Справа № 367/5562/24
Суддя: Третяк Я. М.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/5562/24
Провадження №2-а/367/39/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

07 серпня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Третяк Я.М.,

за участю:

секретаря судових засідань Люліної О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просив:

поновити строк звернення до суду з позовом про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення від 29.04.2024 серії ЕНА № 2030713 та від 29.04.2024 серії ЕНА № 2030611;

скасувати постанови від 29.04.2024 серії ЕНА № 2030713 та від 29.04.2024 серії ЕНА № 2030611 про накладення адміністративного стягнення, винесені Управлінням патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом, позивач посилається на те, що 29.04.2024 відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2030713, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Окрім цього, 29.04.2024 відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2030611, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2030713, 29.04.2024 об 16 год 04 хв водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caravelle» д/н НОМЕР_1 по автодорозі Р-56 Чернігів-Пакуль-КПП Славутич, 7 км, на ділянці дороги, що позначена дорожнім знаком 5.49 на білому фоні, рухався зі швидкістю 71 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год., що зафіксовано приладом TruCam LTI 20/20 10001115, чим порушив п.12.4 ПДР (порушення швидкісного режиму в населених пунктах).

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2030611 від 29.04.2024, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caravelle» д/н НОМЕР_1 керував транспортним засобом, рухався по автодорозі Р-56 Чернігів-Пакуль-КПП Славутич, 7 км, не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на автомобіль, а також - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а тому оскаржувані постанови є протиправними, незаконними, необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Вказує, що оскаржувані постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності винесено протиправно та відповідно вони підлягають скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки він не перевищував допустимої швидкості руху, а сама фіксація швидкості відбулася з порушенням встановленого порядку; у інспектора не виникало права вимагати в нього документи на право керування, оскільки він не надав для ознайомлення доказів порушення; постанову винесено без проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення; фактично постанови складено без проведення розгляду справи, невідомо де і не відомо коли; інспектором безпідставно позбавлено його можливості скористатись конституційним правом на правову допомогу на підставі усного клопотання, у задоволенні якого йому було відмовлено; розглядаючи два окремі адміністративні правопорушення інспектори одного державного органу не застосували ст. 36 КУпАП, не об`єднали дві справи в одне провадження, не винесли стягнення по більш серйозному порушенню, а протиправно винесли дві окремі постанови, що є окремою підставою для скасування постанов внаслідок порушення процедури їх винесення.

Так, зазначає, що на місці зупинки його не повідомили про винесення постанов та їх не вручили, про існування зазначених постанов він довідався через декілька днів з мобільного застосунку «Штрафи UA», 04.06.2024 відповідачем у відповідь запит позивача, було надіслано оскаржувані постанови.

Окрім вказаного, позивач посилається на те, що 29.04.2024 він дійсно здійснював рух на автодорозі в Чернігівській області поза межами населеного пункту. Дорога мала по дві смуги в кожному з напрямків. Він здійснював рух у крайній лівій смузі руху з двох наявних. Швидкість руху на дорозі поза межами населеного пункту була в межах 70 км/год. Допустима швидкість поза межами населеного пункту 90 км/год, а також закон передбачає межу 20 км/год, це свідчить, що у підсумку штраф може застосовуватись після 110 км/год, а тому він їхав з дотриманням швидкісного режиму. Здійснюючи рух, він бачив, що праворуч на узбіччі дороги знаходився поліцейський автомобіль з працівниками поліції біля нього. Зважаючи на дотримання норм швидкісного обмеження, наближення до поліцейських не викликало занепокоєння, тому він продовжував рух, знижуючи швидкість. При наближенні до працівників поліції, його автомобіль було зупинено одним із них. Після зупинки до нього підійшов інспектор та повідомив: «74 кілометрів при дозволених 50 км/год». Оскільки він був переконаний у тому, що не перевищував швидкісних обмежень, попросив пред`явити для ознайомлення докази порушення, зокрема фото чи відеозаписи з приладу TruCam. Однак, інспектор відмовився пред`являти докази, мотивуючи що він не зобов`язаний цього робити. Декілька разів позивач озвучив працівникам поліції, що має при собі техпаспорт та посвідчення водія, але покаже при наявності фото чи відеодоказів порушення. Тому, він висловив інспектору усне клопотання з проханням надати можливість скористатись правовою допомогою адвоката і у зв`язку з цим просив відкласти розгляд справи на інший день. Однак у задоволенні його клопотання інспектор безпідставно відмовив, позбавивши конституційного права на правову допомогу як засіб захисту.

При цьому, позивач зазначає, що під час перебування автомобіля в стані руху поза межами населеного пункту, зі швидкістю у розмірі 74 км/год відповідає вимогам закону і не є порушенням, оскільки закон дозволяє їхати зі швидкістю 90 км/год. Також зазначив, що жодних дорожніх знаків на місці перебування його автомобіля в момент фіксації швидкості, які б позначали обмеження максимальної швидкості 50 км/год чи населеного пункту були відсутні.

Позивач вказує, що в порушення норм законодавства, пристрій для вимірювання швидкості руху TruCam не був закріплений на одному із чітко визначених законодавством місць, а знаходився у руках інспектора, що також могло спотворити результат вимірювання. Окрім цього, вимірювання швидкості руху працівниками поліції здійснювалось в не межах дії знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху».

Таким чином, в його діях, які кваліфікуються за ч.1 ст. 122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП відсутній склад правопорушення, адже відсутня суб`єктивна сторона вищевказаного правопорушення. Винних дій він не вчиняв, правил дорожнього руху не порушував.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 11.06.2024 зазначену справу передано в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М.

Ухвалою суду від 07.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В ухвалі суду визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 162 КАС України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 163 КАС України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

14.10.2024 до суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2030713 від 29.04.2024 та ЕНА № 2030611 від 29.04.2024, в якому представник ДПП просить відмовити у задоволенні позову, вважаючи твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування заперечень проти позову представник зазначає, що позивачем пропущено строк на оскарження зазначених постанов, оскільки позивач від отримання копії постанов на місці вчинення адміністративного правопорушення відмовився, копії оскаржуваних постанов йому було надіслано 30.04.2024 рекомендованим листом на адресу реєстрації місця проживання. При цьому, рекомендований лист з оскаржуваними постановами був доставлений до відділення Укрпошту, в м. Буча, ще 03.05.2024 року, а 04.05.2024 була здійснена невдала спроба вручення. 17.05.2024, після закінчення строку зберігання лист з оскаржуваними постановами було повернуто відправнику, що підтверджується роздруківкою трекінгу листа з вебсайту національний оператор поштового зв`язку «Укрпошта».

При цьому, позивачем 29.04.2024 після ознайомлення його з оскаржуваним постановами, у зв`язку з невизнанням вчинених ним правопорушень на місці зупинки, на ім`я начальника УПП в Чернігівській області ДПП було подано заяву про скасування оскаржуваних постанов. Результати розгляду заяви позивачу було надіслано на адресу: вул. Грушевського, 49, м. Буча, Бучанський р-н, Київська область, рекомендованим листом 30.04.2024 року, що підтверджується списком № 2407 листів рекомендованих від 10.05.2024. Отже, оскільки оскаржувані постанови були винесені 29.04.2024, позивач був присутній при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, відмовився від отримання їх копії, скористався своїм правом на оскарження, відмова позивача від отримання спірної постанови призвела до набрання нею законної сили та розпочала відлік строку на її оскарження, оскільки саме з цього моменту позивач був обізнаний про її існування та у разі наявності сумнівів в її законності міг скористатись правом захисту своїх прав в адміністративному або судовому порядку.

Щодо обставин справи, представником відповідача зазначено наступне.

