Справа № 500/4122/25
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4122/25

14 серпня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 10.06.2025 № 83 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням періодів трудового та страхового стажу, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду заяви, за принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 10.06.2025 № 83 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач вказав про відсутність необхідного стажу. До стажу роботи позивачу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка.

Позивач вважає відмову у призначенні пенсії протиправною, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.07.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву.

24.08.2025 від третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у кому представник пенсійного органу просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не можуть бути враховані: періоди роботи згідно довідки №12-6/09-07 від 22.01.2025, оскільки не вказано місяць, за який відпрацьовано вихододні; періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка. Страховий стаж позивача 23 роки 09 місяців 20 днів. З огляду на вищезазначене у пенсійного органу відсутні підстави для призначення пенсії позивачу, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У встановлений судом строк, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відзиву на позовну заяву не подало, з клопотанням про продовження процесуального строку для його подання не зверталось.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд зазначає, що розгляд даної справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку перебування в основній щорічній відпустці головуючої судді у даній справі, в порядку черговості.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач 02.06.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві прийняло рішення №83 від 10.06.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком, з підстав відсутності необхідного стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

При цьому, у рішенні вказано, що такий стаж позивача становить 23 роки 09 місяців 20 днів. До стажу роботи позивачу не зараховано періоди роботи згідно довідки №12-6/09-07 від 22.01.2025, оскільки не вказано місяць, за який відпрацьовано вихододні; періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка.

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) є спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до частини першої статті 26 Закон № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Статтею 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (01.01.2004), а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту першого Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту третього Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно пунктів 23, 24 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162) трудові книжки і вкладиші до них заповнюються мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і на офіційній мові СССР.

Згідно пункту 2.3 Інструкція № 162 Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції № 162).

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів (пункт 2.8 Інструкції № 162).

Відповідно до 2.12 Інструкції № 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Так, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповнену на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач:

- 08.05.1984 - призваний в ряди радянської армії;

- 29.05.1986 - демобілізований з рядів радянської армії;

- 25.08.1986 - прийнятий каменярем будівельної бригади по четвертому розряду;

- 10.12.1986 - звільнений з роботи каменяра будівельної бригади по четвертому розряду у зв`язку з переводом у розпорядження Збаразького сільгоспрайкомунхозу;

- 10.12.1986 - прийнятий на роботу старшим інспектором по праці та заробітній платі у порядку переводу;

- 22.12.1986 - переведений на посаду майстра - будівельника;

- 04.05.1988 - переведений на посаду виконуючого обов`язки головного інженера; - 14.06.1988 - переведений на посаду майстра - будівельника;

- 19.07.1988 - переведений на посаду начальника планово-виробничого відділу; - 07.02.1989 - переведений на посаду майстра - будівельника;

- 07.07.1997 - звільнений з роботи майстра - будівельника в порядку переводу в розпорядження «Вишнівецького сирзаводу»;

- 09.07.1997 - прийнятий на посаду механіка по транспорту ВАТ «Вишнівецький сирзавод»;

- 20.03.1998 - звільнений з посади у зв`язку зі скороченням посади;

- 24.06.1998 - призначено виплату допомоги по безробіттю;

- 19.03.1999 - припинено виплату допомоги по безробіттю;

- 15.12.1999 - зарахований на навчання по професії електрогазозварник при Тернопільському учбовому курсовому комбінаті;

- 02.06.2000 - припинено виплату матеріальної допомоги на період навчання у зв`язку з закінченням навчання;

- 08.06.2005 - прийнятий на роботу електрозварювальником за трудовим договором №13 від 08.06.2005, зареєстрованим у Збаразькому районному центрі зайнятості, до підприємця ОСОБА_2 ;

- 30.06.2005 - звільнений з роботі із закінченням строку трудового договору;

- 12.07.2005 - призначено виплату допомоги по безробіттю;

- 22.02.2006 - припинено виплату допомоги по безробіттю;

- 22.02.2006 - прийнятий на посаду інженера по будівництву відділу організаційно-методичної роботи Відділу охорони здоров`я Збаразької РДА;

- 31.12.2014 - звільнений із займаної посади в порядку переведення на роботу в Комунальний заклад Збаразької районної ради «Збаразький районний центр первинної медико-санітарної допомоги»;

- 02.01.2015 - прийнятий на посаду завідувача господарством Комунального закладу Збаразької районної ради «Збаразький районний центр первинної медико-санітарної допомоги».

Записи трудової книжки позивача пов`язані між собою хронологічно, містять реквізити рішень (їх дату та номер) про призначення на посаду, переведення з посади та звільнення з посади того органу, який їх видав, та завірені його печаткою. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень. Докази визнання недостовірними записів у трудовій книжці відсутні.

Проте, як встановлено матеріалами справи, титульна сторінка трудової книжка позивача не завірена печаткою. Вказана обставина стала підставою для прийняття відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії.

Вирішуючи правомірність оскаржуваного рішення від 10.06.2025 № 83, суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19.12.2019 у справі №370/541/17, в якій суд звернув увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

При цьому, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та сама по собі не здача облікових книг в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначені періоди.

Вказані відповідачем недоліки трудової книжки не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем. Позивач жодним чином не впливав на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки.

До того ж, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

В той же час, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимим доказами для підтвердження його трудового стажу у спірні періоди.

Отже, відсутність на титульному аркуші трудової книжки печатки підприємства (або печатки відділу кадрів), яким вперше заповнено трудову книжку, не може бути підставою неврахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, оскільки позивач не може відповідати за правильність оформлення документів і відповідність дотримання вимог законодавства на підприємстві. Тим більше титульний аркуш трудової книжки взагалі не містить жодних відомостей про стаж та період роботи працівника, позаяк такі відомості зазначаються в наступних її розділах, щодо правильності заповнення яких відповідачі заперечень не висловлювали.

Крім того, стаж роботи позивача у спірні періоди за трудовою книжкою підтверджується також: військовим квитком серії НОМЕР_4 , архівною довідкою про трудовий стаж від 19.05.2025 №35-08/21-12, довідкою від 13.06.2025 №148-6/09-07 із відомостями про кількість вироблених трудоднів, довідкою від 27.05.2025 №98, довідкою від 28.05.2025 №41-08/01-12, довідкою про заробіток з 1992 по 07.07.1997; довідкою про заробіток з 1986 по 1991 роки.

Суд враховує, що в оскаржуваному рішенні відповідача від 10.06.2025 № 83, не вказано які саме періоди трудової діяльності позивача не були враховані відповідачем. Оскаржуваним рішенням відповідачем фактично визнано трудову книжку позивача та відповідно всі записи у ній недійсними з підстав того, що на одній титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства.

Європейський суд з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

В даному випадку суд враховує, що відповідач не надав жодного доказу в обґрунтування того, що відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоди його роботи згідно трудової книжки, він діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто з забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (стаття 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.

За таких обставин, на переконання суду, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.06.2025 №83 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.06.2025 №83 про відмову в призначенні пенсії за віком та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву позивача від 02.06.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням періодів трудового та страхового стажу, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

За нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач за подання даної позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а отже, такі судові витрати підлягають до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 10.06.2025 № 83 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням періодів трудового та страхового стажу, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 серпня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, );

третя особа:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ) .

Головуючий суддя Мірінович У.А.