Справа № 360/211/25
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року справа №360/211/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гайдар А.В., Гаврищук Т.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 360/211/25 (головуючий І інстанції Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просив суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не призначення пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 , відповідно до спеціального Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 50% грошового забезпечення з урахуванням довідки виданої Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-4384 від 10.08.2021, з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб від 14.07.2021, з врахуванням індексації відповідно до ст. 64 Закону України 2040-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства від 15.02.2022 та з урахуванням індексації за 2023-2024 роки, з 15.12.2022; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_1 відповідно до спеціального Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 50% грошового забезпечення з урахуванням довідки виданої Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-4384 від 10.08.2021, з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб від 14.07.2021, з врахуванням індексації, відповідно до ст. 64 Закону України 2040-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства від 15.02.2022 та з урахуванням індексації за 2023-2024 роки, починаючи з 15.12.2022.

В обґрунтування позову зазначено, що батько позивача ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як одержувач пенсії за вислугу років по лінії МВС відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер та після його смерті, майже через рік позивачу вдалося добитися призначення пенсії по втраті годувальника, але пенсію призначили не по Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а по Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування.

В грудні 2023 року мати позивача звернулась до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою щодо призначення пенсії по втраті годувальника саме по Закону України №2262.

На дану заяву надійшла відповідь ГУ ПФУ в Харківській області, в якій зазначено, що на підставі заяви від 14.10.2023 №1053 про призначення пенсії у разі втрати годувальника, що надійшла через веб портал електронних послуг Пенсійного Фонду України, ОСОБА_3 призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на утриманця ОСОБА_1 . Пенсія призначена з 15.12.2022 по 31.12.2023. Виплата пенсії призупинена у зв`язку із досягненням ОСОБА_1 18 років. Крім того, в листі також було вказано, що згідно з даними електронної пенсійної справи ОСОБА_3 , остання є лише отримувачем пенсійних виплат в зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 на утриманця ОСОБА_1 і оскільки утриманцю ОСОБА_1 виповнилося 18 років, йому необхідно перевести виплату пенсії на своє ім`я.

Після отримання цього листа, позивач 14.02.2024 через веб портал ПФУ звернувся з відповідною заявою до ГУ ПФУ в Харківській області, але останній листом від 12.03.2024 7454-5636/Р-02/8-2000/24 повідомив, що до заяви від 14.02.2024 не було додано передбаченої нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 року за № 10-1, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.04.2023 року № 572/39628 (оскільки питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ регулюється саме цим Порядком) заяви, наведеної у додатку 1 до цього Порядку. Відповідач рекомендував для призначення пенсії в разі втрати годувальника надати заяву за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку.

Після отримання вказаного вище листа, позивач знову звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з всіма необхідними документами від 15.03.2024 та в травні 2024 дізнався, що Рішенням від 21.03.2024 відповідно до заяви від 15.03.2024 було відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, згідно з Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у зв`язку з не наданням довідки з місця проживання (реєстрації) підтверджуючої фактичне місце проживання. Крім того, між іншим в даному рішенні також було вказано, що відповідно до п.3 Розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб затвердженого постановою правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1 до заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника додається, за наявності, довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Позивач зазначив, що йому було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з не наданням довідки з місця проживання (реєстрації) підтверджуючу фактичне місце проживання в м. Харкові.

В травні 2024 позивач звернувся саме до ГУ ПФУ в Луганській області задля призначення пенсії в разі втрати годувальник, на що отримав лист від 04.06.2024 №3664-3463/Р-02/8-1200/24, яким було вказано, що до заяви щодо призначення пенсії було надано скановану копію паспорту громадянина України, який на момент звернення не є дійсним.

З даними твердженнями відповідача позивач не погодився та повторно звернувся з заявою про призначення пенсії від 14.06.2024.

10.07.2024 ГУ ПФУ в Луганській області надало відповідь листом №4653-4190/Р-02/8-1200/24, відповідно до якої було вказано, що оскільки батько, ОСОБА_2 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, як одержувач пенсії відповідно до Закону 2262, то з питання призначення пенсії в разі втрати годувальника, радять звернутися до зазначеного управління, з повним пакетом необхідних документів.

Позивач зазначив, що рішення про відмову у при значенні пенсії в разі втрати годувальника відповідачем не надавалось.

