Справа № 240/11669/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/11669/25

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Мельниченко В.В.,

за участю: представника відповідача Гонгало Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ВУД" до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН-ВУД" звернулося з позовом до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 29.01.2025 року №UA101020/2025/000021/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.01.2025 року №UA101020/2025/000135.

Ухвалою суду від 25.04.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судові засідання у справі, призначені на 21.05.2025 року та на 18.06.2025 року, не відбулися по причині неявки представників сторін та подання відповідного клопотання представником Позивача та представником Відповідача.

Судове засідання у справі, призначене на 11.07.2025 року, не відбулося по причині оголошення в місті Житомирі повітряної тривоги.

08.08.2025 року ухвалено про закінчення з`ясування обставин у справі, їх перевірки письмовими доказами та про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

Представник Позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ВУД", в судове засідання не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи без часті представника Позивача та про підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Як зазначено в позові, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН-ВУД" згідно контракту від 15.08.2023 року у компанії "Estonian Plywood AS" придбало товар (фанеру в обсязі 30,3227 м-3) загальною вартістю 27 573,04 Євро та ввезло на митну територію України.

З метою проведення митного оформлення даного товару Житомирській митниці 28.01.2025 року уповноваженою особою Позивача (митним брокером) було надано, окрім інших документів, електронну митну декларацію №25UA19U2, в якій була заявлена ціна відповідно до договору (27 573,04 Євро) та 69 747,32 грн. витрат на транспортування товару.

Після вивчення поданих документів, як зазначено у позові, уповноваженою особою Відповідача безпідставно було відмовлено у митному оформленні товару та винесено рішення про коригування митної вартості товару, яким визнано митну вартість товару за другорядним методом, збільшивши митну вартість до 31 978,62 Євро. Таке рішення безпідставно мотивовано відсутністю достовірних відомостей про вартість товару. Позивач вважає, що Відповідачем, протиправно були винесені оскаржувані картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів і рішення про коригування митної вартості товарів, так як до вартості товару згідно контракту включено всі витрати до місця призначення товару.

Більш того, Відповідач при застосуванні другорядного методу для визначення митної вартості товару безпідставно врахував митну вартість аналогічного товару, який ввозився на митну територію України за митною декларацією №24UA38U7 від 01.10.2024 року, але митна вартість залежить від низки обставин, умов договору та інших чинників, що впливали на формування ціни товару.

Представник Житомирської митниці, Відповідача по справі, в судовому засіданні проти позову заперечила і пояснила, що при проведенні митного оформлення зазначеного Позивачем товару (березова фанера сорту Kilo (Birch)) митницею було виявлено розбіжності в поданих документах та відсутність всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті. Так, як пояснила представник Відповідача. в наданому для митного оформлення документах (контракті та інвойсі від 06.01.2025 року) передбачена 100% передоплата товару, але станом на 06.01.2025року така оплата не була проведена. Крім того, для підтвердження митної вартості товару декларант надав митну декларацію країни відправлення, яка була викладена на мові, яка не є мовою країн митного союзу. Вказані обставини надали право митному органу право на витребування додаткових документів. Під час проведення консультацій з декларантом та за результатами проведеної перевірки було встановлено наявність підстав для визначення митної вартості товару за методом 2б - вартість операції з подібними товарами, що продаються на експорт в Україну, яка визначена в розмірі 31 978,62 Євро на підставі показників МД 24UA38U7 від 01.10.2024 року щодо подібного товару раніше ввезеного на митну територію Позивачем.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Правовідносини щодо переміщення товарів через митний кордон України, процедури митного контролю та оформлення, митного регулювання, пов`язаного з встановленням та справлянням податків та зборів регулюються Митним кодексом України.

За приписами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Безспірно, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, та подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Сторони по даній справі не заперечують проти виду товару (березова фанера сорту Kilo (Birch) в обсязі 30,3227 м-3 та загальною вартістю 27 573,04 Євро ( надалі - Товар), що був придбаний згідно контракту від 15.08.2023 року у компанії "Estonian Plywood AS" та переміщувався Позивачем через митний кордон та підлягав митному контролю, та щодо видів документів, які надавалися для проведення митного оформлення.

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до ціни вказаного товару, наявності чи відсутності підстав у митного органу для коригування митної вартості та правомірності застосування способу для її визначення.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що з метою проведення митного оформлення даного товару Житомирській митниці 28.01.2025 року уповноваженою особою Позивача (митним брокером) було надано, окрім інших документів, електронну митну декларацію №25UA19U2, в якій була заявлена ціна відповідно до договору (27 573,04 Євро), а саме відповідно до попереднього рахунку-фактури (інвойс) EPW-009355 від 06.01.2025 року та рахунку-фактури (інвойс) EPW-008288 від 20.01.2025 року, виданих компанією "Estonian Plywood AS", та 69 747,32 грн. витрат на транспортування товару.

Як зазначено в ст.53 Митного кодексу України, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Тобто, вказані правові норми містять вичерпний перелік документів, які підлягають наданню декларантом митному органу на підтвердження митної вартості.

Як пояснив представник Відповідача, після реєстрації поданої декларантом митної декларації при проведенні митного оформлення зазначеного Позивачем товару (березова фанера сорту Kilo (Birch)) митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор" за схожими товарами.

На думку представника Відповідача, мали місце наявні розбіжності щодо ціни товару та строків її оплати. Так, згідно попереднього рахунку-фактури (інвойс) EPW-009355 від 06.01.2025 року вартість товару були визначена в сумі 27 573,04 Євро та підлягала 100% передоплаті в строк до 06.01.2025 року, але оплачена 14.01.2025 року.

Для підтвердження заявленої Позивачем митної вартості Товару було запропоновано надати додаткові документи, перелік яких був зазначений уповноваженим працівником митниці (якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, а у разі їх відсутності - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією).

Такі дії уповноважених осіб Відповідача не ґрунтуються на вимогах чинного митного законодавства, з огляду на таке.

По-перше, в розумінні вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України уповноважена особа митниці має право запропонувати декларанту для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару надати додаткові документи лише у випадку коли подані декларантом документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Жодних доказів щодо наявності у поданих декларантом документах певних розбіжностей щодо числових значень складових митної вартості Товару чи наявних ознак підробки або не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, представник Відповідача в судовому засіданні не надав.

По-друге, приписи ч.3 ст.53 Митного кодексу України містять вичерпний перелік документів, які декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності).

Разом з тим, вимога митного органу щодо надання Позивачем додаткових документів не відповідає приписам ч.3 ст.53 Митного кодексу України.

Суд вважає безпідставними доводи представника Відповідача щодо неврахування заявленої Позивачем митної вартості товару за попереднім рахунком-фактурою (інвойс) EPW-009355 від 06.01.2025 року, виданого компанією "Estonian Plywood AS", по причині не проведення повної 100% передоплати такого товару з огляду на таке.

Безспірно, положення розділу 3 контракту від 15.08.2023 року передбачають, що оплата товару може здійснюватися одним із способів: 100% передоплата або 50% передоплати згідно проформою інвойсу протягом 7 банківських днів з моменту отримання інвойсу, а інша 50% вартості - протягом 5 банківських днів після отримання повідомлення про готовність товару для відправки.

Разом з тим, судом встановлено, що попередній рахунок - фактура (проформа інвойс) EPW-009355 від 06.01.2025 року на товар був виставлений Позивачу 06.01.2025 року на суму 27 573,04 Євро з 100% передоплатою до 06.01.2025 року (а.с.46-49).

Рахунком-фактурою (інвойс) EPW-008288 від 20.01.2025 року, виданого компанією "Estonian Plywood AS", підтверджено вартість Товару в розмірі 27 573,04 Євро з 100% передоплатою до 20.01.2025 року (а.с.56-60).

Згідно платіжної інструкції №2 від 14.01.2025 року, копія якого досліджена судом, Позивачем проведено 100% передоплату такого Товару (а.с.132).

Тобто, оплата Товару проведена у повній відповідності до домовленостей, які сторонами визначено в контракті від 15.08.2023 року та відповідно до Рахунку-фактури (інвойс) EPW-008288 від 20.01.2025 року, виданого компанією "Estonian Plywood AS".

Така вартість Товару була зазначена уповноваженою особою Позивача в електронній митній декларації №25UA19U2.

Більш того, досліджена судом пакувальна квитанція № EPW-007365 на Товар складена 20.01.2025 року, що засвідчує, що оплата Товару була проведена до його відправки (а.с.66).

Одночасно суд враховує, що Товар, який зазначено в електронній митній декларації №25UA19U2 (а.с.16-17), за маркуванням, артикулом, описом та кількістю повністю тотожний Товару, що зазначено в попередньому рахунку-фактурі (інвойсі) EPW-009355 від 06.01.2025 року, в рахунку-фактурі (інвойсі) EPW-008288 від 20.01.2025 року, пакувальній квитанції від 20.01.2025 року за номером № EPW-007365.

В митній декларації країни відправлення №25EE4100E0006921B7 від 20/01/2025 року також зазначено митну вартість Товару в розмірі 27 573,04 Євро (а.с.80-81).

Суд враховує доводи представника Відповідача, що така митна декларації країни відправлення №25EE4100E0006921B7 від 20/01/2025 року була подана на мові, яка не є мовою митних союзів, членом яких є Україна, та мовою міжнародного спілкування, а тому не могла бути врахована при митному оформленні.

Безспірно, за приписами статті 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Разом з тим, представник Відповідача не врахував, що в розумінні вимог статті 254 Митного кодексу України митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Жодних доказів на підтвердження того, що митна декларації країни відправлення №25EE4100E0006921B7 від 20/01/2025 року містила дані, які були необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, представник Відповідача не надала.

Більш того, згідно заяви ТОВ "ГЛОБАЛ ЛІНГО ГРУП", що здійснював переклад документів за зверненням Позивача, стверджується, що такий переклад здійснювався саме з англійської мови на українську. Тобто, стверджується, що подані Позивачем для митного оформлення документи, в тому числі митна декларації країни відправлення №25EE4100E0006921B7 від 20/01/2025 року, були складені саме англійською мовою, яка визнана іноземною мовою міжнародного спілкування.

Суд вважає також необґрунтованими доводи Відповідача, наведені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, та доводи його представника в судовому засіданні, що підставою для такого коригування слугували також розбіжності щодо вартості товару, наведені в балансовій довідці від 20.01.2025 року та в прибутковій накладній від 27.12.2024 року.

Разом з тим, в ході судового розгляду було підтверджено помилковість долучення Позивачем прибуткової накладної №582 від 27.12.2024 року та балансової довідки від 20.01.2024 року.

Встановлено, що вказані прибуткова накладна №582 від 27.12.2024 року та балансова довідка від 20.01.2024 року були складені на товар, що Позивачем був переміщений через митну територію України за іншою електронною митною декларацією №24UA83U5 від 27.12.2024 року, про що прямо зазначено в цих первинних документах (а.с.118-119).

Зазначене свідчить про обґрунтованість доводів Позивача, що ціна Товару правомірно визначена в конкретній сумі (27 573,04 Євро) згідно договору.

Судом визнається, що відповідно до вимог ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Безспірно, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Разом з тим, приписами частини шостої статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Тобто, перелік підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю також є вичерпним.

Всупереч вказаним вимогам Митного кодексу України в оскаржуваній картці про відмову в прийнятті митної декларації та митному оформленні транспортного засобу Відповідач зазначив, що таке рішення зумовлено саме не підтвердженням митної вартості товару та ненаданням додаткових документів.

Судом встановлено, що Позивачем надано Відповідачу для митного оформлення імпортованого Товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору (27 573,04 Євро) згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Більш того, суд враховує, що в частині сьомій статті 54 Митного кодексу України прямо зазначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, суд вважає, що у Відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару та відмови в митному оформленні Товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Одночасно суд визнає, що алгоритм дій митного органу щодо здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів визначений правовими нормами глави 9 Митного кодексу України. За приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 29.01.2025 року №UA101020/2025/000021/1, у ньому зазначено лише, що "метод 2а не може бути застосовано у зв`язку із відсутністю цінової інформації на ідентичні товари" (а.с.25-27).

Суд враховує, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (графа 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості", зобов`язують Відповідача зазначити причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Всупереч вказаними вимогам Правил в оскаржуваному рішенні не зазначено жодної із перелічених причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Більш того, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості лише зазначено, що таке коригування здійснено виходячи із цінової інформації на подібний товар, що продаються на експорт в Україну, на підставі показників МД 24UA38U7 від 01.10.2024 року на рівні 31 978,62 Євро.

Тобто, Відповідачем як суб`єктом владних не доведено суду, що надані Позивачем документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

На підстави викладеного, суд вважає, що Позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, Відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості Відповідачем не доведена.

У Відповідача були наявні всі підстави для проведення митного оформлення Товару на підставі електронної митної декларації №25UA19U2, в якій була заявлена ціна відповідно до договору, та були відсутні підстави для ухвалення рішення (картки) відмови Житомирської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.01.2025 року №UA101020/2025/000135.

Таким чином, рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів від 29.01.2025 року №UA101020/2025/000021/1 та картка відмови в прийомі митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.01.2025 року №UA101020/2025/000135 не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправні та підлягають скасуванню, а позов - задоволенню.

При вирішенні питання про відшкодування Позивачу витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. суд враховує наступне.

Безспірно, відповідно до вимог ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як зазначено в ч.5 ст.134 КАС, України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити також з критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

В долученій до позову копії договору про надання правничої допомоги зазначається про широкий вибір правових послуг, які зобов`язується адвокат надати Позивачу.

Разом з тим, на підтвердження конкретних видів послуг, які були надані Позивачу в межах даної справи до позову не долучено.

У відзиві Відповідача на позов зазначається про неспівмірність заявленого розміру витрат із складністю справи.

Таким чином, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених Позивачем на правничу допомогу, враховуючи положення наведених норм та співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд робить висновок про зменшення розміру витрат Позивача на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на Відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ВУД" у вигляді судового збору в сумі 6 056,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ВУД" (вул. Сергія Параджанова, 84, м. Житомир, Житомирська область, 10001, ) до Житомирської митниці (вул. Перемоги, 25, м. Житомир, Житомирська область, 10003, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів від 29.01.2025 року №UA101020/2025/000021/1;

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Житомирської митниці від 29.01.2025 року №UA101020/2025/000135.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ВУД" у вигляді судового збору в сумі 6 056,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя М.Ф. Нагірняк

15.08.25