію №3323 від 31.08.2023 року; акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №4 від 17.08.2023р;

3) у відповідь на запит щодо висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями: висновок Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» вих №112/624 від 05.09.2023 року;

4) у відповідь на запит каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс листа) виробника товару: прайс лист виробника NANJING PETERS FARM BIO-TECHNOLOGY CO., LTD від 01.06.2023 року;

5) у відповідь на запит про надання копії митної декларації країни відправлення з перекладом українською мовою відповідно до ст. 254 МКУ з урахуванням того, що митна декларація країни відправлення подавалась разом із митною декларацією позивача, було надані наступні документи: переклад експортної декларації №02315828 від 08.07.2023 року.

Проте, в оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено, що у наданих додаткових документах декларантом не усуваються раніше встановлені розбіжності, а саме:

1) в додатку №1 від 26.06.2023 до контракту від 26.06.2023 №37 в умовах оплати прописаних англійською мовою зазначено більшу суму, а саме 23926 дол. США та 5824 дол. США, що в сумі складає 29750 дол. США;

2) відповідно до п. 2.1. Контракту від 26.06.2023 № 37 передбачено, що в ціну товару включені: вартість тари, маркування та пакування, навантаження, митне очищення Товару для його експорту, транспортування, але в наданій калькуляції загальних витрат від 27.06.2023 в графах «ціна коробки» та «плата за упаковку» зазначено - 0,00 дол. США;

3) в наданій калькуляції загальних витрат від 27.06.2023 в графі «плата за перевезення» конкретизовано вартість послуги-0, 14 дол. США, але не деталізовано куди саме здійснюється перевезення;

4) в МД країни відправлення від 08.07.2023 № 02315828 відсутні відомості щодо договору (контракту) та інші комерційні документи за якими здійснювалась зовнішньоекономічна операція.

За результатами опрацювання додатково наданих документів відповідачем встановлено, що:

1) надані видаткові накладні від 14.08.2023 №АП-19-07694, від 14.08.2023 №АП-19-07671, від 16.08.2023 №АП-19-07763, від 14.08.2023 №АП-19-07677, від 17.08.2023 №АП-19-07803, від 14.08.2023 №АП-19-07692, від 18.08.2023 №АП-19-07839, від 14.08.2023 №АП-19-07693 не підтверджують факт здійснення комерційної операції без підтвердження податковими накладними;

2) в наданому Акті здачі-приймання робіт (надання послуг) від 17.08.2023 №4 під п. 6 зазначено послугу: «транспортно-експедиційне обслуговування на території України контейнера SUDU7515007», при цьому відповідно до поданих до митного оформлення документів переміщення контейнера SUDU7515007 територією України не здійснювалось;

3) в наданій заявці на здійснення ТЕО №00030-23 від 06 липня 2023 року в графі «Вартість» зазначено суми: перевалка 350 дол. + 850 євро, авто 1850 евро. Зазначена сума 850 євро не відповідає інформації зазначеній в довідці про Транспортно-експедиційне обслуговування від 01.09.2023 №4 та в Акті здачі-приймання робіт (надання послуг) від 17.08.2023 №4;

4) у наданому прайс-листі виробника від 01.06.2023 ціна товару визначена на умовах поставки «CFR Констанца Румунія, Гданськ Польща», а для інших країн ціна не визначена;

5) у наданому висновку ДЗІ №112/624 від 05.09.2023 року експертом було використано лист-повідомлення виробника NANJING PETERS FARM BIOTECHNOLOGY CO., LTD від 01.09.2023 року, який митниці не надавався. Також у висновку експертом не надано інформацію про джерела, які були використані.

В результаті відповідачем було зроблено висновок про те, що подані декларантом основні та додаткові документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містили належних, об?єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України.

У зв?язку із вищевикладеним, посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до ч.4 ст.57 МК України. Жодних вимог у порядку ч.6 ст. 55 МК України від декларанта не надходило. За результатами проведених консультацій встановлено, що у митного органу наявна інформація щодо оформлення ідентичних товарів та відповідає нормам ст. 59 МКУ.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: МД від 07.04.2023 року №23 UA19U6, товар «Десикант Дикват, РК (Дикват дибромід 150 г/л) (Diquat, SL (Diquat dibromide 150 g/l)» рівень митної вартості товару згідно джерела інформації - 3,70 USD/л + (плюс) витрати на транспортування. Декларант має право на випуск товарів у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Позивач вважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості товарів протиправним, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Таким чином, підстави вважати, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 06.09.2023 року №UA100240/2023/510096/1 є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення, на думку суду, є протиправним.

Судом встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100240/2023/000310 мотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості товарів від 06.09.2023 року №UA100240/2023/510096/1, неправомірність якого знайшла підтвердження під час розгляду справи, а тому суд вважав, що спірна картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно пунктів 23, 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Статтями 49, 50 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1, 2 статті 51 МК України).