Вважаючи протиправною бездіяльність, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 360/211/25 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262 та не прийняття відповідного рішення, за результатами розгляду зазначеної заяви. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262 та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Батьком позивача був ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03.07.2012.

ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував пенсію за вислугу років з 08.02.2013, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. З 01.01.2023 виплату пенсії припинено у зв`язку зі смертю (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

В подальшому, матері позивача ОСОБА_3 призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на утриманця ОСОБА_1 . Пенсія призначена з 15.12.2022 по 31.12.2023. Виплата пенсії призупинена у зв`язку із досягненням ОСОБА_1 18 років.

14.02.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою, в якій просив призначити з 15.12.2022 пенсію у разі втрати годувальника відповідно до норм Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб або з іншої дати, право на отримання пенсії в разі втрати годувальника.

На вищевказану заяву Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надано відповідь від 12.03.2024 №7454-5636/P-02/8-2000/24, в якій вказано, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ зі змінами (далі Закон) регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 за № 10-1, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.04.2023 року № 572/39628. У поданому пакеті документів відсутня заява за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку. Для призначення пенсії в разі втрати годувальника рекомендуємо Вам надати заяву за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку.

14.03.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою відповідно до Додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (пункт 2 розділу 1) про призначення пенсії по втраті годувальника.

15.03.2024 позивач через звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою, в якій зазначив, що з урахуванням листа від 12.03.2024 №7454-5636/P-02/8-2000/24, повторно звертається з заявою щодо призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до норм Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Батько ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, як одержувач пенсії за вислугу років по лінії МВС відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. У зв`язку з тим, що на теперішній час (після досягнення 18 років) він навчається в школі та після її закінчення буде продовжувати навчання в вищому навчальному закладі, то має право на отримання пенсії по втраті годувальника відповідно до норм Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Також повідомив, що з 2022 року тимчасово перебуває в Німеччині, у зв`язку з цим подає заяву через особистий кабінет на порталі ПФУ. Просив призначити пенсію з 15.12.2022 у разі втрати годувальника відповідно до норм Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб або з іншої дати, з якої має право на отримання пенсії в разі втрати годувальника.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.03.2024 про розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надав довідку з місця проживання (реєстрації) підтверджуючу фактичне місце проживання в м.Харкові, підстави для призначення пенсії в разі втрати годувальника відсутні.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відповіддю від 13.05.2024 №14574-13119/Р-03/8-2000/24 повідомило позивача, що рішенням від 21.03.2024 відповідно до заяви від 15.03.2024 відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, згідно з Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, у зв`язку з не наданням довідки з місця проживання (реєстрації) підтверджуючу фактичне місце проживання.

14.05.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області відповідно до Додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб (пункт 2 розділу 1) з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника.

21.05.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив призначити з 15.12.2022 пенсію у разі втрати годувальника відповідно до норм Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб або з іншої дати, право на отримання пенсії в разі втрати годувальника.

Також надано заяву від 21.05.2024 відповідно до Додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб (пункт 2 розділу 1).

22.05.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив прийняти та розглянути у встановлений законом строк документи щодо призначення пенсії по втраті годувальника.

04.06.2024 за № 3664-3463/Р-02/8-1200/24 відповідачем надано відповідь, в якій вказано, що до звернення додано скановану копію паспорту громадянина України, який на момент звернення не є дійсним.

14.06.2024 позивач повторно, з урахуванням листа ГУ ПФУ в Луганській області від 04.06.2024 №3664-3463/P-02/8-1200/24 звернувся з заявою, в якій повідомив, що паспорт громадянина України є дійсним до дня припинення чи скасування в країні воєнного стану. Виходячи з вищевикладеного (з урахуванням документів, доданих до заяви) просив призначити з 15.12.2022 пенсію у разі втрати годувальника відповідно до норм Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб або з іншої дати, право на отримання пенсії в разі втрати годувальника з якої має право.

15.06.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив повторно розглянути заяву та призначити пенсію по втраті годувальника, або надати вмотивовану (з посиланням на чіткі норми законодавства) відмову в призначенні пенсії.

Відповіддю відповідача від 10.07.2024 №4653-4190/Р-02/8-1200/24 зазначено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, як одержувач пенсії відповідно до Закону 2262, тому радять з питання призначення пенсії в разі втрати годувальника звернутися до зазначеного управління, з повним пакетом необхідних документів. Також повідомлено, що листом Головного управління від 04.06.2024 за 3664-3463/Р02/8-1200/24 надано роз`яснення з порушеного питання щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника, яке направлено в особистий кабінет на веб порталі Пенсійного фонду України.

