Справа № 320/11038/21
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року № 320/11038/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Діски А. Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив суд:

- визнати неправомірним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку на 6 років згідно частини 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 6 років згідно частини 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.07.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням (категорії 3) серії НОМЕР_1 від 20.05.1996. У зв`язку із чим, 22.06.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, відповідач своїм рішенням відмовив у призначенні пенсії виходячи з того, що документами підтверджено право на зниження пенсійного віку на 4 роки.

Позивач вважає такі дії відповідачів необґрунтованими та безпідставними, оскільки право на призначення пенсії згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та відповідними іншими документами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що право позивача на зниження пенсійного віку за документами підтверджено на 4 роки, тому відсутні підстави для задоволення заяви позивача про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач підтримав свої позовні вимоги та зазначив, що з 1985 року по 1987 рік позивач проходив військову службу в ЗСУ, а після того останній проживав та працював у с. Синява Білоцерківського району Київської області до 23.04.1993, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Таким чином, позивач проживав у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 більше 3 років та має право за цим показником на зменшення пенсійного віку на 3 роки, а також додатково на 3 роки за час проживання з 01.06.1987 по 23.04.1993 (додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років).

29.01.2024 ухвалою судді Шевченко А.В. прийнято справу до свого провадження, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

У зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною судді, в провадженні якого перебувала справа №320/11038/21, остання передана на повторний автоматизований розподіл між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено суддю Діску А.Б.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду Діски А.Б. від 25.04.2024 прийнято справу до свого провадження та її розгляд ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 04.06.2024 залучено до розгляду справи в якості другого відповідача Головне управління ПФУ в Харківській області.

Від ГУ ПФУ в Харківській області до суду відзив на позовну заяву не надходив.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 3 серії НОМЕР_1 від 20.05.1996.

29.05.2021 ОСОБА_1 виповнилось 54 роки.

Відповідно до довідки Рокитнянської селищної ради від 12.05.2021 № 437-02-37 ОСОБА_1 був зареєстрований та постійно проживав у с. Синява, Білоцерківського р-ну, Київської області у період з 01.06.1987 по 23.04.1993.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , гр. ОСОБА_1 працював на Рокитнянському міжколгоспному комбікормовому заводі з 16.08.1990 по 07.04.1997.

22.06.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Київській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням ГУ ПФУ у Харківській області №77 від 29.06.2021 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з тих підстав, що позивачем підтверджено право на зниження пенсійного віку на 4 роки, документами підтверджено період постійного проживання чи постійної роботи у зоні гарантованого добровільного відселення 09 років 10 місяців 08 днів, страховий стаж особи становить 35 років 02 місяці, а тому права на пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», немає.

Вважаючи таку відмову у призначенні пенсії протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII).

Пунктом 3 частини першої статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Згідно з положенням частини третьої статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Приписами статті 55 цього Закону передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», потерпілим від Чорнобильської катастрофи, право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років мають особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років.

Згідно із приміткою до зазначено пункту, початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії, станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, для призначення відповідно до вимог частини другої статті 55 Закону №796-XII пенсії із зниженням пенсійного віку можливо, окрім іншого, за умови постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії по 31 липня 1986 року, яке надає право на зниження пенсійного віку на 3 роки, та постійного проживання у цій зоні станом на 1 січня 1993 року сумарно ще 6 років, яке відповідно надає право на зниження пенсійного віку ще на три роки (один рік за кожні 2 роки).

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.06.2021 № 67, видана на ім`я позивача, в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу в Збройних Силах з 26.05.1985 по 17.06.1987, проте, у вказаній довідці не зазначено де саме позивач проходив військову службу.

Ухвалою суду від 20.09.2024, з метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного дослідження обставин справи, було зобов`язано ОСОБА_1 надати суду письмові пояснення з наданням відповідних доказів де саме (в якому населеному пункті, районі, області) проходив позивач військову службу в Збройних силах у період з 26.05.1985 по 17.06.1987 та надати копію військового квитка.

Як вбачається судом з трекінгу поштового відправлення ухвали суду від 20.09.2024, позивач указану ухвалу суду отримав, проте станом на час розгляду справи судом, вимоги ухвали суду не виконав.

Таким чином, суд вважає, що початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки) в даному випадку не застосовується, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт проживання та (або) роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю, з моменту аварії (26.04.1986) по 31 липня 1986 року.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 3 серії НОМЕР_1 від 20.05.1996.

Відповідно до довідки Рокитнянської селищної ради від 12.05.2021 № 437-02-37 ОСОБА_1 був зареєстрований та постійно проживав у с. Синява, Білоцерківського р-ну, Київської області у період з 01.06.1987 по 23.04.1993, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , гр. ОСОБА_1 працював на Рокитнянському міжколгоспному комбікормовому заводі з 16.08.1990 по 07.04.1997, який згідно довідки Рокитнянської селищної ради від 22.06.2021 №625-02-37 знаходився на території села Синява Білоцерківського р-ну, Київської області.

Вказані обставини не є спірними в цій справі та не заперечуються відповідачем.

Водночас, суд зауважує, що доказів перебування (проживання чи роботи) позивача у зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії по 31 липня 1986 року не надано.

Як вбачається судом з рішення № 77 від 29.06.2021 ГУ ПФУ в Харківській області, яке було ухвалено за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 22.06.2021, документами підтверджено право позивача на зниження пенсійного віку на 4 роки, оскільки документами підтверджено період постійного проживання чи постійної роботи у зоні гарантованого добровільного відселення 09 років 10 місяців 08 днів, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Таким чином, суд зазначає, що за відсутності підтвердження перебування (проживання чи роботи) ОСОБА_1 у зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії по 31 липня 1986 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років згідно ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

При цьому, не знайшли свого підтвердження і доводи позивача щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про відмову в призначенні пенсії за віком, оскільки останнім за наслідками розгляду заяви позивача від 22.06.2021 не приймалось жодного рішення.

Суд зазначає, у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Враховуючи зазначене, заява позивача від 22.06.2021 про призначення пенсії в порядку екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Харківській області. У зв`язку з чим позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 1, 6 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд вказує, що відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.