Справа № 400/7111/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 р. № 400/7111/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Краматорський район, Донецька область, 84122, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54008,
провизнання протиправним та скасування рішення від 20.06.2025 № 36, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.06.2025 № 36 про відмову у призначені пенсії за віком позивачу;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи: згідно з військовим квитком НОМЕР_1 від 05.10.1994 та трудовою книжкою від 03.01.1984 НОМЕР_2 період проходження військової служби з 07.05.1984 по 31.12.1991 на території російської федерації; згідно з військовим квитком НОМЕР_1 від 05.10.1994 та трудовою книжкою від 03.01.1984 НОМЕР_2 період проходження військової служби з 01.01.1992 по 08.09.1994 на території російської федерації; згідно з трудовою книжкою від 03.01.1984 НОМЕР_2 період проходження військової служби з 20.01.1995 по 13.06.1996, з 07.08.1996 по 29.04.1997 на території російської федерації;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача від 12.06.2025.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач протиправно не зарахував до його страхового стажу періоди його військової служби з 07.05.1984 по 08.09.1994 та роботи з 20.01.1995 по 13.06.1996, з 07.08.1996 по 29.04.1997 на російській території, які підтверджуються записами його трудової книжки, оскільки вказані періоди мали місце до 02.12.2022 дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення».

У відзиві на позовну заяву від 28.07.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області заперечило проти позову і просило в його задоволені відмовити в повному обсязі. Відзив умотивовано тим, що на день звернення позивача до органів Пенсійного фонду України про призначення йому пенсії за віком його страховий стаж становив 27 років 07 місяців 15 днів, що менше встановлених частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) необхідних 32 років. Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» передбачено вихід України з Угоди від 13.03.1992. За результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19.06.2023. Тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РФСР по 31.12.1991. Також Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області закцентувало увагу на тому, що оскаржуване рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, і тому саме воно є належним відповідачем щодо позовних вимог про зарахування позивачу відповідних періодів до страхового стажу та про повторний розгляд заяви позивача.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.08.2025 у відзиві на позовну заяву також просило суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На переконання відповідача, на день подання позивачем заяви про призначенням йому пенсії за віком його страховий стаж становив 27 років 7 місяців 15 днів, а тому право на відповідну пенсію він матиме відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV після досягнення 65 років. Відповідач зазначив, що до страхового стажу позивача не підлягають зарахуванню періоди його роботи і служби на російській території у зв`язку з тим, що він до своєї заяви не надав органу Пенсійного фонду України документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання ним у відповідній іншій державі таких виплат, та не вказав причини неможливості їх отримання. Крім цього, з 19.06.2023 Україною припинено участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, і тому на осіб, які працювали на російській території після 01.01.1992 не поширюються норми вищенаведеної Угоди при призначенні пенсії російського стажу та заробітку.

11.07.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 КАС України (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до військового квитка від 05.10.1994 серія НОМЕР_1 позивач у період з 07.05.1984 по 08.09.1994 проходив військову службу на російській території.

Згідно із записами №№ 4-9 трудової книжки позивача НОМЕР_2 , виданої 03.01.1984, позивач:

з 07.05.1984 по 08.09.1994 проходив військову службу;

з 20.01.1995 по 13.06.1996 працював водієм у ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РЕАЛ» (російська федерація);

з 07.08.1996 по 29.04.1997 працював начальником СБ ТОВАРИСТВА З ОБЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАВС» (російська федерація).

12.06.2025 позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком.

У зв`язку з тим, що призначення / перерахунок пенсії здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке 20.06.2025 прийняло рішення № 36 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Вказане рішення аргументовано тим, що позивач не має право на призначення пенсії, оскільки у нього відсутній необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону № 1058-IV, а саме: 32 років. Страховий стаж для визначення права становить 27 років 7 місяців 15 дні. До страхового стажу позивача не зараховано:

згідно з військовим квитком НОМЕР_1 від 05.10.1994 період проходження військової служби на території російської федерації з 07.05.1984 по 31.12.1991 у зв`язку з відсутністю документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат) та з 01.01.1992 по 08.09.1994;

згідно з військовим квитком НОМЕР_1 від 05.10.1994 період проходження військової служби з 01.01.1992 по 08.09.1994 та згідно з трудовою книжкою від 03.01.1984 НОМЕР_2 період роботи з 20.01.1995 по 13.06.1996, з 07.08.1996 по 29.04.1997 на території російської федерації, оскільки з 19.06.2023 Україна припинила свою участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Вважаючи вищенаведене рішення про відмову у призначені йому пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом. Він переконаний, що відповідачі порушили його право на отримання пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV цей Закон набирав чинності з 01.01.2004.

