Справа № 640/14191/21
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року Справа№640/14191/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Галатіної О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3, ), Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, м. Львів, просп. В`ячеслава Чорновола, 4, ) про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі Відповідач 1), Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі Відповідач 2), з урахуванням уточнених позовних вимог про:

- визнання неправомірними дії/бездіяльність:

Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру:

- щодо неналежного розгляду заяви (скарги) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 01 жовтня 2020 року;

- щодо тривалого невжиття заходів з приводу створення Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області недійсних Поземельних книг земельних ділянок із кадастровими номерами :06:002:0001, :06:002:0003, :06:002:0009 як в паперовій так і в електронній формі, а також зберігання та надання інформації ним на підставі цих документів (або ухилення від надання такої) іншим органам чи позивачу;

Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо створення, недійсних Поземельних книг земельних ділянок із кадастровими номерами :06:002:0001, :06:002:0003, :06:002:0009, а також зберігання та надання інформації на підставі цих документів (або ухилення від надання такої) іншим органам чи позивачу;

- зобов`язання відповідачів:

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області - усунути порушення в оформленні аркушів Поземельних книг земельних ділянок із кадастровими номерами :06:002:0001, :06:002:0003, :06:002:0009 як в паперовій так і в електронній формі, а також інших документів (при необхідності) згідно з вимогами законодавства та надати позивачу належним чином завірені копії виправлених Поземельних книг;

Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру - здійснити нагляд за дотриманням Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області земельного законодавства при оформленні Поземельних книг земельних ділянок із кадастровими номерами :06:002:0001, :06:002:0003, :06:002:0009 у відповідності до вимог закону;

зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Львівській області (; адреса: проспект В`ячеслава Чорновола, 4, м. Львів, 79019) і Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру України (; адреса: вул. Святослава Хороброго, 3, м. Київ, 03151) відшкодувати матеріальну і моральну шкоду, яка завдана ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ) у розмірі, що становить 2353,5 розмірів мінімальних заробітних плат, розподіливши вказану суму відшкодування між обома відповідачами порівну із врахуванням наступних складових компенсаційних виплат:

судові витрати (втрати) - у розмірі, що становить 0,1 розмір мінімальної заробітної плати;

втрати, пов`язані із неправомірними діями відповідачів - у розмірі, що становить 2294,4 розмірів мінімальної заробітної плати;

компенсація за завдану моральну шкоду - у розмірі, що становить 59 розмірів мінімальної заробітної плати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до Держгеокадастру із заявою (скаргою) від 01 жовтня 2020 р. «Щодо проведення розслідування і надання інформації».

Щодо неправомірних дій (бездіяльності) Держгеокадастру України.

Згідно з положеннями статті 19 Закону України «Про звернення громадян», зокрема, органи державної влади, їх посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову, забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, у разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу.

Позивач звертає увагу суду на те, що із вказаними вище, а також іншими положеннями чинного законодавства України, які регулюють спосіб реагування суб`єкта владних повноважень на звернення громадян, Держгеокадастр був обізнаний із мотивувальної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2018 у справі № 826/3985/17.

У підпункті V.1. прохальної частини заяви від 01.10.2020 позивач просив: «Дати розпорядження начальнику Відділу з питань запобігання та виявлення корупції Держгеокадастру України здійснити перевірку земельно-кадастрових документів, які зберігаються у структурних підрозділах Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ш,одо земельних ділянок із кадастровими номерами: :06:002:0001, :06:002:0003 та :06:002:0009 на предмет їх відповідності вимогам законодавства у зв`язку із підозрою щодо вчинення відповідальними посадовими особами цих підрозділів корупційних або пов`язаних із корупцією дій/правопорушень. Для цього, зокрема:...».

У листі Держгеокадастру від 04.11.2020 № КО-2928/1-0.21-8119/6-20 відповідач-1, посилаючись на Закон України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19», наказ Держгеокадастру від 16.03.2020 № 85 «Про додаткові заходи запобіганню поширення корона вірусу (СОVID-19)» (із змінами) повідомив, що «... в апараті Держгеокадастру до 03 квітня 2020 року або до покращення епідемічної ситуації в Україні вводяться обмежувальні заходи, зокрема, призупинено відрядження працівників Держгеокадастру, проведення засідань колегій робочих груп тощо.»

На підставі наведеного вище Держгеокадастр повідомив, що не має можливості відрядити своїх працівників для перевірки документів у відділі у м. Львові ГУ Держгеокадастру у Львівській області і рекомендував звернутись до правоохоронних органів. Нижче позивач наводить аргументи, які, на його думку, доводять неправомірність вказаної вище частини відповіді Держгеокадастру.

Держгеокадастр визнав, що викладене позивачем у заяві від 01.10.2020 дає підстави для звернення до правоохоронних органів, тобто для проведення перевірки у відділі у м. Львові ГУ Держгеокадастру у Львівській області. Типове положення від 17.03.2020 окреслює завдання, функції тощо як уповноваженого підрозділу з питань запобігання та виявлення корупції, так і уповноваженої особи з цих питань. Відповідач-1 не заперечив викладеному у заяві позивача від 01.10.2020, що в апараті Держгеокадастру діє Відділ з питань запобігання та виявлення корупції. В той самий час, Держгеокадастр у своїй відповіді не довів (не зазначив), що в Головному управлінні Держгеокадастру у Львівській області діє уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції. За наявності такої уповноваженої особи, пояснення Держгеокадастру про неможливість відрядження ним працівників по причині епідемічної ситуації можна трактувати лише як спосіб ухилення від проведення перевірки, оскільки у цьому випадку немає потреби відряджати працівників.

Крім того, відповідач-2 у листі від 25.01.2021 № 31-13-0.6-437/2-21 зазначив наступне: «Головне управління Держгеокадастру у Львівській області і/або Відділ Держгеокадастру у м. Львові, а також юридичні особи, правонаступниками яких є ці органи, передавали/передають інформацію про власників земельних ділянок, їх площу тощо до Держгеокадастру України за письмовим (електронним) запитом останніх (Головний офіс Держгеокадастру України розташований за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3, 03151.»

Таким чином, Держгеокадастр мав всі правові підстави і можливості для того, щоб працівник Відділу з питань запобігання та виявлення корупції Держгеокадастру витребував у відповідача-2 копії вказаних вище Поземельних книг у електронній формі, здійснив їх перевірку та надав позивачу запитувану інформацію за підпунктами V.1.2, V.1.4 і V.1.5. звернення від 01.10.2020.

У підпункті V.1.6. прохальної частини заяви від 01.10.2020 позивач просив про наступне: «Перевірити факт наявності/відсутності Поземельної книги № :06:002:0003 у її паперовому та електронному варіанті. У випадку наявності Поземельної книги № :06:002:0003 у паперовому і/або електронному варіанті надати копії всіх її аркушів заявникам.»

У листі Держгеокадастру від 04.11.2020 № КО-2928/1-0.21-8119/6-20 відповідач-1 визнав, що «Поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0003 відкрито відповідно до вимог Закону та Порядку.»

Проте, до вказаного вище листа відповідача-1 не були додані копії аркушів Поземельної книги № :06:002:0003, а сам лист не містить жодних пояснень чому такі копії документів не надано.

Держгеокадастр мав правові підстави і можливість витребувати копії Поземельних книг у електронній формі в порядку, передбаченому пунктом 1 частини 3 розділу II Типового положення від 17.03.2020. Адже Держгеокадастр листом від 04.11.2020 фактично визнав, що Головне управління Держгеокадастру у Львівській області ввело Львівський окружний адміністративний суд в оману щодо відсутності Поземельної книги № :06:002:0003 і надало лист Відділу у м. Львові ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 24.07.2020 № 1044/409-20-0.37, який містив недостовірну інформацію.

Отже, Держгеокадастр міг надати копії аркушів запитуваного позивачем документа, здійснивши попередньо запит до відповідача-2 та отримавши від нього електронну копію Поземельної книги № :06:002:0003. Або ж, відповідач-1 повинен був навести обґрунтування того, чому він не може надати запитуваного документа.

Таким чином, наведене вище доводить, що Держгеокадастр листом від 04.11.2020 № КО-2928/1-0.21-8119/6-20 лише констатував наявність порушень, вчинених відповідачем-2: а) створення Поземельних книг №№ :06:002:0001, :06:002:0009, які не відповідали вимогам Тимчасового порядку № 174; б) введення в оману Львівського окружного адміністративного суду і позивача під час розгляду адміністративної справи № 380/1366/20 щодо відсутності Поземельної книги №:06:002:0003.

Держгеокадастр не вжив заходів, які визначені, зокрема, положеннями статті 19 Закону України «Про звернення громадян», зокрема: не вжив заходів для надання позивачу запитуваної ним інформації (копії Поземельної книги №:06:002:0003); не вжив заходів щодо проведення розслідування у територіальному органі (у відповідача-2) на предмет створення земельно-кадастрових документів (поземельних книг) ділянок із кадастровими номерами: :06:002:0001, :06:002:0003 та :06:002:0009, що не відповідають вимогам законодавства, та на предмет можливості (підозри) щодо вчинення відповідальними посадовими особами цього органу корупційних або пов`язаних із корупцією дій/правопорушень; не вжив заходів для приведення вказаних щойно поземельних книг до вимог законодавства України.

Як видно вже з копії титульного аркуша Поземельної книги № :06:002:0003 і аркуша «Зміст Поземельної книги» № :06:002:0003 (додаток [59], сторінки 1, 2), на цих аркушах відсутній підпис і печатка саме того кадастрового реєстратора, який відкривав дану Поземельну книгу, а саме: немає підпису і печатки державного кадастрового реєстратора Рудько Юлії Сергіївни, прізвище якої вказано на цих аркушах.

Отже, ця книга не відповідає вимогам Порядку № 1051, в абзаці 2 пункту 53 якого вказано наступне: «Кожен аркуш Поземельної книги в паперовій формі засвідчується підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюється його печаткою. Не завірені підписом і не скріплені печаткою Державного кадастрового реєстратора записи у Поземельній книзі в паперовій формі вважаються недійсними.».

З Поземельної книги № :06:002:0003 видно, що на сторінках 1 (титульній), З, 9, 12, 14, 16 повинні були бути печатки у місцях, де вказано «М.П.», яких також немає. Позивач ще раз звертає увагу суду, що печатка особи Волошкевич Оксани Богданівни, яка завіряла аркуші цього документу, не є печаткою особи, яка вносила відомості до книги.

З титульної сторінки видно, що «Поземельну книгу відкрито 15.01.2003 р.». Натомість, як згадано вище, першим нормативно-правовим актом, який регулював, зокрема, порядок ведення Поземельних книг, був Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений Наказом Держкомзему від 02 липня 2003 року № 174.

Є очевидним, що Поземельна книга, а тим більше в її електронній (цифровій) формі, не могла бути створена до того, як набрав чинності нормативно-правовий акт, який регулював порядок створення Поземельної книги, зміст її аркушів тощо!

Із записами Поземельної книги № :06:002:0003 повинен був бути ознайомлений власник даної земельної ділянки, тобто позивач. Про це свідчать передбачені у її формі пункти (записи).

Позивач звертає увагу на те, що з Поземельної книги № :06:002:0003 видно, що всі записи у неї вносились лише з 2016 року.

Отже, розділ 3 Поземельної книги № :06:002:0001 «Земельна ділянка. Право власності, постійного користування. Запис про виникнення права» був сформований 23.03.2021 року.

Додатково позивач звертає увагу суду також на те, що, наприклад, на сторінці 11 даної Поземельної книги (Розділ 3) представлені «Відомості про документ, що посвідчує право». Проте, у цій частині (таблиці) документа вказані лише серія і номер державного акта. Відсутні записи у графах: «Дата державної реєстрації», «Реєстраційний номер» та інших.

Отже, Поземельна книга № :06:002:0003, яка ніби була відкрита відповідачем-2 15.01.2003, є недійсним документом, а твердження Держгеокадастру у листі від 04.11.2020 № КО-2928/1-0.21-8119/6-20, що цей документ відповідає вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051, є неправдивим.

Щодо неправомірних дій Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

При примусовому виконанні рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі № 380/1366/20 (дивитись вище пункти 126 - 130) відповідач-2 надіслав позивачу лист від 25.01.2021 № 31-13-0.6-437/2-21.

Вказаний вище лист відповідача-2 містить протилежну інформацію до тієї, яка була представлена Львівському окружному адміністративному суду листом від 24.07.2020 № 1044/409-20-0.37 в частині наявності/відсутності Поземельної книги із кадастровим № :06:002:0003:

«Станом на даний час в Поземельних книгах земельних ділянок, які є у власності гр. ОСОБА_1 , фігурують земельні ділянки: :06:002:0001 (дата внесення запису до Поземельної книги - 17.05.2005) загальною площею 0,1000 га (частка у праві власності Хліпальського - 2/3) із земель житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, а також :06:002:0003 (дата внесення запису до Поземельної книги - 15.01.2003) загальною площею 0,1123 га ...».

Наведене вище доводить, що при розгляді адміністративної справи № 380/1366/20 Головне управління Держгеокадастру у Львівській області неправомірно ухилилось від надання на вимогу суду Поземельної книги № :06:002:0003.

Факт надання відповідачем-2 недостовірної інформації щодо Поземельної книги № :06:002:0003 підтверджений листом Держгеокадастру від 04.11.2020 № КО- 2928/1-0.21-8119/6-20: «Поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0003 відкрито відповідно до вимог Закону та Порядку.»

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надало листом від 25.01.2021 № 31-13-0.6-437/2-21недостовірну інформацію щодо дати внесення запису до Поземельної книги :06:002:0003. З наведеної вище у пункті 174 цитати видно, що відповідач-2 зазначив, що у вказану Поземельну книгу внесено запис 15.01.2003.

Недостовірність такої інформації доводиться тим, що Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель був затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 р. № 174, що згадано вище. Отже, датою внесення запису (відкриття) Поземельної книги :06:002:0003 не могло бути 15.01.2003, оскільки на цю дату ще не існувало самих Поземельних книг (вимог до їх оформлення тощо), які були впроваджені згаданим Тимчасовим порядком лише з 02.07.2003 року.

Від відповідача 1 надійшов відзив на адміністративний позов. Так, у відзиві представник відповідача зазначає, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі і є безпідставним та необґрунтованим.

В першу чергу вважаємо за необхідне зазначити, що відповідно до наказу Держкомзему України від 02.07.2003 № 174 « Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» (втратив чинність від 20.08.2012 ) було дано визначення наступним термінам:

- адміністратор державного реєстру земель (далі -адміністратор) - Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах (далі - Центр ДЗК), що забезпечує створення та функціонування державного реєстру земель, відповідає за достовірність і збереження даних, захист від несанкціонованого доступу та руйнування бази даних АС ДЗК, має повний прямий доступ до бази даних АС ДЗК;

- державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК;

- оператори державного реєстру земель (далі-оператори) - структурні підрозділи Центру ДЗК, що проводять приймання, перевірку та систематизацію реєстраційних карток земельних ділянок, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, ведуть книгу реєстрації, формують Поземельну книгу та не мають прямого доступу до бази даних АС ДЗК.

Доречно зазначити, що відповідальність за формування та ведення поземельних книг покладається на осіб, які призначаються наказом оператора (реєстратора).

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю.

Відповідно до статті 9 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Надання відомостей з Державного земельного кадастру у визначених частиною першою статті 38 цього Закону випадках може здійснюватися також адміністраторами центрів надання адміністративних послуг у порядку, встановленому Законом України «Про адміністративні послуги», або уповноваженими посадовими особами виконавчих органів місцевого самоврядування, які успішно пройшли стажування у сфері земельних відносин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру. Цей Порядок визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 5 Порядку ведення Державного земельного кадастру до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Втручання будь-яких органiв, посадових i службових осiб, громадян чи їх об`єднань у дiяльнiсть Державного кадастрового реєстратора забороняється, кpiм випадкiв, встановлених Законом України.