Згідно частин 1 - 3 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1 - 2 статті 58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 «Резервний метод» МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1 - 3 статті 54 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1, 2 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

З матеріалів справи вбачається, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів на підставі розгляду документів, поданих разом із МД №23UA05U4 відповідачем було встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Також апелянт зазначає, що за результатами опрацювання додатково наданих документів ним встановлено, що:

1) надані видаткові накладні від 14.08.2023 №АП-19-07671, від 16.08.2023 №АП-19- 07763, від 14.08.2023 №АП-19-07677, від 17.08.2023 №АП-19-07803, від 14.08.2023 №АП-19-07692, від 18.08.2023 №АП-19-07839, від 14.08.2023 №АП-19-07693, від 14.08.2023 №АП-19-07894 не підтверджують факт здійснення комерційної операції, оскільки не підтверджені податковими накладними;

2) в наданому акті здачі-приймання робіт (надання послуг) від 17.08.2023 № під п. 6 зазначено послугу: «транспортно-експедиційне обслуговування на території України контейнера SUDU7515007», при цьому, відповідно до поданих до митного оформлення документів переміщення контейнера SUDU7515007 територією України не здійснювалось;

3) в наданій заявці на здійснення ТЕО №00030-23 від 06 липня 2023 року в графі «Вартість» зазначено суми: перевалка 350 дол. + 850 євро, авто 1850 євро. Зазначена сума 850 євро не відповідає інформації, зазначеній в довідці про транспортно-експедиційне обслуговування від 01.09.2023 №4 та в акті здачі-приймання робіт (надання послуг) від 17.08.2023 №1;

4) у наданому прайс-листі виробника від 01.06.2023 ціна товару визначена на умовах поставки «CFR Константа Румунія, Гданськ Польща», а для інших країн та на іншим умовах поставки товару ціна не визначена. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів;

5) у наданому висновку ДЗІ№112/624 від 05.09.2023 експертом було використано лист-повідомлення виробника NANJING PETERS FARM BIO-TECHNOLOGY CO., LTD від 01.09.2023 року, який митниці не надавався. До того ж, у висновку експертом не надано інформацію про джерела, які були використані;

6) декларантом надано транспортний документ CMR від 17.08.2023 №017539 на частку маршруту від Константи (Румунія) до Києва, в якому в графі 16 міститься відмітка перевізника «Veles Bykovyna LTD», а рахунок на оплату №1 від 17.08.2023 та довідка про транспортно-експедиційне обслуговування в Румунії №73 від 17.08.2023, заявка на здійснення ТЕО №00030- 23 від 06.07.2023, довідка про транспортні витрати від №4 від 01.09.2023 та платіжна інструкція №3323 від 31.08.2023 видані ТОВ «Трансмар Логистик», що свідчить про факт залучення третьої особи-перевізника. Натомість, ніяких документів про здійснення транспортно-експедиційного обслуговування особою «Veles Bykovyna LTD» до органу митного оформлення надано не було.

З урахуванням наведених обставин відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100240/2023/000310 та рішення від 06.09.2023 UA100240/2023/510096/1 про коригування митної вартості товарів (том 1 а.с. 29-32).

Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Так, колегія суддів акцентує увагу, що доводи апелянта зводяться до наступного:

- залучення третьої особи до перевезення є достатньою підставою для обґрунтованих сумнівів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товарів;

- позивачем не підтверджено витрати на доставку товару у випадку залучення перевізником іншої особи;

- відповідно до коносаменту від 10.07.2023 №273148499 транспортування задекларованого товару здійснювалося морським транспортом з Китаю до Румунії, відповідно до CMR від 17.08.2023 №017539 транспортування задекларованого товару з Румунії до України здійснювалося автомобільним транспортом, отже, мало місце мультимодальне перевезення;

- позивачем не було укладено договір мультимодального перевезення (при цьому, перевезення товару здійснювалося декількома видами транспорту), чим було порушено норми законодавства України про мультимодальні перевезення;

- позивач не долучив до позовної заяви жодного документу щодо транзитного перевезення та його вартості, хоча у пакувальному листі та інвойсі від 27.06.2023 №SRC23/07-18 вказано, що: «вантаж транзитом в Україну»;

- позивачем не доведено факт оплати витрат на перевезення товару саме покупцем, як того вимагають умови поставки CFR відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС (редакція 2010 року).

Таким чином, колегією суддів досліджені наступні обставини.

Щодо транспортування товару за допомогою мультимодального перевезення

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про мультимодальні перевезення» мультимодальне перевезення - перевезення вантажів двома або більше видами транспорту на підставі договору мультимодального перевезення, що здійснюється за документом мультимодального перевезення.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про мультимодальні перевезення» за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк.

В Додатку №1 до Договору №37 зазначені наступні умови поставки: CFR, Констанца, Румунія, CFR, Гданськ, Польща (Інкотермс 2010); кількість товару і умови поставки (вид транспорту) вказуються окремо в рахунку-фактурі на кожну окрему партію, що поставляється (том 1 а.с.26).

Відповідно до рахунку-фактури (Інвойсу) від 27.06.2023р. поставка товару здійснюється морем з м. Шанхай, Китай в м. Констанца, Румунія (том 1 а.с.81).

