Справа № 140/5218/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5218/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі - Міжрегіональне управління, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 10.04.2025 №ЗХ/ВЛ/6221/03-20-07-05/-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 13.08.2024, видами господарської діяльності якого є роздрібна торгівля в магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; перебуває на загальній системі оподаткування.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що прийнята без всебічного дослідження обставин справи. На його думку, твердження відповідача про фактичний допуск до роботи працівниці без укладення трудового договору не відповідають дійсності. Представник позивача стверджує, що трудові відносини з громадянкою ОСОБА_2 були оформлені належним чином, а саме: на підставі її заяви від 14.02.2025 ним було видано наказ №1-ос від 14.02.2025 Про прийняття на роботу, згідно з яким ОСОБА_2 була прийнята на посаду продавця продовольчих товарів з 17 лютого 2025 року. Після цього їй було нараховано заробітну плату за фактично відпрацьований час, що підтверджується розрахунково-платіжною відомістю. Також факт нарахування та виплати заробітної плати, а також утримання і сплати податків і єдиного соціального внеску було відображено у податковій звітності (форми Д1, 4ДФ, Д5).

Представник позивач визнає, що повідомлення про прийняття ОСОБА_2 на роботу до органів Державної податкової служби України було подано лише 05.03.2025, тобто після проведення перевірки, однак вважає цей факт лише процедурним недоліком, який позивач усунув самостійно. На його переконання, таке несвоєчасне подання повідомлення не є тотожним фактичному допуску працівника до роботи без укладення трудового договору, а відтак не утворює складу порушення, передбаченого абзацом другим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). Крім того, 08.04.2025 позивач подав до відповідача письмові заперечення на рішення про розгляд справи про накладення штрафу від 12.03.2025 №ЗХ/ВЛ/ДПС-6221/03-20-07-05/ НОМЕР_1 , які були направлені засобами поштового зв`язку. У зазначених запереченнях позивач детально виклав обставини справи, надав докази належного оформлення трудових відносин з ОСОБА_2 (наказ про прийняття на роботу), негайного усунення процедурного недоліку щодо несвоєчасного подання повідомлення до ДПС, а також обґрунтував відсутність підстав для накладення штрафу, зокрема, посилаючись на норми законодавства, що діють у період воєнного стану та передбачають звільнення від відповідальності у разі усунення порушення відповідно до статті 16 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.03.2022 №2136-IX.

Відтак, вважає, що відповідач формально підійшов до розгляду справи та фактично проігнорував доводи та докази, надані позивачем у його запереченнях. В мотивувальній частині постанови відсутній будь-який аналіз аргументів позивача, не надано жодної оцінки факту усунення порушення, не розглянуто питання застосовності норм законодавства про звільнення від відповідальності в умовах воєнного стану, не проаналізовано доводи щодо неправильної кваліфікації порушення. Відповідач обмежився лише констатацією фактів, викладених в акті ДПС, та посиланням на загальні норми КЗпП та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника (домашнього працівника) на роботу/укладення гіг-контракту або припинення трудового договору з домашнім працівником. Такий підхід відповідача свідчить про неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, та порушення принципів об`єктивного та всебічного розгляду, що є однією з підстав для визнання прийнятого ним рішення протиправним.

На підстав наведеного просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

Ухвалою суду від 20.05.2025 у задоволені заяви представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.

Відповідач позов не визнав. У поданому відзиві відповідач зазначає, що діяв у межах наданих законом повноважень. Відповідач послався на положення частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, він навів припис статті 259 КЗпП України, якою визначено, що державний нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю здійснює центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику з цих питань, тобто Державна служба України з питань праці та її територіальні органи.