Тобто, законодавством чітко визначено, що виключно державні кадастрові реєстратори здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку. Згідно з пунктом 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр.

Згідно з пунктом 9 Порядку, внесення відомостей до Державного земельного кадастру на території міста Львова у 2016 році здійснюється державними кадастровими реєстраторами Відділу Держгеокадастру у м. Львові Львівської області.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :06:002:0001, :06:002:0003, :06:002:0009 внесені до публічної державної кадастрової карти.

Одночасно повідомляємо, то відповідно до пункту 12 Порядку відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок), до повноважень державних кадастрових реєстраторів належить, зокрема, формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення їх зберігання.

Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа.

Поземельна книга в електронній (цифровій) формі засвідчується кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора. Не завірені кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора записи у Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі вважаються недійсними.

Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.

Поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0001 відкрито 17.05.2005. Відповідно до відомостей, які містяться в Поземельній книзі з кадастровим номером :06:002:0001: місце розташування: Львівська область, м. Львів, вулиця Лісна, 8а; цільове призначення та категорія земель: землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: обслуговування житлового будинку; код цільового призначення: 02.01; площа гектарів: 0.1000; форма власності: приватна власність. Власниками цієї земельної ділянки є ОСОБА_2 (1/3) та ОСОБА_1 (2/3), на підставі Державного акту на право власності ЯА №200373, дата запису 04.07.2016. .

Поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0003 відкрито 15.01.2003. Відповідно до відомостей, які містяться в Поземельній книзі з кадастровим номером :06:002:0003: місце розташування: АДРЕСА_3 ; цільове призначення та категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: для ведення садівництва; код цільового призначення: 01.05 для індивідуального садівництва; площа, гектарів: 0.1123; форма власності: приватна власність. Власником цієї земельної ділянки є ОСОБА_1 . Підстава виникнення права - державний акт II-ЛВ №11678. Відомості про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно отримані шляхом інформаційної взаємодії з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 10.06.2017. Дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 31.05.2017. Реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 20770448. Відомості про орган державної реєстрації прав - Львівський міський нотаріальний округ.

Поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0009 відкрито 09.09.2004. Відповідно до відомостей, які містяться в Поземельній книзі з кадастровим номером :06:002:0009: місце розташування: АДРЕСА_3 ; цільове призначення та категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: ведення садівництва; код цільового призначення 01.05; площа, гектарів: 0.1124; форма власності: приватна власність. Власником цієї земельної ділянки є ОСОБА_2 , підстава виникнення права - ЛВ №010794.

Інших відомостей в Поземельних книгах, крім координат поворотних точок меж земельних ділянок, кадастрових планів земельних ділянок, координат поворотних точок земельних ділянок, експлікації земельних угідь, опису меж земельних ділянок немає.

Державний кадастровий реєстратор, яким вносилися вищевказанi вiдомостi щодо земельних дiлянок з кадастровими номерами :06:002:0001, :06:002:0003, :06:002:0009 - ОСОБА_3 на пiдставi державних aктів про право власностi на землю.

Тобто, все вищенаведене свiдчить про вiдсутнiсть вiдомостей, що власниками земельних дiлянок з кадастровими номерами :06:002:0001, :06:002:0003, :06:002:0009 є iншi особи. Таким чином, Хлiпальський Юлiан Збiгневович та Хлiпальська Bipa Василiвна згiдно з вiдомостями, наявними в Держгеокадастрi, є єдиними власниками земельних дiлянок з кадастровими номерами :06:002:0001, :06:002:0003, :06:002:0009.

Згідно з відомостями Державного земельного кадастру площа земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0001 складає 0,1000 га; цільове призначення та категорія земель: землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: обслуговування житлового будинку.

Згідно з відомостями Державного земельного кадастру площа земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0003 складає 0,1123 га; цільове призначення та категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: для ведення садівництва.

Згідно з відомостями Державного земельного кадастру площа земельної ділянки кадастровим номером :06:002:0009 складає 0,1124 га; цільове призначення та категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: ведення садівництва.

Зазначаємо, що поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0001 відкрито 17.05.2005. Поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0003 відкрито 15.01.2003. Поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0009 відкрито 09.09.2004.

Відомості про внесення змін в Поземельні книги про зазначені земельні ділянки у частині зміни власника (землекористувача), не обліковуються.

Водночас зазначаємо, що земельні ділянки з кадастровими номерами :06:002:0002 (Державний акт серія ІІ-ЛВ № 011861) та :06:002:0004 (Державний акт серія II-ЛВ № 011679) були об`єднані. Внаслідок об`єднання утворилася земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:0009, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Доречно зазначити, що статтею 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру.

В свою чергу, відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону.

Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 травня 2014 року № 523 (в редакції із змінами, внесеними згідно з Розпорядженням КМ № 969-р від 18.08.2021) визначено перелік адміністративних послуг органів виконавчої влади, які надаються через центр надання адміністративних послуг, зокрема визначено такі адміністративні послуги як: надання відомостей з Державного земельного кадастру у формі копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Частиною восьмою статті 12 Закону України «Про адміністративні послуги» встановлено, що якщо адміністративні послуги надаються у центрах надання адміністративних послуг, суб`єктам надання адміністративних послуг забороняється приймати заяви, видавати суб`єктам звернення оформлені результати надання адміністративних послуг (у тому числі рішень про відмову в наданні адміністративних послуг) поза зазначеними центрами, їх територіальними підрозділами та віддаленими (у тому числі пересувними) робочими місцями адміністраторів, крім випадків подання заяв з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг.

Отже, надати копії поземельних книг на земельні ділянки є можливим лише через Центр надання адміністративних послуг, оскільки це адміністративна послуга.

Також вважаємо за необхідне пояснити, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: здійснює ведення Державного земельного кадастру, веде поземельні книги забезпечує створення, формування і ведення місцевого фонду документації із землеустрою.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №3613-VІ внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Статтею 20 Закону №3613-VІ встановлено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними, а внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Пунктом 139 Порядку №1051 визначено, що разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної чи іншої помилки) заінтересована особа письмово повідомляє про це за формою згідно з місцезнаходженням земельної ділянки. Технічний адміністратор Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в режимі реального часу забезпечує передачу повідомлення Державного кадастрового реєстратора до державного реєстратора прав на нерухоме майно, яким надсилалося повідомлення відповідно до пункту 139-1 цього Порядку. Відповідно до пункту 153 Порядку виправлення помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації. Системний аналіз вищенаведених норм дає змогу дійти висновку, що визнанню наявності помилки та набуттю підстав для її виправлення шляхом внесення відповідних змін до Державного земельного кадастру передує процедура встановлення недостовірної інформації в документації, у яку спочатку необхідно внести зміни.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №803/553/16 та від 18.11.2020 №240/4867/18.

Також повідомляємо, що наказами Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) № 102/20 від 17.03.2020 та № 277/21 від 27.05.2021 було затверджено Типові положення про уповноважений підрозділ (уповноважену особу) з питань запобігання та виявлення корупції. Доречно зазначити, що і Типові положення про уповноважений підрозділ (уповноважену особу) з питань запобігання та виявлення корупції не передбачали і не передбачають необхідності уповноваженими підрозділами з питань запобігання та виявлення корупції в Держгеокадастрі та його територіальних органах здійснювати перевірку земельно-кадастрових документів. Оскільки Закон України «Про землеустрій» визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування. Відповідно Закон України «Про землеустрій» встановлює вимоги як до змісту на наповнення до документації з землеустрою, так і визначає види документації з землеустрою. В свою чергу статті 186 та 186-1 Земельного кодексу України ( статтю 186-1 виключено на підставі Закону № 1423-1Х від 28.04.2021) визначали та визначають погодження і затвердження документації із землеустрою та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Проте і приписи статей 186 та 186-1 Земельного кодексу України не передбачали і не передбачають на даний час необхідності уповноваженими підрозділами з питань запобігання та виявлення корупції в Держгеокадастрі та його територіальних органах здійснювати перевірку земельно-кадастрових документів.

Тобто, твердження Позивача про необхідність проведення перевірки земельно-кадастрових документів Відділом з питань запобігання та виявлення корупції Держгеокадастру є необгрунованим і безпідставним.

Від відповідача 2 надійшов відзив на адміністративний позов. Представник відповідача 2 у відзиві зазначає, що що у Відповідача 2 наявні оригінали Поземельних книг на земельні ділянки з кадастровими номерами: :06:002:0001,:06:002:0009 у паперовій та електронній формі. Разом з тим, повідомляє, що Поземельна книга на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0003 міститься лише у електронній формі, оскільки ця земельна ділянка була сформована (право власності/користування на неї виникло) до дати прийняття наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року № 174, яким передбачалось відкриття та ведення Поземельних книг. Твердження позивача стосовно електронних поземельних книг земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, оформленні з порушенням законодавства не відповідають дійсності.

Відповідно п. 50 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (надалі - Порядок). Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа. Поземельна книга в електронній (цифровій) формі засвідчується кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора. Не завірені кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора записи у Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі вважаються недійсними.

Ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Звертаю увагу суду, що ДП «Центр ДЗК» переніс відомості з державного реєстру земель по даних земельних ділянках ( книги записів) до Державного земельного кадастру на підставі даних обмінного файлу, розробниками документацій з землеустрою на дані ділянки були ЛМВЦДЗК Кулик О., Липа Я. Головне управління Держгеокадастру у Львівській області не відкривало даних Поземельних книг, оскільки це здійснював Львівський міський відділ ЛРФ ДП «Центр ДЗК», відтак, Відповідач 2 жодних порушень чинного законодавства не здійснював.

Стосовно ознайомлення власника даної земельної ділянки із записами у поземельні книзі електронної форми слід зазначити, що це фактично виконати не можливо. Доказом цьому слугує, покроковий алгоритм дій державного кадастрового реєстратора у програмі Національно кадастрової системи.

Відповідно до ч.9 ст.21 Закону України « Про Державний земельний кадастр» відомості про речові права на земельні ділянки, що виникли до 1 січня 2013 року, вносяться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до Державного земельного кадастру із Державного реєстру земель та документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 1 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів, тому у даному розділі вказані лише серія і номер державного акта. Стосовно дій або бездіяльності державного кадастрового реєстратора слід зазначити, що відповідно до статті 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр» можуть бути оскаржені: до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин на території дії повноважень відповідного Державного кадастрового реєстратора, та до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, до суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. Відповідно ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених цим Законом. Таким чином, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, Позивач визначила неналежних відповідачів, оскільки внесення будь яких відомостей, змін чи доповнень до Поземельних книг відноситься до повноваження державного кадастрового реєстратора, який діє на власний розсуд.

Ч. 8 ст. 12 Закону України «Про адміністративні послуги» встановлено, що якщо адміністративні послуги надаються у центрах надання адміністративних послуг, суб`єктам надання адміністративних послуг забороняється приймати заяви, видавати суб`єктам звернення оформлені результати надання адміністративних послуг (у тому числі рішень про відмову в наданні адміністративних послуг) поза зазначеними центрами, їх територіальними підрозділами та віддаленими (у тому числі пересувними) робочими місцями адміністраторів, крім випадків подання заяв з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг. Відтак, у разі виявлення помилок слід звертатись до Центру надання адміністративних послуг з відповідною заявою.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Тобто, аналізуючи наведені положення законодавства, з урахуванням обставинами справи, а також зваживши на згадані вище роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо відшкодування моральної шкоди, то насамперед треба звернути увагу на те, що сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди, перенесення моральних страждань і переживань, ушкодження здоров`я. Зокрема, із тексту позовної заяви вбачається, що позивач, обгрунтовуючи вимоги в частині стягнення моральної шкоди вказує на те, що така полягає в «переживанні і тривозі, нервові перенапруження й переживання, розчарування», тобто як понесену моральну шкоду фізичною особою. В контексті спірних правовідносин саме на Позивача законодавець покладає обов`язок доведення факту завдання йому моральної шкоди, а також надання доказів на підтвердження того, що саме рішення відповідачів призвело до душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя. При цьому, Позивачем не представлено жодних доказів у вигляді, до прикладу довідок, чи листків тимчасової непрацездатності від лікаря, чи огляду у лікаря, якими начебто погіршився стан здоров`я Позивача.

29.11.2022 року Позивачем було надано відповіді на відзиви Відповідача 1 та Відповідача 2, в яких Позивач підтримав свою позицію викладену у позовній заяві, заперечував проти доводів Відповідачі викладених у відзивах та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

29.11.2022 року Позивачем було надано додаткові пояснення, які грунтуються на твердження аналогічних тим, що вже були наведені Позивачем у позовній заяві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2022 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання адміністративного позову до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

На виконання вимог Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ (далі - Закон) та визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України - наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок №399).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2025 року справу №640/14191/21 передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Галатіної О.О.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про необхідність прийняття адміністративної справи №640/14191/21 до свого провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Львівській областs про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

01.10.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру із заявою (скаргою), щодо проведення розслідування і надання інформації, в якій просили:

Дати розпорядження начальнику Відділу з питань запобігання та виявлення корупції Держгеокадастру України здійснити перевірку земельно-кадастрових документів, які зберігаються у структурних підрозділах Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, щодо земельних ділянок із кадастровими номерами: :06:002:0001, :06:002:0003 та :06:002:0009 на предмет їх відповідності вимогам законодавства у зв`язку із підозрою щодо вчинення відповідальними посадовими особами цих підрозділів корупційних або пов`язаних із корупцією дій/правопорушень. Для цього, зокрема:

Перевірити відповідність кількості аркушів та відображеної у них інформації Поземельної книги № :06:002:0001 у її паперовому варіанті аркушам цієї книги, наданим Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області Львівському окружному адміністративному суду, які зберігаються у томі 1 матеріалів справи № 380/1366/20 (аркуші №№ 236 - 239, 242) і представлені у додатках [2 - 6] до даної заяви.

Перевірити відповідність кількості аркушів та відображеної у них інформації Поземельної книги № :06:002:0001 у її електронному (цифровому) варіанті аркушам: а) цієї книги, що були надані Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області Львівському окружному адміністративному суду, які зберігаються у томі 1 матеріалів справи № 380/1366/20 (аркуші №№ 236 - 239, 242) і представлені у додатках [2 - 6] до даної заяви; б) Поземельної книги № :06:002:0001 у її паперовому варіанті.

Перевірити відповідність кількості аркушів та відображеної у них інформації Поземельної книги № :06:002:0009 у її паперовому варіанті аркушам цієї книги, наданим Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області Львівському окружному адміністративному суду, які зберігаються у томі 1 матеріалів справи № 380/1366/20 (аркуші №№ 240, 241, 243 - 246) і представлені у додатках [7 - 12] до даної заяви.

Перевірити відповідність кількості аркушів та відображеної у них інформації Поземельної книги № :06:002:0009 у її електронному (цифровому) варіанті аркушам: а) цієї книги, що були надані Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області Львівському окружному адміністративному суду, які зберігаються у томі 1 матеріалів справи № 380/1366/20 (аркуші №№ 240, 241, 243 - 246) і представлені у додатках [7 - 12] до даної заяви; б) Поземельної книги № :06:002:0009 у її паперовому варіанті.

Повідомити заявникам всі випадки невідповідності кількості аркушів та відображеної у них інформації Поземельних книг №№ :06:002:0001 та :06:002:0009 у їх паперовому і електронному варіанті відповідним аркушам, які зберігаються у матеріалах справи № 380/1366/20 Львівського окружного адміністративного суду, відповідно до викладеного вище у підпунктах V. 1.1 - V. 1.4, та надати заявникам копії всіх аркушів зазначених поземельних книг (представлених у паперовому і/або електронному варіанті вказаних книг), які не відповідають за змістом (відрізняються) від аркушів представлених в додатках (2-12) до даної заяви, в тому числі ті аркуші, які взагалі не були надані Головним управління Держгеокадастру у Львівській області суду.

