Справа № 440/15512/24
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/15512/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Васюти В.М.

представника заявника Масюк П.С.,

розглянувши у судовому засіданні звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії 89 №02 від 25 листопада 2024 року (вих. №158522/01-16 від 25 листопада 2024 року);

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального та пільгового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 28 серпня 1991 року по 27 вересня 1998 року, з 19 березня 1999 року по 09 жовтня 2001 року на посаді санітарки, молодшої медсестри палатної 26 відділення КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради";

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 18 листопада 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази, а ухвалою від 20 січня 2025 року витребувано докази від Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії 89 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 02 від 25 листопада 2024 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати у подвійному розмірі до стажу ОСОБА_1 періоди її роботи в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева" з 28 серпня 1991 року по 27 вересня 1998 року та з 19 березня 1999 року по 09 жовтня 2001 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 18 листопада 2024 року; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у справі №440/15512/24 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року по справі № 440/15512/24 в частині задоволення позову - залишено без змін.

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача (представника) від 29 червня 2025 року щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №440/15512/24, в якій заявник просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області подати звіт про виконання судового рішення у справі №440/15512/24 у десятиденний строк.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року (з урахуванням ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року про виправлення описки) заяву позивача (представника) щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №440/15512/24 задоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24 у строк до 11 серпня 2025 року з відповідними підтверджуючими доказами щодо його виконання, зокрема, з доказом скасування рішення про відмову у призначенні пенсії 89 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 02 від 25 листопада 2024 року; розрахунком страхового стажу ОСОБА_1 (в тому числі в частині зарахування у подвійному розмірі до її стажу періодів її роботи в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева" з 28 серпня 1991 року по 27 вересня 1998 року та з 19 березня 1999 року по 09 жовтня 2001 року); доказом на підтвердження повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 18 листопада 2024 року.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду надійшов звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24, в якому управління просить прийняти та затвердити звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року по адміністративній справі №440/15512/24; звільнити керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від сплати штрафу на підставі доказів, які підтверджують виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі № 440/15512/24; у разі відмови в затвердженні звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі № 440/15512/24 продовжити строк для подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі № 440/15512/24.

11 серпня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача, у якій вона просить: постановити ухвалу про відмову у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про виконання рішення суду в адміністративній справ №440/15512/24; накласти штраф у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, 60 560,00 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок) на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме: половину штрафу (50%) у розмірі 30280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок) стягнути на користь Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України); половину штрафу (50%) у розмірі 30280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок) стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); змінити спосіб та порядок виконання судового рішення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 18.11.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; встановити новий строк подання звіту; розгляд звіту провести за участі представника позивача, адвоката Масюк Поліни Станіславівни.