Відповідач вказав, що підставою для винесення оскаржуваної постанови став акт фактичної перевірки Головного управління ДПС у Волинській області від 04.03.2025, складений за результатами перевірки від 25.02.2025. У зазначеному акті було зафіксовано, що на момент перевірки громадянка ОСОБА_2 фактично виконувала обов`язки продавця у магазині, що належить позивачу, проте повідомлення про її прийняття на роботу до органів ДПС не подавалося. Сам працівник підтвердив, що працює у цьому магазині ще з жовтня 2024 року. Таким чином, за висновками перевірки, мав місце фактичний допуск працівника до роботи без належного оформлення трудових відносин, що є порушенням частини третьої статті 24 КЗпП України.

Відповідач послався на частину другу статті 265 КЗпП України, відповідно до якої юридичні та фізичні особи-підприємці несуть відповідальність у вигляді штрафу у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати за кожного працівника, фактично допущеного до роботи без оформлення трудового договору. Він також обґрунтував свої дії приписами Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, відповідно до якого акти перевірок органів Державної податкової служби є належною підставою для накладення штрафних санкцій. При цьому відповідач послався на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі №380/1116/20, де зазначено, що акт перевірки ДПС є самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

У поданій відповіді на відзив представник позивача заперечив проти доводів відповідача та наголосив, що останній формально підійшов до розгляду справи, не дослідивши всі надані ним документи. Зокрема, пояснив, що ОСОБА_2 дійсно працювала у магазині за адресою АДРЕСА_1 , однак з 16.10.2024 вона перебувала у трудових відносинах з іншим роботодавцем - ФОП ОСОБА_3 , за основним місцем роботи. У позивача ж вона працювала з 17.02.2025 як зовнішній сумісник, що не суперечить положенням статті 21 КЗпП України. Це підтверджується заявою працівниці, наказами обох роботодавців та повідомленнями, поданими до ДПС.

Представник позивач зазначив, що ненадання відповідних документів під час фактичної перевірки не свідчить про їх відсутність загалом, оскільки вони зберігалися за місцем реєстрації підприємця. При цьому копії наказу від 14.02.2025 про прийняття на роботу, повідомлення від 05.03.2025 та квитанції про його отримання податковим органом були надані відповідачу ще на стадії розгляду справи до винесення постанови. На його переконання, Держпраці повинно було врахувати ці докази при прийнятті рішення.

Крім того, представник позивача вкотре звернув увагу, що навіть у разі визнання факту несвоєчасного подання повідомлення про прийняття на роботу, таке порушення не є тотожним фактичному допуску до роботи без укладення трудового договору, який передбачений абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України. Відтак, накладення штрафу за цією підставою є неправомірним. Додатково послався на Закон України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15 березня 2022 року №2136-IX, а також на примітку до статті 265 КЗпП України, які встановлюють особливості застосування відповідальності в умовах воєнного стану та дозволяють уникнути надмірного покарання роботодавця за процедурні порушення, що були спричинені об`єктивними умовами.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) відповідно до наказу від 25.02.2025 №676-п, направлень від 25.02.2025 №966, №951, на підставі пп. 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2, 80.2.7 п. 80.2 ст. 80, п. 80.8 ст. 80, пп. 69.2, 96.27 п. 69 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України (далі ПК України) було проведено фактичну перевірку СГ ОСОБА_1 , а саме господарської одиниці магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність позивач, за результатами якої було складено акт від 04.03.2025 №6221/03-20-07-05/ НОМЕР_1 .

Як вбачається з акта фактичної перевірки від 04.03.2025 №6221/03-20-07- 05/ НОМЕР_1 , розрахункова операція на суму 80,00 грн була проведена у готівковій формі гр. ОСОБА_2 , яка на початку перевірки безпосередньо виконувала обов`язки продавця магазину (провела розрахункову операцію через ПРРО ФОП ОСОБА_1 та надала покупцю фіскальний чек за придбаний товар). Згідно наявної у ГУ ДПС у Волинській області податкової інформації повідомлення про прийняття вказаного працівника ФОП ОСОБА_1 станом на 25.02.2025 (початок перевірки) не подавалось.

Таким чином, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не дотримано вимог частини третьої статті 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу, із змінами та доповненнями, а саме: 25.02.2025 допущено до роботи громадянку ОСОБА_2 на виконання обов`язків продавця магазину без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Письмовими поясненнями гр. ОСОБА_2 від 25.02.2025 підтверджено, що вона працює у магазині за адресою: АДРЕСА_1 , продавцем з 15.10.2024 у підприємців ОСОБА_3 та ОСОБА_1

09.04.2025 за вих. №5463/ЗХ/1-25 до Міжрегіонального управління надійшли письмові заперечення ФОП ОСОБА_1 від 08.04.2025 на рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ЗХ/ВЛ/ДПС-6221/03-20-07-05/ НОМЕР_1 від 12.03.2025, до яких додано, зокрема копії наступних документів: наказу №1-ос від 14.02.2025 про прийняття на роботу ОСОБА_2 ; повідомлення про прийняття працівника на роботу від 05.03.2025; квитанції №2 від 05.03.2025.

Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці 10.04.2025, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області від 04.03.2025 №6221/03-20-07-05/ НОМЕР_1 , вищезазначені заперечення позивача, керуючись статтею 265 КЗпП України, статтею 53 Закону України Про зайнятість населення, Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509, та на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України, винесло постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ВЛ/6221/03-20-07-05/-ФС, якою накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (п.п. 6 п. 4 Положення №96).

Як визначено в п. 7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці є територіальним органом Державної служби України з питань праці.

Таким чином, Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці є органом, якому чинним законодавством надані владні управлінські функції щодо реалізації державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника (домашнього працівника) на роботу/укладення гіг-контракту або припинення трудового договору з домашнім працівником від 17.06.2015 №413 (далі постанова КМУ від 17.06.2015 №413) установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, зокрема, засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За приписами ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

За змістом приписів частини четвертої статті 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України, визначає Порядок №509.

Відповідно до пункти 2 Порядку №509 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю (далі Постанова №823) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Однією з підстав, визначених пунктом 2 Порядку №509 для накладення штрафів уповноваженою посадовою особою, є акти перевірок ДПС, її територіальних органів, у ході яких виявлені порушення законодавства про працю.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 10.04.2025 №ЗХ/ВЛ/6221/03-20-07-05/-ФС Міжрегіональне управління наклало на позивача штраф у розмірі 80 000,00 грн за порушення вимог ч. 4 ст. 24 КЗпП України та постанови КМУ від 17.06.2015 №413, а саме: за результатами перевірки ГУ ДПС у Волинській області у ФОП ОСОБА_1 , за фактичним місцем провадження господарської діяльності: АДРЕСА_2 , встановлено допущення до виконання трудових функцій ОСОБА_2 . Під час проведення фактичної перевірки працівникам ГУ ДПС у Волинській області не було надано жодних документів, які б підтверджували наявність трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 допущено ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги частини четвертої статті 24 КЗпП України та вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413.

Відтак, оскаржувана постанова прийнята на підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області від 04.03.2025 №6221/03-20-07-05/ НОМЕР_1 .

Суд зауважує, що Верховний Суд в постанові від 28.01.2021 у справі №380/1116/20 дійшов висновку, що акт перевірки ДПС, її територіального органу є самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю. Податковим кодексом України передбачено право контролюючого органу (органів Державної фіскальної служби) проводити фактичну перевірку дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Аналогічна позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №260/586/20, від 29.09.2022 у справі №460/3829/20, від 22.02.2024 у справі №300/2231/21.

Пунктом 75.1. статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи (до яких належать, зокрема, податкові органи) мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.6 статті 80 ПК України передбачено, що під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Суд зауважує, що позивач під час перевірки не надав посадовим особам податкового органу жодних документів, що підтверджують укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника ОСОБА_2 на роботу.

Докази, подані позивачем відповідачу разом із заперечення на рішення про розгляд справи про накладення штрафу №ЗХ/ВЛ/ДПС-6221/03-20-07-05/ НОМЕР_1 від 12.03.2025, а саме копії наступних документів: наказу №1-ос від 14.02.2025 про прийняття на роботу ОСОБА_2 ; повідомлення про прийняття працівника на роботу від 05.03.2025; квитанції №2 від 05.03.2025, а також долучені до позову розрахунково-платіжну відомість за лютий 2025 року та податкову звітність за лютий та березень 2025 року, які підтверджують наявність трудових відносин між позивачем та ОСОБА_2 , суд до уваги не бере, оскільки усі ці документи були складені або подані після проведення фактичної перевірки. Зокрема, повідомлення про прийняття на роботу зареєстровано у ДПС лише 05.03.2025, тобто після перевірки 25.02.2025, що не заперечується стороною позивача.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що відсутність документів безпосередньо у місці торгівлі під час раптової перевірки ДПС не свідчить про їх відсутність взагалі чи про відсутність оформлених трудових відносин, особливо враховуючи, що позивач є фізичною особою-підприємцем, який може зберігати кадрову документацію за адресою реєстрації.

З цього приводу суд зазначає, що акт перевірки ГУ ДПС у Волинській області від 04.03.2025 №6221/03-20-07-05/ НОМЕР_1 підписаний ФОП ОСОБА_1 без зауважень, де він підтвердив, що з висновками акта згідний. Жодної інформації про те, що документи, які підтверджують трудові відносини з ОСОБА_2 , та знаходяться не за місцем фактичної перевірки господарської одиниці, під час здійснення перевірки працівникам податкового органу позивачем не повідомлено. Відсутня така інформація і в акті перевірки.

Суд звертає увагу, що подальше оформлення трудових відносин після перевірки не спростовує факту порушення на момент її проведення. Належне оформлення працівника після перевірки не усуває факту правопорушення, виявленого під час перевірки.

Стосовно доводів представника позивача про те, що у зв`язку з усуненням позивачем всіх порушень законодавства про працю у період воєнного стану до позивача не повинні були застосовуватися штрафи відповідно до Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.03.2022 №2136-ІХ, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.03.2022 №2136-ІХ позапланові заходи державного нагляду (контролю) у період дії воєнного стану здійснюються: за наявності підстав, визначених абзацами п`ятим, восьмим, дев`ятим, десятим частини першої статті 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності; за зверненням Київської міської військової адміністрації або обласної військової адміністрації; у зв`язку з невиконанням суб`єктом господарювання приписів про усунення порушень вимог законодавства, виданих після 1 травня 2022 року.

У період дії воєнного стану у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк приписів про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю), штрафи, передбачені статтею 265 Кодексу законів про працю України, не застосовуються.

Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці не здійснювало позапланових заходів державного нагляду (контролю) та відповідно не виносило приписів про усунення порушень вимог законодавства, тому норма ст. 16 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.03.2022 №2136-ІХ не може застосовуватися на дані спірні правовідносини.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 265 КЗпП України заходи щодо притягнення до відповідальності за вчинення порушення, передбаченого абзацами другим, третім, сьомим, восьмим, дев`ятим, одинадцятим частини другої цієї статті, застосовуються одночасно із винесенням припису незалежно від факту усунення виявлених при проведенні перевірки порушень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач як суб`єкт владних повноважень довів належними та допустимими доказами наявність в діях ФОП ОСОБА_1 порушень вимог законодавства про працю та дійшов правильного висновку, що за допущені порушення позивач має нести встановлену законом відповідальність у вигляді штрафу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірна постанова Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 10.04.2025 №ЗХ/ВЛ/6221/03-20-07-05/-ФС є законною та обґрунтованою, з огляду на що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача та залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 241-243, 245, 246, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Західне міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (79005, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, будинок 8; ідентифікаційний код 44778105).

Суддя Н. В. Стецик