Справа № 400/11380/24
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 400/11380/24

адміністративне провадження № К/990/32540/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року у справі № 400/11380/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ЛОГІСТІК» до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ЛОГІСТІК» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України, в якому просило визнати протиправними та неправомірними дій щодо відмови у прийнятті до розгляду, поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ЛОГІСТІК»:

- повідомлення №1 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 21 листопада 2024 року - стосовно наступних податкових накладних: № 2 від 05 лютого 2024 року, № 56 від 29 лютого 2024 року, № 34 від 29 лютого 2024 року, № 60 від 31 березня 2024 року, № 46 від 31 березня 2024 року, № 33 від 31 березня 2024 року;

- повідомлення №5 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 22 листопада 2024 року - стосовно наступних податкових накладних: № 58 від 31 січня 2024 року, № 57 від 31 січня 2024 року, № 56 від 31 січня 2024 року, № 49 від 31 січня 2024 року, № 43 від 31 січня 2024 року, № 41 від 31 січня 2024 року, № 33 від 31 січня 2024 року, № 53 від 31 січня 2024 року, № 56 від 31 серпня 2024 року, № 60 від 31 жовтня 2024 року;

- повідомлення №2 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 21 листопада 2024 року - стосовно податкової накладної № 61 від 30 грудня 2023 року;

- повідомлення №4 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 21 листопада 2024 року - стосовно податкової накладної № 14 від 29 грудня 2023 року;

- повідомлення №5 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 21 листопада 2024 року - стосовно наступних податкових накладних: № 4 від 30 квітня 2024 року, № 4 від 31 травня 2024 року, № 32 від 30 червня 2024 року, № 35 від 31 липня 2024 року, № 33 від 31 серпня 2024 року, № 33 від 30 вересня 2024 року, № 33 від 31 жовтня 2024 року;

- повідомлення № 3 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 21 листопада 2024 року - стосовно наступних податкових накладних: № 32 від 29 лютого 2024 року, № 30 від 30 червня 2024 року, № 1 від 01 серпня 2024 року, № 32 від 31 серпня 2024 року.

- зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області розглянути та прийняти рішення комісії ГУ ДПС у Миколаївській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ЛОГІСТІК»:

- повідомлення № 1 - стосовно податкових накладних: № 2 від 05 лютого 2024 року, № 56 від 29 лютого 2024 року, № 34 від 29 лютого 2024 року, № 60 від 31 березня 2024 року, № 46 від 31 березня 2024 року, № 33 від 31 березня 2024 року;

- повідомлення № 5 від 22 листопада 2024 року - стосовно податкових накладних: № 58 від 31 січня 2024 року, № 57 від 31 січня 2024 року, № 56 від 31 січня 2024 року, № 49 від 31 січня 2024 року, № 43 від 31 січня 2024 року, № 41 від 31 січня 2024 року, № 33 від 31 січня 2024 року, № 53 від 31 січня 2024 року, № 56 від 31 серпня 2024 року, № 60 від 31 жовтня 2024 року;

- повідомлення № 2 - стосовно податкової накладної № 61 від 30 грудня 2023 року;

- повідомлення № 4 - стосовно податкової накладної № 14 від 29 грудня 2023 року;

- повідомлення №5 - стосовно податкових накладних: № 4 від 30 квітня 2024 року, № 4 від 31 травня 2024 року, № 32 від 30 червня 2024 року, № 35 від 31 липня 2024 року, № 33 від 31 серпня 2024 року, № 33 від 30 вересня 2024 року, № 33 від 31 жовтня 2024 року;

- повідомлення № 3 - стосовно податкових накладних: № 32 від 29 лютого 2024 року, № 30 від 30 червня 2024 року, № 1 від 01 серпня 2024 року, № 32 від 31 серпня 2024 року.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року, позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно , а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, на момент звернення до суду касаційної інстанції, скаржник повинен зазначити конкретний пункт частини четвертої статті 328 КАС України, конкретну підставу касаційного оскарження судових рішень, визначену частиною четвертою статті 328 КАС України та навести відповідне обґрунтування зазначених підстав.

Дослідивши касаційну скаргу щодо її відповідності наведеним вище вимогам процесуального закону, Верховний Суд установив, що у скарзі не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень у касаційному порядку.

Подана касаційна скарга фактично містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Водночас оскарження ухвалених судових рішень у справі, розгляд якої відбувся за правилами спрощеного позовного провадження, вимагає від скаржника зазначення у касаційній скарзі конкретного випадку з того переліку, що міститься у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд наголошував, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах та у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, залежить виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики або виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Однак, у касаційній скарзі так і не зазначено про наявність випадку (випадків) передбачених підпунктами «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, які на думку скаржника могли б бути підставою для відкриття касаційного провадження.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені, передбачені цим Кодексом, підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

постановив:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року у справі № 400/11380/24 - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Шишов