Вказана заява обґрунтована тим, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24 набрало законної сили 28 травня 2025 року, проте наразі є невиконаним в повному обсязі, а саме: судами першої та апеляційної інстанції чітко та однозначно зазначено про те, що ОСОБА_1 досягла віку, необхідного для призначення пенсії на Списком №2. Разом з тим, у рішенні про відмову у призначенні пенсії на заміну рішення від 25 листопада 2024 року (№02 від 17.06.2025) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначено: Оскільки рішенням суду не зобов`язано призначити пенсію за віком згідно п.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у призначенні пенсії за віком відмовлено, за відсутності пенсійного віку. Пенсійним органом грубо проігноровано висновки судів щодо достатності пенсійного віку у ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком. Рішення відповідача винесене на заміну не відповідає суті правової позиції судів у справі. Пенсійний орган проігнорував висновки суду, які викладені в рішенні від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24 та прийняв рішення, протилежне від того, яке повинен був прийняти, що свідчить про неповагу з боку відповідача до судової гілки влади. Відповідачем проігноровано позицію Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, яка у силу положень частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає врахуванню у роботі державних органів. Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Норма про накладення штрафу за своє правовою природою є імперативною. При цьому відповідачем не підтверджено: здійснення дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, є достатніми і вичерпними; відсутність бюджетних асигнувань та вжиття заходів для їх встановлення. З таких обставин клопотання відповідача про звільнення керівника ГУ ПФУ у Дніпропетровській області від сплати штрафу не підлягає задоволенню. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання судового рішення, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду; мають враховуватися усі обставини, які стали причиною невиконання судового рішення, надаватися оцінка діям боржника його посадових осіб, спрямованих на виконання судового рішення, ступінь вини та обсяг законодавчо визначених повноважень, а також статус такого боржника тощо (постанова Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19 (адміністративне провадження № К/9901/7195/20). Повторне винесення рішення про відмову у призначенні пенсії з тих самих підстав (недосягнення пенсійного віку), яким суд вже надав правову оцінку (як помилковим, протиправним) свідчить про недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, з метою ухилення останнього від виконання рішення суду. З огляду на винесення нового рішення від 17 червня 2025 року №02 про відмову у призначенні пенсії, виконання рішення у справі по суті є не лише ускладненим, а й неможливим. З огляду на вказане та через штучно створені пенсійним органом перешкоди у виконанні рішення у справі, наявні підстави для заміни способу та порядку виконання судового рішення та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 18 листопада 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Також від позивача (представника) до суду надійшло клопотання у порядку статті 249 КАС України, в якому вона просить зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону через невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі Nє440/15512/24 та зобов?язати начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб, відповідальних за прийняття рішень №02 від 25 листопада 2024 року та від 17 червня 2025 року Головного управління Пенсійного фонду У країни в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії, а саме: начальника відділу призначення пенсії ОСОБА_2 , заступника начальника відділу призначення пенсії ОСОБА_3 , головного спеціаліста відділу призначення пенсій Оксани Гармаш.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №є440/15512/24 встановлено факт протиправності рішення про відмову у призначенні пенсії 89 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 02 від 25 листопада 2024 року, зокрема з підстав невідповідності правовим позиціям Верховного Суду. Рішення про відмову у призначенні пенсії 89 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 02 від 25 листопада 2024 року винесено начальником відділу призначення пенсії ОСОБА_4 , головним спеціалістом відділу призначення пенсій Оксаною Гармаш. Повторне рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 02 від 17 червня 2025 року винесено заступником начальника відділу призначення пенсії ОСОБА_5 , головним спеціалістом відділу призначення пенсій Оксаною Гармаш. Таким чином, вказаними особами порушено, зокрема, пункт 9 частини першої статті 124, статті 129-1 Конституції України, частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року у справі № 440/15512/24 питання щодо розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням позивача та відповідача об 11:00 14 серпня 2025 року в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду за адресою: 36611, Полтавська область, м. Полтава, вул. Пушкарівська, 9/26.

Розглянувши звіт про виконання судового рішення та заявлені клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою та п`ятою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За приписами частин четвертої та сьомої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили, а обов`язок суб`єкта владних повноважень, який застосовує у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить норму права, з приводу застосування якої є висновок Верховного Суду, враховувати відповідний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду, існує безвідносно до змісту мотивувальної та резолютивної частин судового рішення, що набрало законної сили.

Головною метою судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі є реалізація завдання адміністративного судочинства, оскільки ефективний захист прав осіб завершується виконанням судового рішення.

Розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною третьою статті 382-1 КАС України передбачено, що встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Згідно з частиною першою статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Частиною другою статті 382-2 КАС України встановлено, що звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення; 5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; 6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

Відповідно до частини третьої статті 382-2 КАС України до звіту додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Частиною першою статті 382-3 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до положень частини другої статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 3822 цього Кодексу.

Поданий до суду звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24 за формою відповідає вимогам частини другої статті 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З`ясовуючи питання щодо фактичного виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24, судом встановлено наступне.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24, що набрало законної сили 28 травня 2025 року, визнано протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії 89 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 02 від 25 листопада 2024 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати у подвійному розмірі до стажу ОСОБА_1 періоди її роботи в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева" з 28 серпня 1991 року по 27 вересня 1998 року та з 19 березня 1999 року по 09 жовтня 2001 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 18 листопада 2024 року; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, суд, зокрема, виходив з того, що:

«Рішенням про відмову у призначенні пенсії 89 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 02 від 25 листопада 2024 року /а.с. 26/ відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за відсутності пенсійного віку.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року /надалі Закон №1788-XIІ/ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 12 Закону №1788-XIІ право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 "Пенсії за віком на пільгових умовах" Закону №1788-XIІ (із змінами, внесеними Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Аналогічні положення містить і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV /надалі Закон № 1058-ІV/.

Так, підпунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Водночас 23 січня 2020 року Конституційним Судом України прийнято рішення №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213?VIII.

Пунктом 1 резолютивної частини вказаного Рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б""г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини цього Рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б""г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини цього ж Рішення передбачено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;

в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;

г) жінки, які працюють трактористами-машиністами, машиністами будівельних, шляхових і вантажно-розвантажувальних машин, змонтованих на базі тракторів і екскаваторів, - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі;

д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;

е) жінки, зайняті протягом повного сезону на вирощуванні, збиранні та післязбиральній обробці тютюну, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

є) робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

ж) жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;

з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Працівникам інших виробництв, професій та посад дострокові пенсії залежно від умов праці (але не раніш як після досягнення 55 років чоловіками і 50 років жінками) можуть встановлюватися за результатами атестації робочих місць за рахунок коштів підприємств та організацій, призначених на оплату праці, які перераховуються до Пенсійного фонду України на виплату пенсій до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення цих списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" (стаття 13);

"При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік" (стаття 14);

"б) працівники, які здійснюють управління повітряним рухом і мають свідоцтво диспетчера:

чоловіки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 12 років 6 місяців роботи по безпосередньому управлінню польотами повітряних суден;

жінки - після досягнення 45 років і при загальному стажі роботи не менше 17 років 6 місяців, з них не менше 10 років роботи по безпосередньому управлінню польотами повітряних суден.

Зазначені працівники, звільнені від роботи по безпосередньому управлінню польотами повітряних суден за станом здоров`я (через хворобу), при наявності вислуги років у чоловіків не менше 10 років і у жінок не менше 7 років 6 місяців мають право на пенсію пропорційно відпрацьованому часу.

У вислугу років працівникам, які здійснюють управління повітряним рухом, зараховується також робота, зазначена у пункті "а" цієї статті.

Працівники, які здійснюють управління повітряним рухом і мають посвідчення (диспетчери, старші диспетчери, керівники польотів), мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах:

чоловіки - не менше 20 років;

жінки - не менше 17 років 6 місяців.

Порядок обчислення строків вислуги для призначення їм пенсій затверджується Кабінетом Міністрів України;

в) інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України:

чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах;

жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначених посадах.

У вислугу років працівникам інженерно-технічного складу зараховується також робота, зазначена в пунктах "а" і "б" цієї статті;

г) бортпровідники:

чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 15 років як бортпровідник;

жінки - після досягнення 45 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років як бортпровідниця" (пункти "б"-"г" статті 54) ".

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, положення статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які збільшували пенсійний вік для осіб, що мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, втратили чинність з 23 січня 2020 року та саме з цієї дати підлягає застосуванню норма статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах та стажу роботи. Перший із цих законів для жінок визначав вік - 50 років, а загальний стаж - не менше 20 років та пільговий стаж- не менше 10 років, тоді як другий закон визначав вік 55 років, а загальний стаж не менше 25 років та пільговий стаж - не менше 10 років.

В постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Враховуючи викладене, до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ №1-р/2020, а не норми Закону № 1058-ІV.

З тексту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах слугував висновок органу пенсійного фонду про недосягнення заявницею пенсійного віку.

Судом встановлено, що з письмовою заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіального органу ПФУ 18 листопада 2024 року, що не заперечується учасниками справи.

Отже, станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком вік ОСОБА_1 становив 51 роки (повних років), що визнається відповідачем в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, довід відповідача про недосягнення позивачем відповідного пенсійного віку, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, є помилковим.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії 89 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 02 від 25 листопада 2024 року прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню».

На виконання рішення суду у справі № 440/15512/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувало у подвійному розмірі до стажу ОСОБА_1 періоди її роботи в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева" з 28 серпня 1991 року по 27 вересня 1998 року та з 19 березня 1999 року по 09 жовтня 2001 року та повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 18 листопада 2024 року, що не заперечується позивачем.

Разом з тим, за наслідками повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 18 листопада 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 17 червня 2025 року прийнято рішення № 02 про відмову у призначенні пенсії на заміну рішення від 25 листопада 2024 року і при цьому таке рішення прийнято з підстави відсутності у заявника відповідного пенсійного віку.

Тобто підстава прийняття рішення № 02 від 17 червня 2025 року про відмову у призначенні пенсії аналогічна підставі прийняття рішення № 02 від 25 листопада 2024 року, яке визнано судом протиправним та скасовано.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при прийнятті рішення № 02 від 17 червня 2025 року не врахувало ані висновки суду першої інстанції щодо підстав протиправності та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 02 від 25 листопада 2024 року, ані висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм статті 13 Закону №1788-ХІІ (з урахуванням рішення КСУ № 1-р/2020) та статті 114 Закону № 1058-ІV, що викладені у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а та є обов`язковими для Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке у своїй діяльності застосовує вказані нормативно-правові акти, що містять норми права, з приводу застосування яких Великою Палатою Верховного Суду сформульовано правові висновки.

Відтак, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення № 02 від 17 червня 2025 року (на заміну рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 02 від 25 листопада 2024 року) не підтверджує виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24.

При цьому відповідачем не наведено обґрунтованих підстав, які ускладнюють виконання судового рішення в частині належного ( з урахуванням висновків суду першої інстанції та висновків Великої Палати Верховного Суду) повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 18 листопада 2024 року, а судом не встановлено наявності у відповідача об`єктивних перешкод для розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 18 листопада 2024 року з урахуванням правових висновків судів.

Суд зауважує, що ситуація щодо неприйняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідного рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 18 листопада 2024 року (а саме: рішення про призначення ОСОБА_1 з 18 листопада 2024 року пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення") триває вже декілька місяців.

Беручи до уваги викладене, суд не вбачає підстав для прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та доходить висновку про необхідність встановлення відповідачу нового строку для подання звіту про виконання рішення суду у справі №440/15512/24 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24 у строк протягом десяти календарних днів з дня отримання повного тексту цієї ухвали.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Відповідно до частини п`ятої статті 382-3 КАС України суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Суд враховує, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19 виклав правову позицію, в якій зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду.

Судовим розглядом встановлено, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 02 від 17 червня 2025 року (на заміну рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 02 від 25 листопада 2024 року) підписано заступником начальника відділу призначення пенсій Світланою Бобух та головним спеціалістом відділу призначення пенсій Оксаною Гармаш.

У поданому звіті начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Юрій Козак просить суд у разі відмови в затвердженні звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі № 440/15512/24 продовжити строк для подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі № 440/15512/24.

Станом на даний час судом не встановлено свідомого ігнорування та умислу на навмисне неналежне виконання рішення суду у цій справі ( в частині повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 18 листопада 2024 року) з боку керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що є умовою притягнення особи до відповідальності за статтею 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17, про те, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне наразі звільнити начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від сплати штрафу, обмежившись встановленням нового строку для подання звіту про виконання судового рішення.

Вирішуючи клопотання позивача (представника) про постановлення окремої ухвали в порядку статті 249 КАС України, суд виходить з наступного.

За приписами частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

З аналізу наведених норм слідує, що при виявленні під час розгляду справи порушення закону судом може бути постановлена окрема ухвала, де мають бути визначені вказівки щодо усунення порушень. При цьому, на переконання суду, реалізація права суду на постановлення окремої ухвали залежить від наявності/відсутності у суду інших процесуальних засобів для усунення виявленого під час розгляду справи порушення закону, тобто якщо усунення виявленого порушення закону не може бути досягнуто шляхом прийняття відповідного рішення суду, то є необхідність у викладенні вказівок щодо усунення порушення закону шляхом постановлення окремої ухвали.

У суду наразі відсутні підстави вважати, що у встановлений цією ухвалою новий строк для подачі звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24 це рішення суду залишиться невиконаним в частині належного повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 18 листопада 2024 року, а відтак клопотання позивача (представника) про постановлення окремої ухвали в порядку статті 249 КАС України не підлягає задоволенню.

Стосовно клопотання позивача (представника) про зміну способу і порядку виконання судового рішення шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 18 листопада 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що у разі постановлення судом ухвали про відмову у прийнятті звіту суд наділений правом вибору альтернативної поведінки щодо наслідків постановлення цієї ухвали, а саме: або встановити новий строк подання звіту або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Тобто наведеною нормою не передбачено одночасне встановлення судом нового строку подання звіту та зміна способу і порядку виконання судового рішення.

Суд зазначає, що 11 серпня 2025 року до суду надійшла заява позивача (представника), у якій вона просить:

1.постановити ухвалу про відмову у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про виконання рішення суду в адміністративній справ №440/15512/24;

2.накласти штраф у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, 60 560,00 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок) на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме: половину штрафу (50%) у розмірі 30280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок) стягнути на користь Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України); половину штрафу (50%) у розмірі 30280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок) стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

3.змінити спосіб та порядок виконання судового рішення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 18.11.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

4.встановити новий строк подання звіту;

5.розгляд звіту провести за участі представника позивача, адвоката Масюк Поліни Станіславівни.

Отже, у поданому клопотанні позивач (представник) на стадії розгляду звіту просить як встановити новий строк подання звіту, так і змінити спосіб та порядок виконання судового рішення, що не відповідає вимогам частини третьої статті 382-3 КАС України.

За такої обставини клопотання позивача (представника) про зміну способу і порядку виконання судового рішення слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 241-243, 248, 249, 378, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області новий строк для подання звіту про виконання рішення суду у справі №440/15512/24 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №440/15512/24 у строк протягом десяти календарних днів з дня отримання повного тексту цієї ухвали.

Клопотання заявника щодо винесення окремої ухвали в порядку статті 249 КАС України залишити без задоволення.

Клопотання заявника про зміну способу і порядку виконання судового рішення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст складено 19 серпня 2025 року.

Суддя Н.І. Слободянюк