Справа № 160/25283/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/25283/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року (суддя Златін С.В.) в справі № 160/25283/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області (далі - ГУ ДМС) про:

визнання рішення про відмову у поновленні громадянства України незаконним та скасування його;

зобов`язання повторно розглянути заяву з урахуванням обставин справи та надати мені статус громадянина України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вказує, що відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство України», особи, які мають родичів, що постійно проживали на території України до 24 серпня 1991 року, мають право на громадянство за територіальним походженням, що у спірному випадку виконано. Крім того, Закон № 1941-IX від 14.12.2021 дозволяє членам родин загиблих військовослужбовців подавати декларацію про відмову від іноземного громадянства як достатню підставу для поновлення громадянства, але її декларація, подана 13 червня 2024 року, була безпідставно відхилена ГУ ДМС, що суперечить законодавству.

Вважає, що відмова ГУ ДМС розглядати заяву без належного обґрунтування є перевищенням повноважень.

Скасування її громадянства без урахування її статусу матері загиблого захисника України вважає порушенням принципу пропорційності.

Зауважує, що пропуск строку подання документів для оформлення виходу з іноземного громадянства був спричинений карантинними обмеженнями, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року, проте такі обставини судом не були враховані, хоча вони суттєво впливали на здатність реалізувати свої права вчасно.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.06.2024 р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою та подала декларацію про відмову від громадянства на підставі пп. г) ч. 2 ст. 9 Закону України Про громадянство України з можливістю застосування права, наданого п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 14.12.2021 р.№ 1941-ІХ Про внесення змін до Закону України Про громадянство України, щодо спрощеного набуття громадянства України окремим категоріям осіб.

Листом від 18.06.2024 р. за вих. № С-515/6/1201-24/1201.4.4/8318-24 Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повідомлено ОСОБА_1 на її звернення, що розгляд поданої нею декларації про відмову від іноземного громадянства від 13.06.2024 не взято до уваги з огляду на положення чинного законодавства. Додатково зазначено, що 11.10.2019 р. згідно з рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області позивачу оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону. 01.11.2019 р. оформлена довідка про реєстрацію особи громадянином України №1650/19, яка слугувала підставою для оформлення тимчасового посвідчення громадянина України. 31.01.2020 р. позивачу оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 , орган, що видав - 1201, терміном дії до 11.10.2021.

29.12.2021 р. рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області скасовано рішення від 11.10.2019 про набуття громадянства України за територіальним походженням в зв`язку невиконанням взятого на себе зобов`язання про припинення іноземного громадянства, тобто неподання до уповноважених органів документа про припинення громадянства російської федерації або декларації про відмову від іноземного громадянства.

Суд першої вказав, що з 29.12.2021 р. позивач не є громадянкою України з огляду на невиконання взятого на себе зобов`язання про припинення іноземного громадянства, що призвело до прийняття відповідачем рішення про скасування рішення про набуття громадянства України.

Згідно з ч. 7 ст. 10 Закону №2235-ІІІ у громадянстві України не поновлюються особи, стосовно яких рішення про оформлення набуття громадянства України скасовані на підставі статті 21 цього Закону.

З огляду на наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений конституцією та законами України.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , уродженка м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, 29 червня 2019 року звернулася до Дніпровського відділу у місті Кам`янському ГУ ДМС у Дніпропетровській області із заявою про оформлення набуття громадянства?України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України».

Рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 11 жовтня 2019 року ОСОБА_1 оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України».

01 листопада 2019 року ОСОБА_1 видано довідку про реєстрацію особи громадянином України № 1650/19 для оформлення тимчасового посвідчення громадянина України.

31 січня 2020 року позивачу видано тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 терміном дії до 11 жовтня 2021 року.

Рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 29 грудня 2021 року скасовано рішення від 11 жовтня 2019 року про набуття гр. ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням у зв`язку з невиконанням взятого на себе зобов`язання про припинення іноземного громадянства, тобто неподання до уповноважених органів документа про припинення громадянства Російської Федерації або декларації про відмову від іноземного громадянства.

ОСОБА_1 13 червня 2024 року звернулась до відповідача із заявою, подавши декларацію про відмову від громадянства на підставі пп. г) ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», з можливістю застосування права, наданого п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 14 грудня 2021 року № 1941-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремим категоріям осіб».

Листом ГУ ДМС від 18 червня 2024 року вих. № С-515/6/1201-24/1201.4.4/8318-24 повідомлено позивачу, що розгляд поданої нею декларації про відмову від іноземного громадянства від 13 червня 2024 року не взято до уваги з огляду на положення чинного законодавства. Додатково зазначено, що 11.10.2019 р. згідно з рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області позивачу оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону. 01.11.2019 р. оформлена довідка про реєстрацію особи громадянином України №1650/19, яка слугувала підставою для оформлення тимчасового посвідчення громадянина України. 31.01.2020 р. позивачу оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 , орган, що видав - 1201, терміном дії до 11.10.2021.

Спірним в цій справі є питання правомірності рішення органу ДМС про скасування раніше прийнятого рішення про набуття громадянства за територіальним походженням.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі Закон № 2235-ІІІ).

Відповідно до пункту 2 статті 6 Закону №2235-ІІІ (у редакції, чинній на час оформлення набуття громадянства України) громадянство України набувається за територіальним походженням.

Частиною першою статті 8 Закону №2235-ІІІ установлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

За змістом частини п`ятої статті 8 Закону № 2235-ІІІ іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до частини сьомої - восьмої статті 8 Закону № 2235-ІІІ датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Отже, саме на особу покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України.

Приписами частини першої статті 21 Закону №2235-ІІІ у редакції, чинній на час прийняття рішення про скасування рішення від 11 жовтня 2019 року про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням, установлено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Пунктом 3 частини сьомої статті 10 Закону № 2235-ІІІ у редакції, чинній на час звернення позивача до ГУ ДМС 13 червня 2024 року, установлено, що у громадянстві України не поновлюються особи, стосовно яких рішення про оформлення набуття громадянства України скасовані на підставі статті 21 цього Закону.

Відтак, оскільки рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 скасовано на підставі статті 21 Закону № 2235-ІІІ, відсутні підстави для поновлення позивача у громадянстві України.

Суд відхиляє доводи апелянта, що подання декларації про відмову від іноземного громадянства 13 червня 2024 року є достатньою підставою для поновлення громадянства, адже імперативними приписами Закону № 2235-ІІІ установлено заборону про поновлення у громадянстві України осіб, стосовно яких рішення про оформлення набуття громадянства України скасовані на підставі статті 21 цього Закону.

Аргумент апелянта про те, що відмова ГУ ДМС розглядати заяву без належного обґрунтування є перевищенням повноважень, є необґрунтованим з тих підстав, що ГУ ДМС належним чином обґрунтовані підстави для відмови у поновленні громадянства України.

Суд також відхиляє аргумент апелянта про те, що скасування її громадянства без урахування її статусу матері загиблого захисника України є порушенням принципу пропорційності, позаяк рішення ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 29 грудня 2021 року про скасування рішення від 11 жовтня 2019 року про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням у зв`язку з невиконанням взятого на себе зобов`язання про припинення іноземного громадянства не є предметом цього позову, тому судом не надається оцінка правомірності цього рішення.

Стосовно доводів про те, що пропуск строку подання документів для оформлення виходу з іноземного громадянства був спричинений карантинними обмеженнями, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року, проте такі обставини судом не були враховані, хоча вони суттєво впливали на здатність реалізувати свої права вчасно, суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що у позивача було достатньо часу, щоб подати в компетентні органи іноземної держави на території України заяву про вихід з громадянства Російської Федерації.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року в справі № 160/25283/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року в справі № 160/25283/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 18 серпня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 18 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов