Справа № 420/7011/25
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7011/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №96 від 21.02.2025р. в проведенні перерахунку - допризначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи у Ренійському оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті «Одесаплодоовочторг» (ОРПК м.Рені) з 25.07.1988р. по 20.04.1993р., згідно з записами трудової книжки, починаючи з 09.01.2025р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 09 січня 2025 року позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІУ.

Під час обчислення розміру пенсії органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивачу не зараховано період роботи в Ренійському оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті «Одесаплодоовочторг» (ОРПК м.Рені) з 25.07.1988р. по 20.04.1993р.

Не погодившись з таким розрахунком, 13 лютого 2025 року позивач звернувся до відділу обслуговування громадян №7 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням періоду роботи з 25.07.1988р. по 20.04.1993р.

За принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, яким прийнято рішення № 96 21.02.2025р. про відмову в перерахунку пенсії-допризначення, у зв`язку з відсутністю права на перерахунок.

Ухвалою від 17.03.2025 року відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Від відповідачів надійшли відзиви на позову заяву, в яких в обґрунтування правової позиції зазначено, що ОСОБА_1 24.01.2025 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До заяви від 24.01.2025 для підтвердження страхового стажу ОСОБА_1 долучив трудову книжку серії НОМЕР_1 від 19.07.1983.

За розрахунком відповідача згідно доданих до заяви документів, страховий стаж ОСОБА_1 складає 35 років 04 місяці 27 днів.

До страхового стажу позивача не зараховано період роботи за записами трудової книжки : - з 25.07.1988 по 20.04.1993 у Ренійському оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті «Одесаплодоовочторг», оскільки у графі 4 трудової книжки відсутні відомості на підставі чого внесено запис про звільнення ОСОБА_1 з роботи, а саме відсутній номер та дата наказу (розпорядження) про звільнення. Таким чином, оскільки запис на титульному аркуші трудової книжки заявника виконано з порушенням пункту 2.12. Інструкції №162, підстави для врахування трудової книжки від 11.04.1984 серії НОМЕР_2 відсутні.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви від 13.02.2025 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області винесено рішення від 21.02.2025 № 996 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії - допризначення у зв`язку з відсутністю права на перерахунок.

Враховуючи вищезазначене, відсутність уточнюючих документів, відповідачі вважають, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 996 від 20.02.2025 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії є правомірним.

07.04.2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України Серії НОМЕР_3 .

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком.

Позивач звернувся до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії ГУ ПФУ в Луганській області прийнято рішення № 96 від 21.02.2025 року про відмову в перерахунку пенсії.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 35 років 04 місяці 27 днів.

До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки : - з 25.07.1988 по 20.04.1993 у Ренійському оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті «Одесаплодоовочторг», оскільки у графі 4 трудової книжки відсутні відомості на підставі чого внесено запис про звільнення ОСОБА_1 з роботи, а саме відсутній номер та дата наказу (розпорядження) про звільнення.

Оскільки запис на титульному аркуші трудової книжки виконано з порушенням пункту 2.12. Інструкції №162, підстави для врахування трудової книжки від 11.04.1984 серії НОМЕР_2 відсутні.

Вважаючи рішення відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії за віком протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11. 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України №1058-IV.

Частиною 3 ст. 4 Закону України №1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пунктах 3, 6 та 8 Порядку № 637.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі також - Порядок № 22-1) встановлено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Таким чином, якщо поданих позивачем разом із заявою про призначення/перерахунок пенсії документів було не достатньо, то пенсійний орган був зобов`язаний повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково. Окрім цього відповідач не був позбавлений права у разі наявності в нього сумнівів в достовірності чи повноті записів в трудовій книжці позивача звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання інформації, в тому числі, документів, які містять відомості про періоди роботи, характер праці, умов атестації робочого місця, провести відповідні зустрічні звірки тощо.

В цьому випадку пенсійний орган не надав суду доказів вчинення таких дій.

Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду роботи у Ренійському оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті «Одесаплодоовочторг» (ОРПК м.Рені) з 25.07.1988р. по 20.04.1993р., суд зазначає наступне.

В якості підстави для відмови в зарахуванні до страхового стажу даних трудової книжки відповідачем зазначено, що у графі 4 трудової книжки відсутні відомості на підставі чого внесено запис про звільнення ОСОБА_1 з роботи, а саме відсутній номер та дата наказу (розпорядження) про звільнення.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки Позивача серії НОМЕР_1 від 19.07.1983 року у період з 25.07.1988р. по 20.04.1993р. ОСОБА_1 працював у Ренійському оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті «Одесаплодоовочторг» (ОРПК м.Рені) та 20.04.1993 р. звільнений з роботи за власним бажанням.

Дата та номер наказу про звільнення в трудовій книжці відсутні, проте відповідні записи щодо прийняття на роботу та звільнення з роботи оформлені відповідно до вимог законодавства та скріплені печаткою підприємства, - мітяться в трудовій книжці.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування вказаного періоду роботи згідно трудової книжки, що дає право на призначення пенсії.

Однак, згідно розрахунку стажу роботи позивача, цей період органом пенсійного фонду не був зарахований до його загального страхового стажу.

Суд не вважає мотиви відмови зазначені пенсійним органом в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи позивача достатніми для не зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи, оскільки незважаючи на окремі незначні недоліки в оформленні трудової книжки, в останній наявні записи трудової діяльності позивача, з яких точно можна встановити місце, посаду та період роботи.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

При цьому суд зазначає, що обов`язок щодо повноти та правильності внесення до трудової книжки даних покладено на роботодавця, тобто на підприємство, де працював позивач.

Крім того, Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком. Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів уповноваженою особою і, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини уповноваженого органу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зазначений період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 19.07.1983 року підлягає зарахуванню позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії, оскільки відповідні записи містяться у трудовій книжці та працівник не може нести відповідальності за допущені описки роботодавцем при заповненні відповідних документів.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що належним способом захисту буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №96 від 21.02.2025 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 09.01.2025 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 пенсії, зарахувавши до страхового стажу період роботи позивача у Ренійському оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті «Одесаплодоовочторг» (ОРПК м.Рені) з 25.07.1988р. по 20.04.1993р.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення виготовлено та підписано після виходу судді з відпустки

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; код ЄДРПОУ 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9, м. Сіверодонецьк, 93404, Код ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №96 від 21.02.2025 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 09.01.2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 пенсії, зарахувавши до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 у Ренійському оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті «Одесаплодоовочторг» (ОРПК м.Рені) з 25.07.1988р. по 20.04.1993р., починаючи з 09.01.2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9, м. Сіверодонецьк, 93404, Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, двадцять копійок).

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.