07.07.2024 позивач звернувся з заявою до Пенсійного фонду України, в якій просив надати роз`яснення та посприяти в призначенні пенсії.

На вищевказане звернення Пенсійним фонду України надано відповідь від 11.07.2024 №28878-38012/Р-03/8-2800/24, в якій зазначено, що звернення направляється за належністю для розгляду та надання відповіді в межах компетенції до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

30.07.2024 за №5208-4991/Р-02/8-1200/24 відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що ґрунтовне роз`яснення порушеного питання щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника надано листами Головного управління від 04.06.2024 за № 3664-3463/Р-02/8-1200/24 та від 10.07.2024 за № 4653-4190/Р-02/8-1200/24, які направлено в особистий кабінет на веб порталі Пенсійного фонду України

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон 2262-XII).

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника (частини третя статті 1 Закону 2262-XII).

Відповідно до статті 29 Закону 2262-XII пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Пенсія в разі втрати годувальника встановлюється на весь період, протягом якого член сім`ї померлого вважається непрацездатним (стаття 30), а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", - довічно. Зміна розміру пенсії, якщо у складі сім`ї, якій було призначено пенсію у разі втрати годувальника, станеться зміна, внаслідок якої окремі члени сім`ї або сім`я в цілому втратять право на пенсію, перерахунок пенсії або припинення її виплати провадиться з першого числа місяця, що йде за тим місяцем, у якому сталася зміна (стаття 40 Закону 2262-XII).

Відповідно до статті 48 Закону 2262-XII заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається в електронній або паперовій формі до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що засвідчує особу.

Відповідно до статті 49 Закону 2262-XII пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 52 Закону 2262-XII).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку № 3-1 заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби), виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, виплату одноразової грошової допомоги може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

У разі подання заяви засобами Порталу Дія та за умови реалізації технічної можливості щодо її формування та подання, формування заяви здійснюється засобами Порталу Дія відповідно до відомостей, зазначених у додатках до цього Порядку. Відомості, необхідні для формування заяви, можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними електронними реєстрами органів державної влади.

Відповідно до п.11 розділу І Порядку №3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом).

Якщо заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника членом сім`ї померлого пенсіонера подається через вебпортал або засобами Порталу Дія, днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого органу (структурного підрозділу)) роз`яснюється, які документи необхідно подати додатково. При поданні цих документів до закінчення тримісячного строку з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів уповноваженим органом (структурним підрозділом) поштою, або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Днем звернення за перерахунком, поновленням пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням) (початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняттям (звільненням) на (зі) службу (служби), за виплатою недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, виплатою одноразової грошової допомоги, виплатою допомоги на поховання вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів)).

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку №3-1 під час подання особою заяв, передбачених пунктами 2, 3 розділу І цього Порядку, пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини.

У разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків особою надається документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті).

Особа може пред`явити копію документа, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, у тому числі і в електронній формі.

В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

Відповідно до п.3 розділу ІІ Порядку №3-1 до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника додаються такі документи:

1) подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (якщо пенсія померлому годувальнику органом, що призначає пенсію, не призначалась);

2) витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю/ з визнанням судом безвісно відсутнім (якщо годувальник помер (загинув) / пропав безвісти у період проходження служби) або його копія;

3) свідоцтво про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим;

4) документи, що засвідчують родинні відносини непрацездатних членів сім`ї з померлим годувальником, які передбачені пунктом 12 цього розділу;

5) документи про перебування непрацездатних членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника (крім непрацездатних дітей; непрацездатних батьків і дружини (чоловіка) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби), які передбачені пунктом 13 цього розділу;

6) документи померлого годувальника, які передбачені підпунктом 4 пункту 2 цього розділу;

7) документи, що підтверджують право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, які передбачені підпунктами 5-7 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (для призначення пенсії непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті в статті 30 Закону);

8) документи про обставини загибелі чи смерті годувальника внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби) (висновок військово-лікарської комісії, витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю / визнанням судом безвісно відсутнім або його копія) (для призначення пенсії непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті в статті 30 Закону);

9) документи, що підтверджують право на встановлення надбавок, підвищень та інших доплат (за наявності), які передбачені пунктом 4 цього розділу.