Відповідно до умов Інкотермс 2010 базис поставки CFR (Cost and Freight (вартість та фрахт)) (із зазначенням порту призначення) передбачає, що продавець сплачує перевезення товару до названого порту призначення. Відправник вантажу несе відповідальність за початкові витрати, включаючи витрати на експортне очищення та фрахт для перевезення у зазначений порт.

У межах спірних правовідносин продавець, відповідно до умов поставки, поніс витрати щодо перевезення до порту Констанца, Румунія, таким чином в калькуляції розрахована вартість перевезення 1л в розмірі 0,14 доларів США.

Перевезення з м. Шанхай, Китай в м. Констанца, Румунія здійснювалося продавцем; з м. Констанца, Румунія в м. Обухів Київської області здійснювалося покупцем (позивачем), що спростовує доводи апелянта про здійснення мультимодального перевезення, оскільки замовниками послуг на різних маршрутах були різні юридичні особи (том 1 а.с.73).

Щодо транзитного перевезення

Статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Статтею 9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 передбачено, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником. Отже, CMR є документом, який доводить факт укладення договору на автомобільне перевезення вантажу.

Відповідно статті 6 Закону України «Про транзит вантажів», перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, а саме міжнародною автомобільною накладною (CMR).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано наступні транспортні (перевізні) документи: копія заявки на здійснення ТЕО №00030-23 від 06.07.2023р. до договору №1506-21 від 15.06.2021р., копія довідки роз`яснення №4 від 01.09.2023 року від ТОВ «Трансмар Логистик», копія акту здачі-приймання робіт №4 від 17.08.2023р., копія платіжної інструкції №3323 від 31.08.2023р., копія довідки ТОВ «Трансмар Логистик» про надання транспортно-експедиційних послуг в Румунії вих. №73 від 17.08.2023р., копія договору про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні №1506-21 від 15.06.2021р., копія рахунку №1 від 17.08.2023 р. на оплату транспортно-експедиційних послуг.

Як вбачається з доводів апелянта, останній не заперечує факт надання позивачем міжнародної автомобільної накладної (CMR), яка є документом, що підтверджує транзитне перевезення (том 1 а.с.92).

Разом з тим, підстави відхилення наведених транспортних документів апелянтом не наведено.

Щодо залучення третіх осіб до перевезення як підстава для обґрунтованих сумнівів у правильності заявленої митної вартості товарів

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 25 листопада 2020 року у справі №1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі №804/14964/15, від 02 травня 2024 року у справі № 520/22458/23) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Так, зі змісту повідомлення відповідача про надання додаткових документів вбачається, що чіткого переліку, які саме документи він витребовує та на обґрунтування яких обставин - не зазначено, оскільки відповідачем перелічено всі можливі документи, які він має право витребовувати згідно частини першої та третьої статті 53 Митного кодексу (том 1 а.с.33-34).

Відповідно, відсутність в електронних повідомленнях декларанту належного обґрунтування відповідачем причин та суті запиту додаткових документів, свідчить про порушення відповідачем вимог МК України, що регламентують процедуру контролю правильності визначення митної вартості.

Щодо витрат на доставку товару та оплати витрат на перевезення товару

Позивачем надано договір № 1506-21, на підставі якого здійснюється перевезення товару на митну територію України. Для підтвердження витрат, понесених на транспортування, позивачем надано довідку про транспортні витрати, рахунок та платіжну інструкцію №3323 від 31.08.2023 року.

Вартість послуг ТЕО згідно заявки №00030-23 від 06.07.2023 року по договору №1506-21 про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним, транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні від 15.06.2021 року була вказана: перевалка 350 дол. + 805 євро, авто 1850 євро.

Зазначене також підтверджується Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 17.08.2023 №4 та довідкою про Транспортно-експедиційне обслуговування від 01.09.2023 №4 та №73 від 17.08.2023р.

Так, основні документи для підтвердження митної вартості визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, подання яких є обов`язком декларанта. До таких документів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Водночас, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товари та їх ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати за товар не стосуються ціни та митної вартості.

Колегія суддів зауважує, що розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.04.2023 у справі №820/3767/16.

Судова колегія враховує, що зазначені аргументи відповідача щодо витрат на доставку товару, мультимодального перевезення, транзитного перевезення, оплати витрат на перевезення товару не зазначені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару (том 1 а.с.32).

Так, положеннями частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено презумпцію неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивачем надано митному органу ряд первинних документів, які не є обов`язковими, відповідно до статті 53 МК України, на підтвердження вірно зазначеної вартості товарів, проте вказане протиправно не було взято до уваги відповідачем.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Судова колегія відхиляє як безпідставні, посилання апелянта на те, що в Єдиній автоматизованій інформаційній системі наявна інформація про те, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, оскільки: отримана з бази даних інформація про вантажну митну декларацію №23UA19U6 від 07.04.2023, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Суд наголошує, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Доводи апеляційної скарги зводяться до опису обставин справи та не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан