Справа № 160/7225/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/7225/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року (суддя Кучма К.С.) в справі № 160/7225/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1-0465-UA0033698 від 28 грудня 2023 року про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у сумі 4225,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року по справі № 160/7225/25 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено повністю.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2025 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року в адміністративній справі №160/7225/24 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 лютого 2025 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

За результатами нового розгляду справи рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.12.2023 року №1-0465-UA0033698, прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт звертає увагу, що гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки («г» пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України), інші будівлі («є» пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України) є окремими об`єктами нежитлової нерухомості і, відповідно, є окремими об`єктами оподаткування. У спірному випадку контролюючий орган визначив об`єктом оподаткування об`єкти нежитлової нерухомості, передбачені пп. «є» пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України (інші будівлі).

Застосування пп. «е» 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України можливе у разі дотримання таких обов`язкових умов: - об`єктний склад: об`єкти нежитлової нерухомості; - суб`єктний склад: суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу; - місце проведення діяльності: у тимчасових спорудах для здійснення підприємницької діяльності та/або в малих архітектурних формах та на ринках.

Об`єкти оподаткування (об`єкт нежитлової нерухомості (автостоянка)) не відносяться до тимчасових споруд, малих архітектурних форм, натомість криті автомобільні стоянки віднесено до категорії «гаражі».

Виходячи з даних технічного паспорту на майновий комплекс «Автостоянка» та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, по адресе: АДРЕСА_1 , а саме: літ. А-1 будівля охорони, загальною площею 16,2 кв.м.; літ. В-1 будівля охорони, загальною площею 5,5 кв.м.; літ. Г нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв.м.; літ. Д нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв.м.; літ. Е нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв.м.; літ. Ж нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв.м.; літ. З нежитлове приміщення, загальною площею 23,9 кв.м., всього 130 кв.м, правильно визначені контролюючим органом як об`єкт оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки за своїми характеристиками та визначенням ці об`єкти не можуть бути віднесений до об`єктів нежитлової нерухомості, які передбачені пп. «е» пп.266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Тому вважає, що позивач має обов`язок по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з означених вище об`єктів нежитлової нерухомості загальною площею 130 кв.м.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) є фізичною особою-підприємцем з основним видом економічної діяльності: 52.21 допоміжне обслуговування наземного транспорту.

Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування - платник єдиного податку 3-ї групи за ставкою оподаткування 5%.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 02.02.2024 року №364350810 за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, який належить на праві власності позивачу, тип об`єкта автостоянка. Опис об`єкта: літ. А-1 - будівля охорони, загальною площею 16,2 кв.м.; літ. В-1 - будівля охорони, загальною площею 5,5 кв.м.; літ. Б - ангар, загальною площею кв.м.; літ. Г нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв.м.; літ. Д нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв.м.; літ. Е нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв.м.; літ. Ж нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв.м.; літ. З нежитлове приміщення, загальною площею 23,9 кв.м.; літ. К - навіс; літ. Л - навіс; літ. М - навіс; літ. Н - навіс; літ. О - навіс; №1-3 - огорожа; І - замощення. Дата державної реєстрації права власності 12.04.2016, частка власності 1/1)

Технічний паспорт на майновий комплекс АВТОСТОЯНКА за адресою: АДРЕСА_1 , складений 28.09.2020 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , інвентаризаційна справа №017995, містить відомості про відповідну автостоянку та її складові.

Згідно з довідкою щодо технічної інвентаризації автостоянки від 23.09.2024 року №23/09, складеної інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_2 , окремі літери, які є складовими спірної автостоянки, є малими архітектурними формами: не мають капітального фундаменту, мають металеві стіни, металеву покрівлю та металеві перекриття.

28.12.2023 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №1-0465- НОМЕР_2 , яким визначено позивачу податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2022 рік у розмірі 4 225 грн. Податок визначено стосовно об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням ДПС України від 20.02.2024 року №4501/6/99-00-06-01-03-06 скаргу позивача, подану в адміністративному порядку на податкове повідомлення-рішення від 28.12.2023 року №1-0465 -UA0033698, залишено без задоволення.

Суд першої інстанції, дослідивши технічний паспорт та довідку інженера з інвентаризації нерухомого майна, за змістом яких спірний об`єкт в цілому не є об`єктом нежитлової нерухомості, тобто не є об`єктом оподаткування за пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а також паркувальні талони, які свідчать про прийняття транспортних засобів на паркування на стоянці за адресою: АДРЕСА_1 в онлайн-сервісі ParkMe, дійшов висновку, що зазначений об`єкт є об`єктом, що надає послуги паркування, тому дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 28.12.2023 року? ?№1-0465-UA0033698, а тому останнє є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 є власником об`єктів нежитлової нерухомості: автостоянка - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа, яка підлягає оподаткуванню 130,0 кв. м. (Опис: літ. А-1 -будівля охорони, загальною площею 16,2 кв. м; літ. В-1 - будівля охорони, загальною площею 5,5 кв. м; літ. Б - ангар, загальною площею кв. м; літ. Г - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв. м; літ. Д - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв. м; літ. Е - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв. м; літ. Ж - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1кв.м; літ. З - нежитлове приміщення, загальною площею 23,9 кв. м, дата державної реєстрації права власності 12.04.2016, частка власності 1/1).

ГУ ДПС у Дніпропетровській області 28 грудня 2023 року прийнято податкове повідомлення-рішення №1-0465-UA0033698 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у сумі 4225,00 грн.

