Справа № 322/1163/25
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 серпня 2025 рокуСправа № 322/1163/25

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Коваль О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:ІНФОРМАЦІЯ_1
про:скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

05.08.2025 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений адміністративний позов, в якому позивач просить:

- скасувати постанову № 1047 від 07.03.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати;

- справу розглянути без участі позивача.

Ухвалою суду від 06.08.2025, було відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, а також витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив таке.

Суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за яке позивача притягнуто до відповідальності, полягає у його неявці до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою на 13.12.2024 для проходження військово-лікарської комісії та уточнення облікових даних.

Позивач зазначив, що облікові дані ним були уточнені вчасно 11.06.2024 через ЦНАП Тернуватської селищної ради Запорізького району, про що зазначено у заяві, копію якої позивач додав до позовної заяви. Зареєстроване місце проживання, номер свого телефону та адресу електронної пошти позивач не змінював, проте за допомогою вказаних засобів зв`язку відповідач його не викликав.

Також, позивач стверджує, що не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, оскільки не отримував її, а відтак не знав про виклик. За трек-номером 691, який вказаний в оскаржуваній постанові як номер, за яким через Укрпошту позивачу направлялася повістка, інформація на офіційному сайті Укрпошти відсутня.

Але позивач, дізнавшись з інформації, що міститься в додатку «Резерв+» про його перебування у розшуку, 21.02.2025 добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 21.02.2025 в другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача дійсно було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1047.

У оскаржуваній постанові зазначено, що позивачу повідомлено під час складання протоколу, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10год. 00хв. 07.03.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 , кабінет 30. На розгляд справи, позивач не прибув. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що засвідчив своїм підписом в протоколі № 1047 від 21.02.2025. З заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Позивач зазначає, що дані твердження не відповідають дійсності, оскільки 21.02.2025 він о 08 год. 00 хв. з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки в той же день, його відправили на навчальний полігон в Дніпропетровську область, і в той же день 21.02.2025 він вже був зарахований до штату ВЧ НОМЕР_1 (про що не міг бути не обізнаний відповідач), а відтак він не міг взяти участь у розгляді справи відносно нього 07.03.2025.

У зв`язку з тим, що позивач не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова йому у встановленому законом порядку вручена не була, а про її існування позивач дізнався лише 29.07.2025 у Новомиколаївському відділі державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), куди він з`явився з метою з`ясування питання арешту його банківських рахунків.

Виходячи з наведеного, позивач стверджує, що він не мав умислу на порушення законодавства про мобілізацію.

Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву, а також не надіслав до суду витребуваних матеріалів.

Учасники справи, належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання 18.08.2025 не прибули, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх учасників справи, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 21.02.2025, що підтверджується довідкою цієї військової частини від 07.05.2025 №6/12-1204.

07.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 1047 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, уповноваженою особою у відповідності до п. 6 ст. 258 КУпАП було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1047 від 21.02.2025. Відповідно до протоколу № 1047 про адміністративне правопорушення, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 21.02.2025 о 08 год. 00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), якому 22.11.2024 була направлена Укрпоштою повістка начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про прибуття на 13.12.2024 на 08:00 годину до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії та уточнення облікових даних. На вказану дату військовозобов`язаний не з`явився, чим порушив вимоги п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Також, в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 була направлена повістка № 2/3/593 рекомендованим поштовим відправленням № 691 на адресу: АДРЕСА_3 . Відповідно до повістки № 2/3/593 ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.12.2024 для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Відповідно до Ф.20 АТ «Укрпошта», довідки про причини повернення/досилання, рекомендоване поштове відправлення було повернуто відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Водночас позивачем до позовної заяви додано копію заяви № 2024 про актуалізацію даних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 11.06.2024, в якій зазначено адресу фактичного місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 .

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача . У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною третьою статті 79 КАС України визначено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу (ч. 4 ст. 79 КАС України).

Диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Позивачу інкримінується порушення ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ), відповідно до якої громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (далі Закон № 3543-ХІІ), у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

З аналізу вищенаведених положень чинного законодавства суд дійшов висновку про те, що ототожнення суб`єктом владних повноважень передбаченого Законом № 3543-ХІІ «отримання повістки» з передбаченим Порядком «належним підтвердженням оповіщення про виклик», у випадку повернення повістки ТЦК з відміткою про відсутність адресата, є неправильним, оскільки військовозобов`язаний не може з`явитися за повісткою, змісту якої він не бачив, що виключає наявність протиправного умислу позивача.

За таких обставин, коли повістка ТЦК вертається відправнику з підстав відсутності адресата, слід з`ясовувати всі обставини, через які вручення повістки не відбулося, та в залежності від них вирішувати питання про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Натомість у цій справі, відповідач застосував формальний підхід до цього питання, не врахувавши наступного.

Зі змісту п. 41 Порядку випливає, що повістка про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу може надсилатися за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи лише у тому випадку, коли ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

З оскаржуваної постанови випливає, що повістка позивачу надсилалася 22.11.2024 за адресою його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 . Проте, надана позивачем копія заяви № 2024 про актуалізацію даних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 11.06.2024, підтверджує, що позивач повідомив фактичне місце свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , а доказів направлення позивачу повістки за цією адресою матеріали справи не містять.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача про відсутність у нього умислу на порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Також, відповідачем не надано суду витребуваних доказів, в саме належним чином завірених копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим неможливо достовірно встановити, зокрема чи викликався позивач належним чином повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.12.2024 та чи повідомлявся він про розгляд справи про адміністративне правопорушення 07.03.2025.

Про причини неподання витребуваних доказів відповідач суду не повідомив.

Згідно з ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Частиною четвертою статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Водночас неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Положення частини четвертої статті 159 КАС України судом були роз`яснені відповідачу в ухвалі про відкриття провадження по цій справі.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

Виходячи з вищенаведеного, суд визнає доведеними обставини, на які посилався позивач в обґрунтування позову, а неподання відповідачем суб`єктом владних повноважень відзиву у сукупності з неподанням витребуваних судом доказів кваліфікує як визнання позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 01.08.2025, якою підтверджується сплата судового збору в розмірі 605,60 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 241 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову № 1047 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.03.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього штраф в розмірі 17000,00 грн.

3. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

4. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 18 серпня 2025 року.

Суддя С.С. Гасанбеков