Перевірити факт наявності/відсутності Поземельної книги № :06:002:0003 у її паперовому та електронному варіанті. У випадку наявності Поземельної книги № :06:002:0003 у паперовому і/або електронному варіанті надати копії всіх її аркушів заявникам.

Дати заявникам обгрунтовані і вичерпні відповіді (інформацію) щодо наступного.

По кожному аркушу Поземельної книги № :06:002:0001, які представлені у додатках [2 - 6] до даної заяви (а також у томі 1 матеріалів справи № 380/1366/20 Львівського окружного адміністративного суду, аркуші №№ 236 - 239, 242) дати обгрунтоване пояснення щодо його відповідності/невідповідності вимогам законодавства, чинного у період відкриття і/або внесення відомостей до даної книги, із врахуванням зауважень заявників, представлених у пунктах 11 - 19 даної заяви.

По кожному аркушу Поземельної книги № :06:002:0009, які представлені у додатках [7 - 12] до даної заяви (а також у томі 1 матеріалів справи № 380/1366/20 Львівського окружного адміністративного суду, аркуші №№ 240, 241, 243 - 246) дати обгрунтоване пояснення щодо його відповідності/невідповідності вимогам законодавства, чинного у період відкриття і/або внесення відомостей до даної книги, із врахуванням зауважень заявників, представлених у пунктах 20 - 28 даної заяви.

З посиланням на норми законодавства, чинного на час створення Поземельної книги № :06:002:0009, підтвердити або заперечити, що при формуванні земельної ділянки із кадастровим номером № :06;002:0009, яка була утворена в результаті об`єднання земельних ділянок з кадастровими №№ :06:002:0002 і :06:002:0004, у Поземельній книзі № :06:002:0009 повинні були бути наявні відомості (аркуші), в яких відображена інформація про земельні ділянки із скасованими кадастровими №№ :06:002:0002 і :06:002:0004.

Чи згідно законодавства, чинного у період з 15 січня 2003 року (дати видачі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1123 га з кадастровим № :06: 002:0003, виданого ОСОБА_1 на підставі ухвали Львівської міської ради № 102 від 31.10.2002, зареєстрованого 15.01.2003 у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 3-5-2 за № 1147) по 24 липня 2020 року (дати появи листа Відділу у м. Львові ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. від 24.07.2020 № 1044/409-20-0.37 з інформацією щодо поземельних книг, додаток [1]) нормативно-правовими актами було передбачено відкриття поземельної книги для земельної ділянки з вже присвоєним кадастровим номером і виданим Державним актом на право приватної власності на неї, із подальшим внесення до цієї книги інших відомостей про земельну ділянку. Відповідь надати із посиланням на конкретні пункти, частини тощо відповідних норм права, а також із врахуванням викладеного у пунктах 41 - 47 даної заяви.

Просимо дати повний перелік всіх нормативно-правових актів (включно з інструкціями і методичними вказівками, якщо такі розроблялись), чинних у період з 01 січня 2003 р. по 01 жовтня 2020 року, які визначали вимоги до переліку та змісту (наповнення) документів, що були підставою для формування поземельних книг (внесення у них інформації), а також визначали перелік всіх документів і відомостей, які повинні були бути відображені на аркушах поземельних книг.

Просимо дати повний перелік тих первинних документів, на підставі яких формуються дані/файли щодо земельних ділянок із кадастровими номерами №№ :06:002:0001, :06:002:0003, :06:002:0009, які передаються з 2003 року (у випадку земельної ділянки з кадастровим № :06:002:0009 - з 2004 р.) до податкового органу для нарахування земельного податку.

Просимо дати повний перелік тих первинних документів, на підставі яких формувались дані щодо земельних ділянок із кадастровими номерами №№ :06:002:0001, :06:002:0003, :06:002:0009, які вносились для відображення в публічній електронній кадастровій карті України.

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру листом від 04.11.2020 року № КО-2928/1-0.21-8119/6-20 на колективне звернення надала відповідь, в якій зокрема зазначила наступне.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», постанови Кабінету Міністрів України ві 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» та наказу Державної служби служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 16.03.2020 № 85 «Про додаткові заходи запобіганню поширення коронавірусу (СОVID-19)» (із змінами, внесеними наказом Держгеокадастру від 16.10,2020 р. № 435) в апараті Держгеокадастру до 03 квітня 2020 року або до покращення епідемічної ситуації в Україні вводяться обмежувальні заходи, зокрема, призупинено відрядження працівників Держгеокадастру, проведення засідань колегій, робочих груп тощо.

Враховуючи вищезазначене, відрядити працівників Держгеокадастру для встановлення факту відповідності документів, які зберігаються в архіві відділу у Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області документам, наданим Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області на судовому засіданні по адміністративній справі № 380/1366/20, яке відбулось 11 серпня 2020 року у Львівському окружному адміністративному суді - на сьогодні не має можливості.

Перевірка повідомлень про вчинення корупційних та/або пов`язаних з корупцією правопорушень, за які передбачена кримінальна або адміністративна відповідальність, віднесена до повноважень спеціально уповноважених суб`єктів у сфері запобігання корупції, визначених Законом України «Про запобігання корупції», в межах їх компетенції, зокрема, щодо можливого підроблення (на думку заявників) документів. У зв`язку з цим, ви можете звернутись до правоохоронних органів

Відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему України від 02.07.2003 №174, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за №641/7962 (втратив чинність на підставі наказу Мінагрополітики України від 07.07.2012 №408, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 липня 2012 року за №1244/21556), державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» здійснювалася реєстрація правовстрановлюючих документів на земельні ділянки, зокрема, формування поземельних книг.

Порядок ведення поземельних книг (структура, форма, порядок формування та оформлення) встановлено пунктом 12 Тимчасового порядку (у редакціях, які діяли на момент відкриття поземельних книг на вищезазначені земельні ділянки).

Поземельні книги на земельні ділянки з кадастровими номерами :06:002:0001, :06:002:0009 доданих до колективного звернення частково не відповідають вимогам пункту 12 Тимчасового порядку, зокрема:

Поземельна книга на земельну ділянку з кадастровим номерам :06:002:0001 не відповідає вимогам підпунктів 12.7.4 12.7.6, 12.8.1, 12.10 пункту 12 Тимчасового порядку у редакції від 09.05.2005;

Поземельна книга на земельну ділянку з кадастровим номерам :06:002:0009 не відповідає вимогам підпунктів 12.7.4 12.7.6, 12.8.1, 12.10 пункту 12 Тимчасового порядку у редакції від 02.07.2003;

Пунктом 12.8.2 пункту 12 Тимчасового порядку встановлено, що Поземельна книга закривається у випадках виділення, поділу або об`єднання' земельних ділянок шляхом внесення дати закриття Поземельної книги у відповідне поле на титульному аркуші і посвідчується підписом керівника оператора (реєстратора) та печаткою. Формою Поземельної книги не передбачалась наявність відомостей про кадастрові номери земельних ділянок, на підставі яких утворилась нова земельна ділянка.

Пунктом 4 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон) встановлено, що у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Відповідно до вимог пункту 116 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, у разі коли до Державного земельного кадастру вносяться відомості (зміни до них) про зареєстровану раніше земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, такі відомості (зміни до них) вносяться до неї після її відкриття відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. Поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номерам :06:002:0003 відкрито відповідно до вимог Закону та Порядку. Формування поземельних книг до 01.01.2013 здійснювалося відповідно до Земельного кодексу У країни (в редакції до 01.01.2013), Тимчасового порядку, Порядку ведення Поземельної книги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021 (втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051). З 01.01.2013 формування поземельних книг здійснюється відповідно до Закону та Порядку державними кадастровими реєстраторами відповідно до повноважень, визначених пунктом 6 Порядку. Згідно з вимогами статті 286.1 Податкового кодексу України підставою для нарахування нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Порядок взаємодії органів виконавчої влади щодо обміну інформацією, необхідною для обчислення і справляння плати за землю, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1066.

Згідно з відомостями Державного земельного кадастру:

земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:0001 сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 04.11.2004, розробленої Львівським міським відділом Львівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру»;

земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:0003 сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 18.02.2002, розробленої Львівським міським центром державного земельного кадастру;

земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:0009 сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 17.03.2004, розробленої Львівським міським відділом Львівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру».

Слід одразу зазначити, що земельна ділянка за кадастровим номером :06:002:0009, про яку позивач згадує в своїй позовній заяві, належить на праві власності ОСОБА_2 , яка не учасником справи.

А, отже, судом не досліджуються обставини, пов`язані з цією земельною ділянкою.

Щодо інших позовних вимог, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2015 № 15 встановлено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 та підп. підп. 9, 12, 23 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 21.05.2021 № 248, передбачено, що завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Львівської області.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: здійснює ведення Державного земельного кадастру, веде поземельні книги забезпечує створення, формування і ведення місцевого фонду документації із землеустрою.

Статтею 32 Закону України «Про землеустрій» визначено, що Державний фонд документації із землеустрою формується на основі збору, обробки, обліку матеріалів, отриманих в результаті здійснення землеустрою.

Порядок надходження та зберігання документації із землеустрою, визначений Положенням про Державний фонд документації із землеустрою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 № 1553

Пунктами 3, 5 Положення про Державний фонд документації із землеустрою визначено, що Державний фонд складається з Головного фонду документації із землеустрою, регіональних фондів документації із землеустрою - Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, місцевих фондів документації із землеустрою - адміністративних районів та міст обласного значення.

Регіональний фонд створюється, формується і ведеться головними управліннями Держгеокадастру в областях та м. Києві.

Таким чином, суд погоджується з твердженням відповідача 2 про те, що до компетенції Держгеокадастру не входить зберігання Поземельних книг та такі книги у нього відсутні.

Крім того, слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель тощо; землеустрій - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Закон України «Про Державний земельний кадастр» установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.

Стаття 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначає, що ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру. Державний земельний кадастр включає геопросторові дані, метадані та сервіси, оприлюднення, інша діяльність з якими та доступ до яких здійснюються у мережі Інтернет згідно із Законом України «Про національну інфраструктуру геопросторових даних».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Надання відомостей з Державного земельного кадастру у визначених частиною першою статті 38 цього Закону випадках може здійснюватися також адміністраторами центрів надання адміністративних послуг у порядку, встановленому Законом України «Про адміністративні послуги», або уповноваженими посадовими особами виконавчих органів місцевого самоврядування, які успішно пройшли стажування у сфері земельних відносин.

Вказаною нормою запроваджено механізм персоніфікації відповідальності посадових осіб, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру, шляхом визначення особливого правового статусу державного кадастрового реєстратора, що здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання відомостей із нього у складі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальних органів.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор:

здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей;

перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації;

формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг;

здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні;

присвоює кадастрові номери земельним ділянкам;

надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні;

здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі;

передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених цим Законом (ч.ч. 6, 7 ст. 9).

Вказана норма кореспондується із п. 5 Порядку ведення Державного земельного кадастру, яка визначає, що до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора і власну печатку, форми та опис яких визначаються Мінагрополітики.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених Законом України «Про Державний земельний кадастр».

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості Державного земельного кадастру є відкритими та загальнодоступними, крім випадків, передбачених цим Законом, та надаються у формі:

витягів з Державного земельного кадастру;

довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території);

викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану);

копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Для фізичних та юридичних осіб відомості Державного земельного кадастру надаються за бажанням заявника:

у паперовій формі;

в електронній формі через Публічну кадастрову карту, за умови електронної ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису та оплати послуг за надання відомостей з Державного земельного кадастру із застосуванням електронних платіжних засобів відповідно до Закону України «Про платіжні послуги».

Доступ до відомостей Державного земельного кадастру надається органам державної влади, органам місцевого самоврядування, нотаріусам, банкам та особам, які в установленому законом порядку внесені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, Державного реєстру оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів, у тому числі через Публічну кадастрову карту, що є частиною програмного забезпечення Державного земельного кадастру, за умови ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Відомості Державного земельного кадастру, отримані в паперовій чи електронній формі, мають однакову юридичну силу.

Для отримання відомостей Державного земельного кадастру в паперовій формі заявник або уповноважена ним особа подає Державному кадастровому реєстратору, адміністратору центру надання адміністративних послуг або уповноваженій посадовій особі виконавчого органу місцевого самоврядування (якщо надання таких відомостей здійснюється таким центром або виконавчим органом органу місцевого самоврядування):

заяву за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру;

документ про оплату послуг за отримання відомостей Державного земельного кадастру, крім випадків, визначених цим Законом;

документ, що підтверджує повноваження діяти від імені заявника (у разі подання заяви уповноваженою особою заявника).

У разі подання заяви органом державної влади, органом місцевого самоврядування в заяві зазначаються підстави надання відповідних відомостей з посиланням на норму закону, що передбачає право відповідного органу запитувати такі відомості, а також реквізити справи, у зв`язку з якою виникла потреба в отриманні відомостей.

Заява з доданими до неї документами подається заявником або уповноваженою ним особою особисто, надсилається поштою рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення або подається через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі подання заяви з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, оплата послуг за надання відомостей з Державного земельного кадастру здійснюється із застосуванням електронних платіжних засобів відповідно до Закону України «Про платіжні послуги».

Державний кадастровий реєстратор або інша особа, яка відповідно до абзацу першого цієї частини надає відомості з Державного земельного кадастру, протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви (у разі подання заяви про надання витягу з Державного земельного кадастру - у день надходження заяви) надає заявнику документ, передбачений частиною першою цієї статті, або мотивовану відмову в наданні такого документа.

Надання відомостей з Державного земельного кадастру або мотивованої відмови в наданні таких відомостей за бажанням заявника здійснюється Державним кадастровим реєстратором, адміністратором центру надання адміністративних послуг, уповноваженою посадовою особою виконавчого органу місцевого самоврядування особисто заявнику або шляхом направлення зазначеними особами поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення чи у формі електронного документа засобами телекомунікаційного зв`язку.

Статтею 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку:

а) кадастровий номер;

б) площа;

в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця);

г) склад угідь;

ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель);

д) нормативна грошова оцінка;

е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки;

є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки;

ж) кадастровий план земельної ділянки;

з) дата державної реєстрації земельної ділянки;

и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей;

і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

ї) дані про бонітування ґрунтів.

Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки.

Поземельна книга ведеться в паперовій та електронній (цифровій) формі.

Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

До Поземельної книги в паперовій формі долучаються всі документи, які стали підставою для внесення відомостей до неї.

Форма Поземельної книги та порядок її ведення визначаються Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Згідно ст. 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» при відкритті Поземельної книги відомості до неї вносяться на підставі документації, яка подана для державної реєстрації земельної ділянки (крім відомостей про власників та користувачів земельної ділянки).

Відомості про віднесення земельної ділянки до земель іншої адміністративно-територіальної одиниці, про зміну нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка відбулася внаслідок проведення нормативної грошової оцінки земель адміністративно-територіальних одиниць, про обмеження у використанні земель, встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, вносяться до Поземельної книги без подання заяв, зазначених у частині третій цієї статті, на підставі документації, яка є підставою для внесення таких відомостей, а також рішень про її затвердження (якщо згідно із законом документація підлягає затвердженню), поданої органом, що прийняв рішення про таке затвердження.

Зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом.

Для внесення змін до відомостей Поземельної книги щодо цільового призначення земельної ділянки, складу угідь, нормативної грошової оцінки, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) заявник подає до органу, який здійснює ведення Поземельної книги:

заяву за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру;

оригінали документації із землеустрою, технічної документації з оцінки земель, які згідно з цим Законом є підставою для внесення таких змін (крім випадків зміни виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель, що згідно з цим Законом не потребує розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки);

документацію із землеустрою, на підставі якої вносяться зміни до відомостей Державного земельного кадастру, у формі електронного документа (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).

Державний кадастровий реєстратор, обраний за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру за принципом випадковості, який здійснює ведення Поземельної книги, протягом чотирнадцяти робочих днів з дати реєстрації заяви вносить до Поземельної книги інформацію про зміну відомостей про земельну ділянку або надає мотивовану відмову у внесенні таких відомостей.

Відмова у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку надається у разі, якщо:

із заявою звернулася неналежна особа;

подані документи не відповідають вимогам законодавства;

заявлені відомості вже внесені до Поземельної книги.

Зміна найменування акціонерного товариства у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку.

У разі надання відмови з підстави, визначеної абзацом другим цієї частини, заявнику повідомляється найменування та адреса органу, до повноважень якого належить внесення змін до відомостей про відповідну земельну ділянку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2021 № 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру, відповідно до якого Поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об`єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107-137 цього Порядку (п. 49).

Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа.

Поземельна книга в електронній (цифровій) формі засвідчується кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора. Не завірені кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора записи у Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі вважаються недійсними.

Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки.

Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки (п. 50).

Внесення відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) формі є внесенням відомостей до Державного земельного кадастру (п. 51).

До Поземельної книги в електронній (цифровій) формі додаються електронні копії документів, що є підставою для внесення відомостей до неї (п. 52).

Поземельна книга в паперовій формі відкривається шляхом роздрукування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відповідної Поземельної книги в електронній (цифровій) формі.

Кожний аркуш Поземельної книги в паперовій формі засвідчується підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюється його печаткою. Не завірені підписом і не скріплені печаткою Державного кадастрового реєстратора записи у Поземельній книзі в паперовій формі вважаються недійсними (п. 53).

До Поземельної книги в паперовій формі додаються всі документи, що є підставою для внесення відомостей до неї (п. 54).

Поземельна книга відкривається одноразово в електронній і паперовій формі (крім випадку відновлення втраченої Поземельної книги) та ведеться постійно і безперервно.

У разі внесення відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку такі відомості вносяться до Поземельної книги:

в паперовій формі - Державним кадастровим реєстратором за місцем розташування земельної ділянки;

в електронній формі - Державним кадастровим реєстратором, обраним за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру за принципом випадковості (п. 54-1).

Державний кадастровий реєстратор забезпечує зберігання Поземельної книги в паперовій формі у порядку, визначеному Мінагрополітики (п. 55).

Державний кадастровий реєстратор несе відповідальність за:

1) ведення Поземельної книги відповідно до вимог, зазначених у цьому Порядку;

2) відповідність відомостей, зазначених у Поземельній книзі, відомостям, зазначеним у документах, що є підставою для їх внесення;

3) тотожність відомостей, зазначених у паперовій та електронній (цифровій) формі Поземельної книги.

Відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у документах, що є підставою для їх внесення до Поземельної книги, несуть особи, які видали (склали) такі документи (п. 56).

Виправлення технічних помилок у Поземельній книзі або на окремих її аркушах здійснюється відповідно до пунктів 138-161 цього Порядку (п. 63).

Невід`ємною складовою частиною Поземельної книги є кадастровий план земельної ділянки - картографічний документ, який створюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком 11 під час:

1) формування земельної ділянки;

2) надання відомостей з Державного земельного кадастру у формі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (п. 64).

Кадастровий план земельної ділянки складається в електронній (цифровій) та паперовій формі у масштабі, який забезпечує обов`язкове чітке відображення відомостей, визначених статтею 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр" (п. 65).

Таким чином, законодавцем передбачений чіткий порядок дій в разі необхідності внести зміни до Поземельної книги. Крім того, визначено відповідне коло осіб, які можуть звернутись до кадастрового реєстратора (і тільки до нього) з заявою про внесення змін, виправлення помилок тощо.

Щодо виправлення технічних помилок у Поземельній книзі або на окремих її аркушах, то як вже було зазначено вище, таке здійснюється відповідно до пунктів 138-161 цього Порядку (п. 63).

Так, п. 138. Порядку ведення Державного земельного кадастру передбачено, що помилками у Державному земельному кадастрі є:

1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру;

2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру);

3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель щодо визначення характеристик об`єктів Державного земельного кадастру в натурі (на місцевості) із порушенням (зміною) їх значень внутрішніх кутів та мір ліній між поворотними точками меж земельних ділянок та/або площі (в тому числі виявлена під час або після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про земельні ділянки та інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою);

4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії;

5) технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель;

6) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру під час державної реєстрації земельної ділянки;

7) помилка у застосуванні систем координат земельних ділянок (в тому числі помилка, що виникає під час перерахунку із однієї системи координат в іншу), які були сформовані до 1 січня 2013 р. та відомості про які були перенесені до Державного земельного кадастру, та помилка у відомостях щодо місця розташування земельних ділянок (зміщення, розворот, віддзеркалювання) з урахуванням суміжних землеволодінь та землекористувань.

Відповідно до п. 139 Порядку ведення Державного земельного кадастру у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної чи іншої помилки) заінтересована особа письмово повідомляє про це за формою згідно з додатком 29 органові, що здійснює ведення Державного земельного кадастру.

У повідомленні викладається суть виявлених помилок.

До повідомлення додаються документи, що містять зазначені у повідомленні технічні помилки, та документи, що підтверджують такі помилки і містять правильну редакцію відповідних відомостей.

Повідомлення разом із доданими до нього документами подається заінтересованою особою особисто або надсилається в електронній формі засобами телекомунікаційного зв`язку з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, чи іншого альтернативного засобу електронної ідентифікації особи з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, у тому числі через веб-сторінку Держгеокадастру.

Повідомлення про виявлення помилки може бути надіслано також в електронній формі з Державного аграрного реєстру з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, у тому числі через веб-сторінку Держгеокадастру.

Відповідно до п. 146 Порядку ведення Державного земельного кадастру виправлення технічної помилки здійснюється Державним кадастровим реєстратором у Державному земельному кадастрі, витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру та всіх документах, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру (в електронній та паперовій формі) та містять відповідні відомості, шляхом повторного виготовлення (в електронній та паперовій формі) відповідних документів (їх аркушів).

Слід звернути увагу на те, що відповідно до п. 222 Порядку ведення Державного земельного кадастру рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до Держгеокадастру або до суду.

Також, відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону.

Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.05.2014 № 523 (в редакції із змінами, внесеними згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 969-р від 18.08.2021) визначено перелік адміністративних послуг органів виконавчої влади, які надаються через центр надання адміністративних послуг, зокрема визначено такі адміністративні послуги як: надання відомостей з Державного земельного кадастру у формі копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Частиною 8 ст. 12 Закону України «Про адміністративні послуги» встановлено, що якщо адміністративні послуги надаються у центрах надання адміністративних послуг, суб`єктам надання адміністративних послуг забороняється приймати заяви, видавати суб`єктам звернення оформлені результати надання адміністративних послуг (у тому числі рішень про відмову в наданні адміністративних послуг) поза зазначеними центрами, їх територіальними підрозділами та віддаленими (у тому числі пересувними) робочими місцями адміністраторів, крім випадків подання заяв з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг.

Отже, надати копії поземельних книг на земельні ділянки є можливим лише через Центр надання адміністративних послуг.

Водночас, законодавством чітко визначено, що виключно державні кадастрові реєстратори здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Підсумовуючи все викладене вище, суд зазначає, що оскільки відповідач 1 не наділений правом самостійно і на власний розсуд вносити до даних Державного земельного кадастру виправлення, вимога позивача про зобов`язання відповідача 1 самостійно усунути виявлені порушення шляхом оформлення відповідних аркушів Поземельних книг згідно з вимогами законодавства задоволенню не підлягає.

Так само, як і вимога про надання належним чином завірених копій виправлених Поземельних книг.

Відповідно, не підлягає задоволенню і вимога позивача встановити невідповідність Поземельної книги в електронній (цифровій) формі її паперовій формі.

Суд вказує, що позивачем не надано доказів того, що не повне заповнення Поземельної книги на земельні ділянки з кадастровими номерами :06:002:0001 та :06:002:0003 спричиняє порушення прав позивача.

Водночас, захисту підлягають лише порушені права та законні інтереси.

Доводів неможливості реалізації вказаних земельних ділянок через неповноту Поземельних книг суду не представлено.

Також матеріали справи не містять доказів того, що позивач зверталась до державного кадастрового реєстратора з заявою про виправлення помилок, описок тощо у порядку, встановленому Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Щодо вимоги про визнання протиправними дій відповідача 2 та зобов`язання провести перевірку земельно-кадастрових документів Позивача. Відділом з питань запобігання та виявлення корупції Держгеокадастру, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про запобігання та виявлення корупції» визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 131 Закону України «Про запобігання та виявлення корупції», яка визначає, що основними завданнями уповноважених підрозділів (уповноваженої особи) з питань запобігання та виявлення корупції є:

1) розроблення, організація та контроль за проведенням заходів щодо запобігання корупційним правопорушенням та правопорушенням, пов`язаним з корупцією;

2) організація роботи з оцінки корупційних ризиків у діяльності відповідного органу, підготовки заходів щодо їх усунення, внесення керівнику такого органу відповідних пропозицій;

3) надання методичної та консультаційної допомоги з питань додержання законодавства щодо запобігання корупції;

4) здійснення заходів з виявлення конфлікту інтересів, сприяння його врегулюванню, інформування керівника відповідного органу та Національного агентства про виявлення конфлікту інтересів та заходи, вжиті для його врегулювання;

5) перевірка факту подання суб`єктами декларування декларацій та повідомлення Національного агентства про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному відповідно до цього Закону порядку;

6) здійснення контролю за дотриманням антикорупційного законодавства, у тому числі розгляд повідомлень про порушення вимог цього Закону, у тому числі на підвідомчих підприємствах, в установах та організаціях;

7) забезпечення захисту працівників, які повідомили про порушення вимог цього Закону, від застосування негативних заходів впливу з боку керівника або роботодавця відповідно до законодавства щодо захисту викривачів;

8) інформування керівника відповідного органу, Національного агентства або інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції про факти порушення законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей; неправомірна вигода - грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Уповноважені підрозділи (уповноважені особи) з питань запобігання та виявлення корупції визначені ст. 131 Закону України «Про запобігання корупції». Так, з метою організації та здійснення заходів із запобігання та виявлення корупції, передбачених цим Законом, утворюються (визначаються) уповноважені підрозділи (уповноважені особи) з питань запобігання та виявлення корупції.

Уповноважені підрозділи (уповноважені особи) з питань запобігання та виявлення корупції утворюються (визначаються) в:

Офісі Президента України, Апараті Верховної Ради України, Секретаріаті Кабінету Міністрів України, Секретаріаті Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини;

апаратах Ради національної безпеки і оборони України, Рахункової палати, Верховного Суду, Вищого антикорупційного суду, Конституційного Суду України, Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; секретаріатах Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

апаратах та територіальних органах міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, інших державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України (крім Національного антикорупційного бюро України, Національного агентства);

апараті Ради міністрів Автономної Республіки Крим, апаратах органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим;

обласних, Київській та Севастопольській міських, районних, районних у місті Києві державних адміністраціях;

апаратах Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських рад, Севастопольської міської ради, секретаріаті Київської міської ради;

на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління державного органу (крім юридичних осіб, у яких відповідно до цього Закону затверджуються антикорупційні програми);

у державних цільових фондах.

Наказами Національного агентства з питань запобігання корупції № 102/20 від 17.03.2020 та № 277/21 від 27.05.2021 було затверджено Типові положення про уповноважений підрозділ (уповноважену особу) з питань запобігання та виявлення корупції.

Аналіз типових положень про уповноважений підрозділ (уповноважену особу) з питань запобігання та виявлення корупції дає підстави для висновку, що такі передбачали і не передбачають необхідності уповноваженими підрозділами з питань запобігання та виявлення корупції в Держгеокадастрі та його територіальних органах здійснювати перевірку земельно-кадастрових документів. Так, Закон України «Про землеустрій» визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування. Відповідно Закон України «Про землеустрій» встановлює вимоги як до змісту наповнення до документації з землеустрою, так і визначає види документації з землеустрою. В свою чергу ст. ст. 186 та 186-1 Земельного кодексу України (яку було виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІХ від 28.04.2021) визначали та визначають погодження і затвердження документації із землеустрою та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Проте і приписи ст. ст. 186 та 1861 Земельного кодексу України не передбачали і не передбачають на даний час необхідності уповноваженими підрозділами з питань запобігання та виявлення корупції в Держгеокадастрі та його територіальних органах здійснювати перевірку земельно-кадастрових документів

Тобто, твердження позивача про необхідність проведення перевірки земельно-кадастрових документів Відділом з питань запобігання та виявлення корупції Держгеокадастру є необґрунтованими і безпідставними.

Крім того, позивачем не наведено жодних доказів використання посадовими чи службовими особами Держгеокадастру наданих їм службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей у правовідносинах з позивачем з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на їх вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Враховуючи викладене, зазначена позовна вимога є безпідставною.

Щодо зобов`язання відповідачів відшкодувати моральну та матеріальну шкоду, то суд зазначає таке.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 (Заява № 67534/01) Європейським судом у п. 52 зазначено, що Суд враховує той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації Судом факту порушення.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 5 від 25.05.2001 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У п. 9 постанови Пленум Верховного Суду України також рекомендував судам при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), інші обставини, як стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 (справа № 464/3789/17). Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Слід врахувати, що аналогічна правова позиція неодноразово висвітлювалась і в інших постановах Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 173/424/17(2-а/173/41/2017), від 27.02.2020 року у справі за № 813/731/18, а також від 24.03.2020 року у справі за № 818/607/17.

З наданого Позивачем обґрунтування слідує, що остання пов`язує заподіяння їй моральної шкоди неправомірною бездіяльністю та діями відповідачів у цій справі, наслідки якої зумовили для неї нервові напруження, переживання через неможливість продажу земельних ділянок тощо.

Верховний Суд у п. 51 постанови від 27.11.2019 (справа № 750/6330/17) зазначив, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Однак, у контексті правовідносин, які є спірними у цій справі, судом не встановлено порушень прав позивача діями/бездіяльністю відповідачів, що унеможливлює стягнення з нього в користь позивача моральної шкоди.

Так само як і матеріальної шкоди, щодо якої позивачем не надано суду жодних доказів її заподіяння.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють. В контексті зазначеного, суд звертає увагу на наступне.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 09.12.1994 № 18390/91), вказав, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005) Суд також звернув увагу на те, що ст. 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд вказує, що відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Так, ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, позивач звертається до адміністративного суду з позовом у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносинах. При цьому, дійсне (фактичне) порушення відповідачем своїх прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. З необхідністю захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень і визначено завдання адміністративного судочинства.

Право на судовий захист, гарантоване Конституцією України, закріплене ст. 5 КАС України, має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, суд повинен встановити, що оскаржуваними рішеннями чи діями суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "прав" має один і той же зміст.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Застосовуючи цей підхід в контексті обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними і у їх задоволенні слід відмовити, оскільки під час судового розгляду не встановлено фактів порушення прав позивача, про які йдеться в позові.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суд м. Києва від 02.11.2022 року позивача звільнено від сплати судового збору за подання адміністративного позову до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3, ), Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, м. Львів, просп. В`ячеслава Чорновола, 4, ) про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Галатіна