Рішенням Державної податкової служби України від 20 лютого 2024 року №4500/6/99-00-06-01-03-06 податкова повідомлення-рішення залишено без змін.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання правомірності податкового повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад, військових адміністрацій та військово-цивільних адміністрацій щодо податків та зборів належать встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 14.1.129-1. пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлює, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпункт 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України зазначає об`єкти, які не є об`єктами оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зокрема в підпункті «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України вказано, що не є об`єктом оподаткування: об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність у тимчасових спорудах для здійснення підприємницької діяльності та/або в малих архітектурних формах та на ринках.

В постанові від 27 серпня 2024 року у справі № 160/7228/24 Верховний Суд зазначив, що для застосування підпункту «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України необхідно обов`язково дотриматися усіх наступних умов:

- об`єкт повинен відноситися до нежитлової нерухомості;

- об`єкт повинен використовуватися суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу;

- суб`єкт господарювання повинен провадити свою діяльність у тимчасових спорудах для здійснення підприємницької діяльності та/або в малих архітектурних формах та на ринках.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем з основним видом економічної діяльності 52.21 «Допоміжне обслуговування наземного транспорту, є платником єдиного податку.

Виходячи зі змісту технічного паспорту на майновий комплекс «Автостоянка» за адресою: м. Дніпро, вул. Терещенківська, 23-а, складеного 28 вересня 2020 року, інвентаризаційна справа №017995, та довідки щодо технічної інвентаризації автостоянки від 23 вересня 2024 року №23/09, окремі літери, які є складовими спірної автостоянки, є малими архітектурними формами, не мають капітального фундаменту, мають металеві стіни, металеву покрівлю та металеві перекриття.

Відповідно до паркувальних талонів здійснювалось прийняття транспортних засобів на паркування на автостоянку, яка згідно із скріншотом з онлайн-сервісу ParkMe (www.parkme.com), розташована за адресою: Терещенківська, 23-а, м. Дніпро, та надає послуги паркування.

Пунктом 6 Правилам зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 115, (далі Правила № 115) та ДБН В.2.3-15:2007 визначено, що автостоянка повинна мати тверде покриття (асфальтове, бетонне, гравійне, щебеневе), огорожу, освітлення, телефонний зв`язок, приміщення для обслуговуючого персоналу, в`їзні-виїзні ворота із шлагбаумом та запасні ворота на випадок термінової евакуації транспортних засобів. У разі потреби й технічної можливості на автостоянках обладнуються класи з безпеки дорожнього руху, пункти технічного огляду та самообслуговування транспорту, встановлюється пожежна та охоронна сигналізація, гучномовець.

Відповідно до абзацу третього додатку «Б» до ДБН В.2.3-15:2007 автостоянка - це спеціально обладнана відкрита площадка для постійного або тимчасового зберігання легкових автомобілів та інших мототранспортних засобів.

Зазначеними нормами передбачається влаштування тимчасового приміщення для обслуговуючого персоналу, яке може бути демонтовано після припинення права (оренди, користування) на земельну ділянку, а не будівництво капітального нерухомого майнового комплексу, загальною площею 36,1 кв.м., з підвальним приміщенням площею 13,8 кв.м.

Пунктом 5.1 ДБН В.2.3-15:2007 передбачено, що у складі автостоянок для постійного зберігання автомобілів повинні бути відкриті площадки для стоянки автомобілів, приміщення для чергових і зберігання інвентаря, відповідні елементи інженерного обладнання та благоустрою, а також, за необхідності та технічної можливості, можуть бути - пости технічного огляду та дрібного технічного ремонту і миття автомобілів, включаючи пункти-пости самообслуговування - оглядові ями (естакади), місця чищення салону автомобіля. Такі автостоянки можуть бути обладнані сонцезахисними навісами, вітрозахисними стінками, декоративним сонцезахисним і шумозахисним озелененням.

Пунктом 5.9 вказаних ДБН передбачено, що на автостоянках з 50 і більше місцями постійного та тимчасового зберігання автомобілів при головному в`їзді-виїзді повинен влаштовуватися контрольно-пропускний пункт (приміщення для обслуговуючого персоналу, туалету та інше), обладнаний майданчик для зберігання протипожежного інвентарю, встановлення контейнерів-сміттєзбірників.

Статтею 179 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з частиною першою статті 188 ЦК України якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ).

Автостоянка є об`єктом нежитлової нерухомості.

Автостоянка, відносно оподаткування якої податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виник спір в цій справі, використовується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 як суб`єктом господарювання малого бізнесу.

Автостоянка, в якій провадить господарську діяльність позивач як суб`єкт господарювання, складається, зокрема, з тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності та/або малих архітектурних форм.

Виходячи з приведених норм права та установлених обставин справи, автостоянка не є об`єктом нерухомого майна, оскільки утворюється за рахунок інших речей (огорожі, твердого покриття, освітлення, приміщень для обслуговування персоналу), які не є об`єктами нерухомого майна розумінні статті 181 ЦК України, оскільки вони безпосередньо не пов`язані з земельною ділянкою.

Відтак, об`єкти нежитлової нерухомості, які розташовані на території автостоянки, що належить позивачу, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як інші об`єкти відповідно до пункту «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, тому суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення №1-0465-UA0033698 від 28 грудня 2023 року про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у сумі 4225,00 грн.

Доводи апелянта спростовані приведеними висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року в справі № 160/7225/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року в справі № 160/7225/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 18 серпня 2025 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 18 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко