Справа № 320/47397/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року № 320/47397/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в кому позивач просить суд:

- визнати недійсними та скасувати податкове повідомлення-рішення №-1006 від 05.05.2023, прийняте ГУ ДПС у Київській області;

- визнати недійсними та скасувати податкове повідомлення-рішення №-1006 від 05.05.2023 року, прийняте ГУ ДПС у Київській області;

- визнати недійсними та скасувати податкове повідомлення-рішення №-1006 від 05.05.2023 року, прийняте ГУ ДПС у Київській області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про відсутність порушень з його боку вимог податкового законодавства, а тому вважає оскаржувані рішення протиправними.

За час розгляду справи відповідачем не надано суду відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 16.02.2005 здійснює підприємницьку діяльність та є зареєстрованим Броварською районною державною адміністрацією (номер запису 2 000392) фізичною особою підприємцем, та являється платником єдиного податку ІІІ групи в розмірі 5%.

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців 17.07.2013 ОСОБА_1 має право здійснювати наступні види діяльності:

за КВЕД-2010: 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна - основний.

46.1. Виробництво промислового холодильного та вентиляційного устаткування;

82.99. Надання інших допоміжних комерційних допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у;

46.90. Неспеціалізована оптова торгівля.

Згідно відомостей витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позвиач має у приватній власності земельну ділянку площею 4.4600 га. (кадастровий номер :01:060:0005) цільового призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (11.02), категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, на якій знаходиться нежитлова будівля, завод вентиляційних виробів та холодильної техніки (І черга), загальною площею 3111 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

ГУ ДПС у Київській області прийнято податкові повідомлення-рішення №-1006 від 05.05.2023 - земельний податок з фізичних осіб у розмірі 18 046, 23 грн, та №-1006 від 05.05.2023 - земельний податок з фізичних осіб. У розмірі 17 068, 38 грн, якими на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання зі сплати земельного податку за податковий період 2023 рік.

Крім того, ГУ ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення №-1006 від 05.05.2023, яким позивачу визначено орендну плату з фізичних осіб у розмірі 2 692, 95 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пунктів 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до пункту 287.6 статті 287 Податкового кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За визначенням статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом 271.1 та 271.2 статті 271 Податкового кодексу України встановлено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Пунктом 286.5 статті 286 цього Кодексу встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Статтею 289 Податкового кодексу України встановлено, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Отже, аналіз вищевикладених норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

Пунктом 269.2 статті 269 Податкового кодексу України унормовано, що особливості справляння земельного податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Згідно підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

За змістом наведених норм права спрощена система оподаткування не звільняє суб`єкта господарювання від виконання податкових зобов`язань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 частини 297 Податкового кодексу України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

Як вже зазначалось, позивач є платником єдиного податку III групи (ставка єдиного податку 5%) з 01 січня 2012 року та здійснює господарську діяльність за КВЕД 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

При цьому, згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 має у приватній власності земельну ділянку площею 4.4600 га. (кадастровий номер :01:060:0005) цільового призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (11.02), категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, на якій знаходиться нежитлова будівля, завод вентиляційних виробів та холодильної техніки (1 черга), загальною площею 3111 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимогами підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За своєю правовою природою підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 Господарського кодексу України).

Частиною 2 статті 3 Господарського кодексу України встановлено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності.

Відповідно до роз`яснення визначення кодів видів економічної діяльності за КВЕД- 2005 та КВЕД-2010 клас 68.20 включає: надання в оренду та управління власним або орендованим нерухомим майном: багатоквартирними будівлями та житлом; нежитловими будівлями, у т.ч. виставковими залами, складськими приміщеннями; земельними ділянками; надання будівель, упоряджених або неупоряджених квартир чи апартаментів для довготермінового використання зазвичай на умовах щомісячної або річної оплати. Цей клас також включає: діяльність ринків; розроблення будівельних проектів для власного використання; експлуатацію житлових мобільних комплексів; надання приміщень виключно для утримання тварин.

На підтвердження здійснення підприємницької діяльності за вказаним КВЕД позивачем суду надано договір оренди нежитлового приміщення кв.м. № 01032019 від 01.03.2019, укладеного з ТОВ «Пухівський вентиляційний завод» (орендар). Предметом даного договору є оренда будівлі та частини земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

Також ФОП ОСОБА_1 від 01.01.2023 за Договором оренди нежитлового приміщення № 010123, укладеного з орендарем - ТОВ «РОЗУМНА АВТОМАТИКА» та договір оренди нежитлового приміщення від 01.08.2014 № 0108/14-4, укладеного з ТОВ «ВЕНТ ФАРМ» (орендар).

Отже, за умовами наданих договорів оренди, використання для ведення підприємницької діяльності позивача нежитлового приміщення є неможливим без використання земельної ділянки, на якій вказане приміщення знаходиться, оскільки нежитлове приміщення з відведеною під нього земельною ділянкою не можуть розглядатися як окремі об`єкти нерухомого майна, що окремо використовуються у господарській діяльності.

Враховуючи умови договірних відносин позивача щодо здачі в оренду належних йому на праві приватної власності приміщень (будівлі) та земельної ділянки, наявності доказів отримання позивачем від такої підприємницької діяльності доходу, що кореспондується із визначеними за КВЕД видами діяльності позивача, суд вважає достатніми надані докази на підтвердження використання у своїй підприємницькій діяльності належної йому на праві власності земельної ділянки, що свідчить про правомірність його звільнення сплати земельного податку на підставі підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, та відповідно, про протиправність оскаржуваних рішень відповідача.

Окремо щодо податкового повідомлення-рішення №-1006 від 05.05.2023 - орендна плата з фізичних осіб у розмірі 2 692, 95 грн, суд зазначає таке.

09 грудня 2008 року між Пухівською сільською радою Броварського району Київської області та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди земельної ділянки для будівництва під`їздної дороги в межах с. Пухівка №2947.

Рішенням Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 24.01.2019 розірвано Договір оренди №2947 від 09.12.2008 року, укладений між Пухівською сільською радою Броварського району Київської області та ОСОБА_1 .

Отже, ГУ ДПС у Київській області безпідставно прийнято оскаржуване рішення щодо стягнення з позивача орендної плати з фізичних осіб за таку земельну ділянку.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1 073, 60 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області (03151, місто Київ, вулиця Святослава Хороброго, будинок 5а; код ЄДРПОУ ВП 44096797) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 05.05.2023 №-1006, №-1006 та №-1006.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати у розмірі 1 073, 60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.