Тому страховий стаж за період до 31.12.2003 обчислюється на підставі документів і в порядку, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, періоди роботи позивача з 07.05.1984 по 08.09.1994, з 20.01.1995 по 13.06.1996 та з 07.08.1996 по 29.04.1997 можуть бути зараховані до страхового стажу лише на підставі документів і в порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Отже, періоди роботи позивача до 31.12.2003 згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» можуть бути зараховані до страхового (трудового) стажу на підставі документів, що їх підтверджують.

Відповідно до статті 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, укладеної 14.01.1993 (далі Угода від 14.01.1993) (припинила дію 04.07.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 № 639 «Про припинення дії Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн»), питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до абзаців два і три статті 6 Угоди від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на території обох Сторін, взаємно визначається сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у встановленому порядку на території держав-учасників Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 р., приймаються на території держав-членів Співдружності без легалізації (стаття 11 Угоди від 13.03.1992).

Статтею 13 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що кожен учасник її може вийти із неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди щодо цього учасника припиняється зі спливом 6-ти місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-членів Співдружності, які виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і у випадку її виходу з Угоди держави-члена, на території якого вони проживають.

Згідно із Федеральним Законом Російської Федерації від 11.06.2022 № 175-ФЗ «Про денонсацію Російською Федерацією Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року» Російська Федерація денонсувала Угоду від 13.03.1992.

Відтак Російська Федерація припинила з 01.01.2023 участь в Угоді від 13.03.1992.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з пунктом «b» частини першої статті 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, складену 23.05.1969, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.

Таким чином, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані (заповнені) роботодавцями на російській території до 01.01.2023, підлягають прийняттю в Україні без легалізації.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак у разі наявності трудової книжки страховий стаж за періоди роботи до 01.01.2023 на території російської федерації, встановлюється на підставі відповідних записів у ній.

До 17.08.1993 в Україні була чинна Інструкції про порядок введення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, дія якої також поширювалась на російську федерацію.

Отже, трудова книжка, яка велася на російській території до 01.01.2023, приймається в Україні без легалізації, і вона є належним документом про підтвердження відповідного стажу роботу.

Таким чином, органи Пенсійного фонду України зобов`язані були зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи на російській території на підставі його трудової книжки, яка велася в російській федерації.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновків, що позивач подав органам Пенсійного фонду України належний документ, що підтверджує його стаж роботи (страховий стаж) з 07.05.1984 по 08.09.1994, з 20.01.1995 по 13.06.1996 та з 07.08.1996 по 29.04.1997, а саме: свою трудову книжку НОМЕР_2 , видану 03.01.1984.

Тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.06.2025 № 36 про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним і підлягає скасуванню.

Що стосується належного відповідача за позовними вимогами про зарахування відповідних періодів до страхового стажу позивача і про повторний розгляд його заяви від 12.06.2025, суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом чотирнадцятим пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до абзацу другого пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Таким чином, повноваження щодо зарахування стажу та розгляду заяви особи про призначення пенсії належать тому органу Пенсійного фонду України, який визначений за принципом екстериторіальності.

У зв`язку з тим, що розгляд заяви позивача від 12.06.2025 про призначення / перерахунок пенсії за екстериторіальним принципом здійснило Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, тому саме воно є належним відповідачем щодо позовних вимог про зарахування відповідних періодів до страхового стажу позивача і про повторний розгляд його заяви від 12.06.2025.

Тому не підлягають задоволенню відповідні позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Відповідно до частини другої статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області:

зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 07.05.1984 по 08.09.1994, з 20.01.1995 по 13.06.1996 та з 07.08.1996 по 29.04.1997 згідно з його трудовою книжкою НОМЕР_2 , виданої 03.01.1984;

повторно розглянути заяву позивача про призначення / перерахунок пенсії від 12.06.2025.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжною інструкцією від 07.07.2025 № 7ЕМК-17КЗ-Р79А-ЗНМО підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. Оскільки цим рішенням позов задоволено лише до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, тому за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір на користь позивача.

Керуючись статтями 5, 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Краматорський район, Донецька область, 84121; ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.06.2025 № 36 про відмову у призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Краматорський район, Донецька область, 84121; ):

зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до страхового стажу періоди роботи з 07.05.1984 по 08.09.1994, з 20.01.1995 по 13.06.1996 та з 07.08.1996 по 29.04.1997 згідно з його трудовою книжкою НОМЕР_2 , виданою 03.01.1984;

повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 12.06.2025.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Краматорський район, Донецька область, 84121; ) судовий збір у розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Повний текс рішення складено 19 серпня 2025 року