Справа № 120/11126/25
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Вінниця

18 серпня 2025 р. Справа № 120/11126/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005)

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В межах цієї позовної заяви позивачем заявлені такі вимоги:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №383 від 24.02.2025 про утримання надміру виплачених сум пенсій;

- визнати протиправним незарахування (вилучення) відповідачем зі страхового стажу позивача 4 роки 3 місяці та 19 днів страхового стажу в період з 01.08.2020 по 19.11.2024;

- зобов?язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період інвалідності з 01.08.2020 по 19.11.2024;

- зобов?язати відповідача перерахувати та виплатити позивачеві пенсію з 20.11.2024 року, враховуючи скасування рішення №383 від 24.02.2025, та враховуючи страховий стаж позивача 32 роки 6 місяців 1 день, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на пенсійному обліку у відповідача, де й отримує з 23.03.2011 пенсію по інвалідності. Позивач зауважує, що 24.02.2025 відповідачем прийнято рішення №383 про утримання надміру виплачених сум пенсії, згідно з яким за період з 01.08.2020 по 31.12.2021 у зв`язку з невизнанням позивача особою з інвалідністю утворилася переплата в розмірі 36 700 грн, яка підлягає поверненню. Також відповідачем вилучено зі страхового стажу позивача 4 роки 3 місяці та 19 днів. Як зазначає відповідач у листі від 01.07.2025, підставою для цього стала перерва між періодами встановлення інвалідності: за актом огляду МСЕК від 06.09.2017 позивачу було встановлено III групу інвалідності на період з 01.07.2017 по 31.07.2020, а за випискою з акта огляду МСЕК від 06.12.2024 року ІІ групу інвалідності на період з 20.11.2024 по 31.10.2026. У зв`язку з цим замість 32 років 6 місяців і 1 дня страхового стажу при перерахунку пенсії позивачеві зараховано лише 28 років 2 місяці та 13 днів. На підставі зменшеного страхового стажу відповідачем здійснено перерахунок пенсії за період з 20.11.2024 по 28.02.2025 та з 01.03.2025. Позивач з такими діями відповідача не погоджується, оскільки з 01.07.2017 їй було встановлено III групу інвалідності до 31.07.2020, а в березні 2020 року на території України запроваджено карантинні обмеження, під час яких державні органи тривалий час не здійснювали прийом громадян, що унеможливило проходження переогляду. Крім того, чинним законодавством передбачалося, що під час дії карантину в разі пропуску строку переогляду МСЕК виплати не припиняються, а після завершення карантину проводиться перерахунок відповідно до результатів переогляду.

15.08.2025 за вх.№52040/25 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову. Вказана заява мотивована тим, що невжиття відповідних заходів може істотно ускладнити або навіть унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення позову. Зокрема, спірним рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 24.02.2025 №383 передбачено щомісячне утримання 20% пенсії позивача. Такий розмір відрахувань істотно впливає на матеріальне становище особи, яка залежить від пенсійних виплат як єдиного джерела існування. Крім того, існує реальний ризик того, що у разі подальшого скасування оскаржуваного рішення повернення утриманих сум буде значно ускладненим, оскільки практика органів Пенсійного фонду України свідчить про масові випадки невиплати заборгованих коштів, навіть на підставі судових рішень. Водночас, забезпечення позову у вигляді зупинення дії спірного рішення не створить для відповідача непоправних наслідків, оскільки у разі відмови у задоволенні позову відповідач завжди матиме можливість утримати належні суми з подальших пенсійних виплат. Таким чином, баланс інтересів сторін не порушується. За наведених мотивів позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №383 від 24.02.2025 про утримання в розмірі 20% з пенсії позивача щомісячно, до набрання законної сили судовим рішенням у справі №120/11126/25.

Ч. 1 ст. 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Таким чином, суд вважає за можливе розгляд заяви про забезпечення позову здійснити в порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити позов лише за наявності двох обов`язкових умов: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Отже, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову, суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін та рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Також при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 826/10936/18, від 22.11.2019 у справі № 640/18007/18.

Суд також зауважує, що при вирішенні питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, враховується й специфіка правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №383 від 24.02.2025 встановлено наявність переплати пенсійних коштів у розмірі 36 700 грн, яка підлягає поверненню позивачем. Згідно з цим рішенням, у разі неповернення зазначеної суми добровільно передбачено щомісячне утримання з пенсії позивача у розмірі 20%, починаючи з 01.04.2025 до повного погашення заборгованості. При цьому встановлено, що розмір пенсії позивача як особи з інвалідністю ІІ групи становить 2 980 грн на місяць, а отже, утримання 20% щомісячно складає близько 596 грн. Таким чином, фактична сума, яка залишається для забезпечення базових життєвих потреб позивача, не перевищує 2 384 грн на місяць.

Суд бере до уваги, що пенсія має характер соціальної виплати, призначеної для забезпечення мінімальних потреб особи з інвалідністю, і будь-яке суттєве зменшення її розміру безпосередньо впливає на можливість забезпечення належних умов життя.

Оцінюючи співвідношення інтересів сторін, суд також враховує, що у разі задоволення позову відповідач не зазнає жодних непоправних втрат, оскільки матиме можливість здійснити відрахування з майбутніх пенсійних виплат у випадку визнання рішення правомірним. Натомість негайне виконання спірного рішення може призвести до істотного погіршення матеріального становища позивача та створення ризику невідновних наслідків для її соціального забезпечення.

Відтак, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у разі задоволення позову, а застосування тимчасового заходу у вигляді зупинення дії рішення №383 від 24.02.2025 про утримання з пенсії відповідає принципу співмірності, забезпечує баланс інтересів сторін та не створює для відповідача непоправних наслідків.

Суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення даного позову. Водночас, такий захід забезпечення позову відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

Крім того, конкретний спосіб в який позивач просить забезпечити позов має співвідноситись з заявленими позовними вимогами. Заходи забезпечення позову мають бути розумними, обґрунтованими та адекватними заявленим позовним вимогам. Такими заходами має бути забезпечено збалансованість інтересів сторін, а також інших осіб, що беруть участь у справі.

Отже, вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Суд також наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

За приписами ст. 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256, 294 КАС України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити дію рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №383 від 24.02.2025 про утримання надміру виплачених сум пенсії до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №120/11126/25.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Маслоід Олена Степанівна