Відповідно до пунктів 1,2,3 розділу ІІІ Порядку №3-1 уповноважений орган (структурний підрозділ) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсії.

Уповноважений орган (структурний підрозділ) надає допомогу особі в одержанні необхідних для призначення пенсії документів.

У разі якщо підготовлено не всі необхідні документи для призначення пенсії, то подаються наявні, а документи, яких не вистачає, подаються додатково.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженим органом (структурним підрозділом) до органу, що призначає пенсію, мають бути завірені цим уповноваженим органом (структурним підрозділом) або органом, в якому особа проходила військову службу (службу), в установленому порядку.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.

Рішення за результатами розгляду заяви засвідчується підписом керівника органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в пенсійній справі.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 5 днів з дня прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії видає або направляє особі повідомлення із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (ч.1,2,3 п.6 розділу IV Порядку №3-1).

Отже, аналізуючи у сукупності наведені норми права, суд констатує, що за наслідками розгляду заяви про призначення, переведення з одного виду пенсії на інший орган, що призначає пенсію, приймає відповідне рішення або про призначення, або про відмову в призначенні.

Однак, як установлено судом, відповідачем не було прийнято вмотивоване рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії в разі втраті годувальника.

Відповідач надав лише відповідь листом від 04.06.2024 №3664-3463/Р-02/8-1200/24, чим порушив вимоги статті 49 Закону № 2262 та ч.1,2,3 п.6 розділу IV Порядку №3-1 й відмовив позивачу у спосіб не передбачений законом.

Тим самим допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду заяви позивача про призначення пенсії.

При цьому, у листі від 04.06.2024 №3664-3463/Р-02/8-1200/24 відповідач зазначив, що позивачем додано скановану копію паспорту громадянина України, який на момент звернення не є дійсним.

Між тим, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2022 р. № 1202 визначено, що відповідно до статей 12-1, 20 Закону України Про правовий режим воєнного стану в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, Кабінет Міністрів України постановляє установити, що, зокрема, паспорти громадян України у формі картки, строк дії яких закінчився за 30 днів до 24 лютого 2022 р. та після 24 лютого 2022 р., та паспорти громадянина України зразка 1994 року, до яких не вклеєно фотокартку особи у разі досягнення нею 25- чи 45-річного віку, строк вклеювання до яких настав за 30 днів до 24 лютого 2022 р. та після 24 лютого 2022 р., є документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України та підлягають обміну або вклеюванню нових фотокарток відповідно до досягнутого віку протягом 30 календарних днів з дня припинення чи скасування воєнного стану.

Станом на дату звернення позивача з заявою про призначення пенсії воєнний стан в Україні не скасовано.

Таким чином доводи відповідача щодо недійсності паспорту позивача є необґрунтованими.

Що стосується перебування батька позивача на обліку як отримувача пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонд України у в Харківській області, то вказана обставина жодним чином не впливає на право позивача звернутися з заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Зареєстроване місце проживання позивача АДРЕСА_2 , що за територіальною приналежністю відноситься саме до відповідача.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 КАС України, суд на підставі статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно позиції Європейського Суду з прав людини, яка вкладена у пунктах 70 та 71 рішення від 20.10.2011 у справі Рисовський проти України (заява № 29979/04): Суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119). Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не

Таким чином, принцип належного врядування застосовується Європейським судом з прав людини лише відносно майнових прав (права власності на майно) фізичних та юридичних осіб, які гарантуються статтею 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Судом установлено, що відповідачем не було дотримано вимоги Закону № 2262 та Порядку № 3-1 при розгляді заяви позивача. Жодного рішення, як того вимагають вказані нормативно-правові акти, за результатами розгляду заяви позивача відповідачем не прийнято.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу вимог Закону №2262 та Порядку № 3-1 передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду прийняти рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів не пізніше 10 днів з дня надходження заяви, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 4 та 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії; визначити інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, враховуючи, що рішення за результатами розгляду заяви позивача не приймалося, а настання для позивача негативних наслідків пов`язано із бездіяльністю відповідача, яка полягає в неналежному розгляді заяви позивача, тому належним, правильним та ефективним способом захисту порушеного права в даному випадку є:

-визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262 та не прийняття відповідного рішення, за результатами розгляду зазначеної заяви;

-зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262 та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як наслідок, у задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 360/211/25 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 360/211/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 14 серпня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

А.В. Гайдар