Справа № 711/6583/25
Суддя: Пономар В. О.
Дата ухвалення: 2025-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/6583/25
Провадження № 2-адр/712/9/25
У Х В А Л А

про залишення заяви про ухвалення додаткового

судового рішення без розгляду

20 серпня 2025 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Пономар В.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача Ковдій Ірини Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.08.2025 у справі № 711/6583/25 задоволено позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Представником позивача Ковдій І.С. 19.08.2025 подано заяву, в якій вона просить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8 000,00 грн.

Вирішуючи подану заяву, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 3 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В ухвалах та постанові від 25.07.2023 у справі № 340/4492/22, від 08.01.2024 у справі № 580/3758/19, від 23.01.2024 у справі № 380/12348/22 Верховний Суд дійшов висновку що, за загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині. Зазначення ж у прохальній частині касаційної скарги узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами касаційного розгляду не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення.

Крім того, вирішуючи питання відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд у постанові від 22.11.2024 у справі № 420/15183/23 сформував наступні висновки:

«…за загальними правилами ч. 1 ст. 143 КАС України, питання щодо судових витрат суд вирішує у рішенні, постанові або ухвалі. Як виключення з цього правила, ч. 3 цієї статті передбачено можливість вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Однак така можливість допускається лише за наявності поважних причин неможливості надати до закінчення судового розгляду докази понесених судових витрат.

Визначення ч. 7 ст. 139 КАС України судових витрат не лише таких що сплачені, а й таких, що мають бути сплачені, не відміняє положень ст. 143 КАС України, якою передбачено загальні підходи до порядку вирішення розподілу судових витрат саме під час постановлення рішення, постанови, ухвали.

Застосування положень ст. 139 та 143 КАС України передбачає обов`язкове системне тлумачення цих норм, яке передбачає, що учаснику справи недостатньо лише «задекларувати» понесення в майбутньому судових витрат, а тим паче витрат на правову допомогу, а необхідно також довести неможливість з поважних причин оплатити її до прийняття рішення (постанови, ухвали) і на підтвердження таких причин надати відповідні докази.

Інакший підхід до розуміння природи судових витрат (зокрема витрат на правову допомогу) та порядку їх відшкодування, певною мірою узалежнить їх розмір від результатів розгляду справи і ускладнить можливість ревізії судом їх розміру на предмет розумності та співмірності відповідно до вимог ч. 5 ст. 134 та ч. 9 ст. 139 КАС України.

Крім того, визначені п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України підстави для ухвалення додаткового рішення передбачають, що на момент ухвалення рішення у суду була можливість вирішити питання про судові витрати, однак таке питання не було вирішене. При цьому, невирішення цього питання відбулось з вини суду, а не учасника процесу.

З огляду на це, відсутність на момент ухвалення рішення у суду доказів понесених судових витрат (в т.ч. на правову допомогу), виключає можливість ухвалення додаткового рішення з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України».

Як видно з матеріалів справи, договір про надання правничої допомоги укладено ще 12.07.2025, додаткова угода № 1 до договору про надання правничої допомоги 14.07.2025, акт приймання передачі грошових коштів складено 14.07.2025 та в цей же день проведено оплату за надані послуги.

Судом встановлено, що у прохальній частині позовної заяви позивач не ставив питання про стягнення витрат на правничу допомогу. В описовій частині позову лише зазначено, що про витрати на правничу допомогу буде вирішено після винесення рішення по суті відповідно до норм чинного законодавства. Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні, в якому був присутній представник позивача Ковдій І.С., не було подано заяви про долучення доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу чи клопотання про неможливість подання таких доказів до розгляду справи по суті та/чи заяви на певній стадії до ухвалення рішення, що такі докази понесення витрат на правничу допомогу у зв`язку із поважністю неможливості подання у визначений строк будуть подані протягом п`яти днів, опісля ухвалення рішення суду.

На переконання суду зазначення в описовій частині позову про те, що про витрати щодо правничої допомоги буде вирішено після винесення рішення по суті не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу, адже за такого викладу без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат та факт їх понесення.

Наведене вище дає підстави вважати, що позивач не подав заяви, яка б у розумінні положень ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 143 КАС України давала суду підстави для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Відсутність на момент ухвалення рішення у суду доказів понесених судових витрат на правничу допомогу виключає можливість ухвалення додаткового рішення з підставі передбачених п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України.

За аналогічних обставин Верховний Суд у справі № 280/3862/20 дійшов висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням заяви про ухвалення додаткового судового рішення без розгляду.

Указана позиція є обов`язковою для врахування з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України.

Підсумовуючи наведене, подання позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, без попереднього звернення про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також без обґрунтування поважності причин, які обумовлюють неможливість підтвердження витрат до завершення розгляду справи, спонукає до висновку про залишення такої заяви без розгляду відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139, 166, 243, 248, 250, 254, 256, 293-295 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача Ковдій І.С. про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 711/6583/25 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.О. Пономар