Справа № 740/4431/25
Суддя: Карпусь І. М.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/4431/25
Провадження № 2-а/740/59/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.

за участі:

представника позивача - адвоката Приходька С.О.,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Ніжині за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 04.08.2025 звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 858 від 09.07.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу.

В обґрунтування позову посилається на те, що 07.07.2025 о 12 годині стосовно нього було складено протокол № 858 про адміністративне правопорушення за несвоєчасне оновлення облікових даних у порушення вимог п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Згідно протоколу розгляд справи про адмінправопорушення було призначено на 15 годину 09.07.2025. Він не був присутній на розгляді справи і про результати розгляду його не було повідомлено, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності не було йому надіслано. Лише 29.07.2025 у відповідь на адвокатський запит було отримано завірену копію постанови про адміністративну відповідальність № 858.

Вказану постанову вважає незаконною виходячи з наступного.

При винесенні постанови відповідач не врахував, що розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено менш ніж за три дні з моменту складення протоколу.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, взятий на облік 28.03.2024, фактичне місце перебування його АДРЕСА_1 .

У примітці до ст. 210 КУпАП визначено, що положення ст.ст. 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами ( у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

До протоколу про адміністративне правопорушення та до оскаржуваної постанови не долучено первинних документів обліку, які б свідчили про невиконання позивачем правил військового обліку військового обліку, а також інших доказів, зокрема щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо позивача, як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному ТЦК та не виконує правила військового обліку.

Зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити які саме персональні дані не оновив позивач, які з цих даних містяться у державних реєстрах, а також до яких даних відповідач не має доступу.

Крім того, позивач вважає, що після 18.05.2024 Президент України не приймав указу про оголошення мобілізації, а лише укази про продовження строку загальної мобілізації, що не є тотожним, а тому обов`язку уточнити облікові дані протягом 60 днів передбаченого п.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у нього не виникло.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому не визнає позовні вимоги, просить відмовити в їх задоволенні.

В обгрунтування відзиву зазначено, що позивач ОСОБА_1 з 08.10.2007 є військовозобов`язаним громадянином України, взятий на загальний військовий облік військовозобов`язаних громадян України ІНФОРМАЦІЯ_2 (Мелітопольський район Запорізької області). У період з 16.05.2024 по 18.07.2024 він самостійно не оновив персональні військово-облікові дані, у порядку та у спосіб, що визначені законом, у зв`язку з чим з 18.07.2024 відомості про нього автоматично були внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР, АІТС «Оберіг»), як про осіб, які формально допустили порушення п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та підлягають адміністративному доставленню до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання на них адміністративних протоколів за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період).

Таким чином, з 18.07.2024 по 07.07.2025 за даними ЄДРПВР (АІТС «Оберіг»), позивач фактично був віднесений та перебував у категорії військовозобов`язаних осіб, які підлягають адміністративному доставленню до ТЦК СП представниками Національної поліції України для складання на них уповноваженими службовими особами ТЦК та СП адміністративних протоколів за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

07.07.2025 ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 працівниками поліції, де на нього після підтвердження відомостей про особу, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, другий примірник якого було вручено позивачу, а також повідомлено останнього про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_2 не надходило, тому 09.07.2025 було розглянуто адміністративну справу стосовно нього, винесено постанову №858 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., копію якої надіслано позивачу на вказану ним адресу.

З дати доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 з 07.07.2025 позивач взятий на загальний військовий облік у якості військовозобов`язаного громадянина України внутрішньо переміщеної особи. Наявні у відповідача станом на 07.07.2025 відомості про позивача внесені до ЄДРПВР.

25.07.2025 на вказану позивачем адресу місця проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовцями відділення мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 була доставлена повістка № 4407003 з вимогою прибути позивачу 30.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для уточнення даних, проте у встановлений час ОСОБА_2 за викликом не прибув. На переконання відповідача така поведінка позивача свідчить про його наміри щодо ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на час підготовки відзиву військово-облікові дані позивача оновлені так і не були, в тому числі про відомості про фактичний стан його придатності до військової служби за станом здоров`я.

Ухвалою судді 06.08.2025 поновлено позивачу строк на звернення до суду з позовом та відкрито провадження у справі і призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Приходько С.О. підтримав позовні вимоги, з підстав зазначених у позові, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 1 вищевказаного Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», (зі змінами) введено правовий режим воєнного стану на території України, який триває і на даний час.

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-IX, оголошено загальну мобілізацію.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, за приписами частини 1 статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до частини 3 статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.2025 о 12:00 годині відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_3 було складено протокол № 858 про адміністративне правопорушення, згідно з яким військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 своєчасно не оновив свої облікові дані по 18.07.2024, чим порушив вимогу п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Підписи ОСОБА_1 у протоколі свідчить про те, що його було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення 09.07.2025 о 15.00 год. у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 та вручено другий примірник протоколу.

Постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.07.2025 №858 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. (а.с. 9).

Згідно з постановою, військовозобов`язаний ОСОБА_1 своєчасно не оновив свої військовооблікові дані по 18.07.2024, чим порушив вимогу пункту 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Положення ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у наведеній вище редакції підлягали застосуванню з 18.05.2024.

Відповідно до абз. 4 підп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 03.03.2022 № 2105-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначений Порядком організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.

Згідно з абз. 3 підп. 10-1 п. 1 Додатку 2 до Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 19 Порядку № 1497 встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Отже, чинним законодавством передбачено три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку повинні були уточнити персональні дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме:

- через центр надання адміністративних послуг;

- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;

- у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, у позивача виник обов`язок з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно) уточнити персональні дані.

ОСОБА_1 стверджує, що ні протокол про адміністративне правопорушення, ні оскаржувана постанова не містять посилання на докази, якими підтверджується наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Проте суд вважає такі твердження необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено, що у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно) він виконав покладений на нього обов`язок щодо уточнення персональних даних. Крім того, з доданих відповідачем до відзиву матеріалів, зокрема копії повістки № 4407003 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, вбачається, що позивачем станом і на 30.07.2025 військовооблікові дані залишались неуточненими.

Також суд вважає необґрунтованим посилання позивача на приписи примітки до статті 210 КУпАП, згідно з якою, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

У спірних правовідносинах примітка до ст. 210 КУпАП не підлягає застосуванню, оскільки, чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто в один із визначених способів. Держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може лише перевірити чи уточнити персональні дані військовозобов`язаного, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Доводи позивача про те, що зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити які саме персональні дані не оновив позивач, які з цих даних містяться в державних реєстрах, а також до яких даних державний орган в особі відповідача не має доступу (не є держателем), суд також відхиляє, оскільки позивач в цілому не виконав покладений на нього обов`язок щодо уточнення персональних даних, навіть на час подачі даного позову до суду.

Як вже зазначено вище, відповідно до абз. 4 підп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» установлено, що громадяни які перебувають на військовому обліку зобов`язані уточнити облікові дані протягом 60 днів під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 03.03.2022 № 2105-IX. Такий указ Президента України дії з 24.02.2022 і неодноразово його дія продовжувалася з вказаної дати і на цей час. Відтак, безпідставними є доводи позивача і про те, що у нього не виникло обов`язку уточнити облікові дані протягом 60 днів, як передбачено п.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», через те, що після 18.05.2024 Президент України не приймав указу про оголошення мобілізації, а лише укази про продовження строку загальної мобілізації.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При вирішенні адміністративного позову щодо оскарження дії суб`єкта владних повноважень суд у відповідності до положень ч.3 ст.2 КАС України перевіряє чи прийнято воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позовної заяви, позивачем суду не надано, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, та в межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду згідно ч. 4 ст. 286 КАС України може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь