Справа № 420/19967/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/19967/24
Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого-судді Градовського Ю.М., суддів: Бітова А.І., Єщенка О.В., розглянувши питання про відкриття за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури Раковича Максима Миколайовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2024р. по справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛІРА» про стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024р. Одеське ОВФСЗОІ звернулося до суду із позовом до ТОВ «СОЛІРА», у якому просило:

- стягнути з ТОВ «СОЛІРА» на користь Одеського ОВФСЗОІ адміністративно-господарські санкції у розмірі 36 077,31грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 937,95грн..

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

10.06.2025р. до суду надійшла апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури Раковича Максима Миколайовича в інтересах держави в особі Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5.11.2024р., у якій, зокрема, заявник просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2025р. апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури Раковича М.М. залишено без руху, у зв`язку із необхідністю подання до суду заяви з належним обґрунтуванням, підтвердженим достатніми доказами, щодо наявності підстав для представництва заступником керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.

23.06.2025р. до суду надійшла пояснення заступника керівника Одеської обласної прокуратури Раковича М.М. на виконання вимоги ухвали апеляційного суду від 16.06.2025р., у яких прокурор зазначає, що хоча уповноваженим органом, тобто Одеським обласним відділенням ФСЗОІ, і вжито певних заходів, направлених на усунення порушення інтересів держави, останні були недостатні, оскільки судом апеляційної інстанції відмовлено у відкритті апеляційного провадження. З викладеного вбачається, що компетентним органом (позивачем) здійснено захист інтересів держави неналежним чином через неефективне здійснення процесуальних прав позивача, тому у заступника керівника Одеської обласної прокуратури наявні достатні підстави для представництва інтересів держави в суді у даній адміністративній справі шляхом подачі апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2024р..

Розглянувши пояснення заступника керівника Одеської обласної прокуратури, судова колегія зазначає наступне.

Згідно п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.3 ст.53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду, зокрема подає апеляційну скаргу.

Частиною 3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» (далі Закон №1697-VII) передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Абзацами 1-4 ч.4 ст.23 Закону №1697-VII встановлено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Конституційний Суд України у пункті 4 мотивувальної частини рішення від 8.04.1999р. №3-рп/99 наголосив, що з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Аналіз статті 23 Закону №1697-VII дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, що перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Сама по собі обставина не звернення позивача/позивачів з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом/органами своїх функцій із захисту інтересів держави.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019р. у справі №826/13768/16.

Як встановлено апеляційним судом, Одеське обласне відділення ФСЗОІ реалізувало своє право на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2024р. у справі №420/19967/24 шляхом звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Водночас, у цій справі Одеським обласним відділенням ФСЗОІ не було дотримано вимог КАС України щодо належного оформлення апеляційної скарги в частині надання документу про сплату судового збору, доказів про направлення апеляційної скарги відповідачу, зазначення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, з огляду на що суд застосував передбачений процесуальним законом механізм та постановив відповідні ухвали: про залишення апеляційної скарги без руху та в подальшому про відмову у відкритті апеляційного провадження (на підставі п.4 ч.1 ст.299 КАС України).

Колегія суддів зауважує, що у цього випадку не йдеться мова про пасивну поведінку позивача та його бездіяльність щодо оскарження судового рішення, адже ним були вчинені юридично значимі та передбачені процесуальним законом дії, спрямовані на захист інтересів держави у справі №420/19967/24 шляхом оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Разом із тим, недотримання позивачем вимог процесуального законодавства при реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення не може слугувати підставою для звернення заступника керівника Одеської обласної прокуратури Раковича М.М. з апеляційною скаргою замість нього, позаяк це призведе до порушення принципу юридичної визначеності та рівності учасників справи перед законом і судом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2025р. у справі №373/68/24.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що заступником керівника Одеської обласної прокуратури Раковичем М.М. не доведено факту неналежного виконання Одеським обласним відділенням ФСЗОІ своїх обов`язків щодо захисту державних інтересів як підстави для звернення до суду з апеляційною скаргою відповідно до ст.23 Закону №1697-VII.

Таким чином, звертаючись до апеляційного суду, заступник керівника Одеської обласної прокуратури перекладає на себе компетенцію відповідних уповноважених органів за відсутності на це визначених законодавчих підстав.

Відповідно до ч.4 ст.53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно п.1 ч.4 ст.298 КАС України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

На підставі наведеного, зважаючи на те, що заступником керівника Одеської обласної прокуратури не підтверджено наявність у нього адміністративної процесуальної дієздатності на звернення до суду з апеляційною скаргою в інтересах держави, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги скаржнику.

Керуючись ст.ст.169,296,298,325 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури Раковича Максима Миколайовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2024р. по справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛІРА» про стягнення повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий-суддя Ю.М. Градовський

Судді А.І. Бітов

О.В. Єщенко