Справа № 756/7250/25
Суддя: Пукало А. В.
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 756/7250/25
Провадження № 2-а/756/136/25
оболонський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

іменем України

12 серпня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Пукала А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 2 взводу 2 роти батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції Крашевського Сергія Валентиновича про скасування постанови та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 4711213 від 12.05.2025 про накладення адміністративного стягнення;

- закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно неї.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 12.05.2025 інспектором поліції було винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Підставою для винесення постанови стала відсутність у позивача поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Позивач зазначила, що не погоджується із зазначеною постановою, оскільки не керувала транспортним засобом.

За твердженням позивача, вона на прохання власника автомобіля прибула до місця його паркування, щоб перевірити стан транспортного засобу, на якому виявила пошкодження.

Позивач наголосила, що викликала поліцію для фіксації пошкоджень з метою подальшого звернення до страхової компанії. Вона повідомила представникам поліції, що не є водієм, а лише оглядає припаркований автомобіль, а тому обов`язок мати при собі поліс у неї відсутній. На думку позивача, інспектор безпідставно притягнув її до відповідальності, не врахувавши надані пояснення.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2025 року відкрито провадження у справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження).

Відповідач подав до суду відзив, у якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію таким.

Відповідач зазначив, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 4711213 від 12.05.2025 є правомірною та винесена уповноваженою особою з дотриманням норм чинного законодавства.

За твердженням відповідача, 12.05.2025 о 10:28 на лінію «102» надійшло повідомлення від позивача, ОСОБА_1 , про пошкодження її автомобіля Tesla Model Y, номерний знак НОМЕР_1 . Прибувши на місце події для оформлення матеріалів, співробітники поліції, відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», звернулися до позивача з вимогою пред`явити документи, передбачені п. 2.1 Правил дорожнього руху. Під час перевірки було встановлено відсутність у позивача поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідач наголосив, що невиконання водієм обов`язку пред`явити для перевірки зазначений поліс утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач звернув увагу суду на те, що твердження позивача про те, що вона не керувала транспортним засобом, є спробою ввести суд в оману з метою уникнення відповідальності. На думку відповідача, цей довід спростовується відеозаписом з камер спостереження, розташованих на прибудинковій території, на якому зафіксовано рух вказаного автомобіля під керуванням позивача у ймовірний час події.

Крім того, відповідач заперечив проти стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 15000 грн, вважаючи їх неспівмірними зі складністю справи. Відповідач зауважив, що дана категорія справ є незначної складності, має сталу судову практику, а заявлений розмір витрат не відповідає критеріям розумності та реальності. Також відповідач вказав, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження понесених витрат (договору, акта виконаних робіт, квитанції про оплату), що є обов`язковою умовою для їх відшкодування згідно з положеннями ст. 134 КАС України.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що доводи, викладені в відзиві є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, з огляду на наступне.

На думку позивача, твердження відповідача про керування нею транспортним засобом ґрунтуються на припущеннях, а не на достовірних та безспірних доказах, і не спростовують відсутність складу адміністративного правопорушення в її діях.

Позивач наголошує, що відеозапис з камери спостереження, наданий відповідачем, не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки на відеозаписі неможливо ідентифікувати державний номерний знак автомобіля та його модель, що унеможливлює беззаперечне твердження, що це саме той транспортний засіб, яким нібито керувала ОСОБА_1 ; на відеозаписі не видно особи, яка керує транспортним засобом, тому неможливо стверджувати, що це була саме ОСОБА_1 . Зазначення відповідача про те, що керування здійснювалось позивачем, є лише припущенням; відеозапис є переривчастим та не відображає повного циклу подій, а обставини, що відбувалися до та після зафіксованих на відео фрагментів, залишаються невідомими; на відеозаписі не зафіксовано жодної дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля, схожого на той, що належить ОСОБА_2 , і тим більше, не зафіксовано, що ОСОБА_1 була учасником такої пригоди; місце руху транспортного засобу на відео не відповідає місцю ДТП.

Позивач зауважує, що висновки про винність особи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а мають бути підтверджені сукупністю беззаперечних доказів.

Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, позивач наголошує, що надані документи повністю підтверджують факт понесення витрат на правничу допомогу та їх розмір. Заперечення відповідача щодо співмірності розміру витрат є необґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що твердження Департаменту патрульної поліції, викладені у відзиві, не спростовують обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 . Наданий відеозапис не є належним та допустимим доказом, що підтверджує вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав до суду додаткові пояснення в яких зазначив, що Інструкцією № 1395 не передбачено внесення до постанови, оформленої не в автоматичному режимі, відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Відповідач зауважив, що зразок постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення відомостей про технічний засіб. Такі відомості зазначаються лише у постановах про порушення правил зупинки, стоянки, паркування, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та у справах про правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Відповідач звернув увагу на те, що позивач у позовній заяві стверджує, що не керувала транспортним засобом, але відео з нагрудного реєстратора інспектора спростовує це твердження.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що згідно з постановою серії ЕНА № 4711213 від 12.05.2025, винесеною інспектором 2 взводу 2 роти батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Крашевським С.В., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

У постанові зазначено, що 12.05.2025 об 11:21 водій ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, просп. Європейського Союзу, 43Б, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, не мала при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила пп. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») та тягне за собою накладення штрафу.

Згідно з підпунктом «г» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем доказів щодо наявності у нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів суду не надано.

При цьому відповідач надав вагомі докази на спростування твердження позивача про те, що вона не керувала транспортним засобом. Так, на дослідженому відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано, що автомобіль розташований на дорозі, а не припаркований відповідно до дорожньої розмітки. На питання інспектора: «Ви тут і стояли?» зазначила, що «Трохи від`їхала» (час 00:35 відеозапису).

Доводи позивача щодо неможливості ідентифікації транспортного засобу, зафіксованого на камері зовнішнього відеоспостереження, суд також відхиляє, оскільки на відеозапису (час 00:40) зафіксовано рух автомобіля тієї ж моделі, кольору, зі стилістичними наліпками на правому задньому крилі, форма та місцерозташування яких збігається із аналогічними на автомобілі «Tesla Model Y», д.н.з. НОМЕР_1 , що зафіксовано нагрудною камерою поліцейського (00:05).

Крім того, на відеозаписі з камери зовнішнього відеоспостереження (час 00:03 відеозапису), зафіксовано момент часу, коли відбувався рух автомобіля - 10 година 25 хвилин 12 травня 2025 року. При цьому, як вбачається з картки виклику служби «102», повідомлення про ДТП від ОСОБА_1 надійшло о 10 годині 28 хвилин, тобто через 3 хвилини.

Отже, наведені докази у сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Tesla Model Y», д.н.з. НОМЕР_1 , та спростовують її твердження про те, що транспортний засіб був заздалегідь припаркований власником автомобіля ОСОБА_2 , який перебував за межами міста.

Таким чином, викладені у постанові серії ЕНА № 4711213 обставини відповідають обставинам, встановленим під час розгляду справи, а факт порушення позивачем Правил дорожнього руху доведено належними доказами.

Отже, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідає вимогам закону, а тому відсутні підстави для її скасування.

З огляду на наведене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 2 взводу 2 роти батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції Крашевського Сергія Валентиновича про скасування постанови та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Відповідач 2: інспектор 2 взводу 2 роти батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції Крашевський Сергій Валентинович, адреса: м. Київ, Федора Ернста, 3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Андрій ПУКАЛО