Так, 29.04.2024 о 16 год. 04 хв. в м. Чернігові на дорозі Р-56, 7 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caravelle», номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті позначеному д.з. 5.49 на білому фоні, рухаючись зі швидкістю 74 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР. Після виявлення вказаного порушення, поліцейським було подано сигнал про зупинку на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Після зупинки транспортного засобу, було встановлено, що автомобілем керував гр. ОСОБА_1 , якого було повідомлено про причину зупинки та пред`явлено законну вимогу надати для перевірки документи, на що позивач відмовився пред`являти документи для перевірки, встановлюючи свої умови для підстави їх надання. Водія було повідомлено, що за вчинене перевищення швидкості та відмову надати на законну вимогу поліцейського документи, зазначені в п. 2.1. (посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб), є адміністративна відповідальність, що в подальшому стало підставою для винесення оскаржуваної постанови, зокрема, за порушення п.п. 2.4 а та 12.4 ПДР. Швидкість руху транспортного засобу було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001115). Вимірювання швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача здійснювалося в м. Чернігів. Чернігівської області. Чернігівського району (а/д Р-56, 7 км) позначеному дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», в якому діють вимоги Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Як вбачається із відеозапису та фото з приладу TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС001115) транспортний засіб «Volkswagen Caravelle», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год, що є перевищенням дозволеної швидкості руху в населених пунктах згідно ПДР на 24 км/год. На фото та відео також видно, як червона позначка фіксується на автомобілі позивача на відстані 305,6 м, тобто вимірює швидкість саме даного автомобіля.

Представник ДПП вказує, що правомірність використання приладу TruCam в ручному режимі підтверджується листом Державно підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» Міністерства економічного розвитку та торгівлі від 01.10.2019 № 22-38/49, відповідно до якого лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання.

Представник ДПП вважає, що вищезазначене спростовує доводи про те, що вимірювання швидкості руху позивача було проведено без закріплення приладу на одному із чітко визначених законодавством місць.

На підставі викладеного, представник ДПП вважає адміністративний позов про скасування постанов про адміністративне правопорушення таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Оскаржувані постанови є правомірними, винесені у повній відповідності нормам чинного законодавства, в межах компетенції поліцейського патрульної поліції, є законною та обґрунтованою і правові підстави для її скасування відсутні.

З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповіді на відзив позивачем до суду подано не було.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заяв або заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до суду подано не було, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України).

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 29.04.2024 інспектором 2 взводу 1 рота 1 батальйону УПП в Чернігівській області лейтенантом поліції Шевчун В.В. складено постанову серії ЕНА № 2030713, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за змістом якої 29.04.2024 об 16 год 04 хв, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caravelle » д/н НОМЕР_1 по автодорозі Р-56 Чернігів-Пакуль-КПП Славутич, 7 км, на ділянці дороги, що позначена дорожнім знаком 5.49 на білому фоні, рухався зі швидкістю 71 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год., що зафіксовано приладом LTI 20/20 TruCam ТС10001115, чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швид. режиму в населених пунктах, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У зв`язку з зазначеним на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

Також встановлено, що 29.04.2024 інспектором 2 взводу 1 рота 1 батальйону УПП в Чернігівській області лейтенантом поліції Шевчун В.В. складено постанову серії ЕНА № 2030611, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за змістом якої, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caravelle » д/н НОМЕР_1 керував транспортним засобом, по автодорозі Р-56 Чернігів-Пакуль-КПП Славутич, 7 км, не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на автомобіль, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП

У зв`язку з зазначеним на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

Як зазначалось, швидкість вимірювалась приладом TruCam008443, фото і відеофіксація з якого була долучена представником відповідача до відзиву на позовну заяву.

Позивач не погоджується із інкримінованим йому правопорушенням, вважає оскаржувані постанови незаконними, наголошує на відсутності доказів вчинення вказаного адміністративних правопорушень

Департамент стверджує, що факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень був належним чином досліджений та встановлений інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України).

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 14 Закону № 580-VIII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

У п.п. 8.1, 8.2 ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Пунктом 8.4 ПДР України передбачено, що дорожні знаки(додаток 1) поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Згідно з розділом 33 ПДР України, дорожній знак 5.49 означає «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ст. 122 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У ст. 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 р. 1 Інструкції № 1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Щодо вимог про скасування постанови серії ЕНА № 2030713 від 29.04.2024.

Як було зазначено, відповідно до оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням ПДР за перевищення встановленої швидкості руху в межах населеного пункту.

У постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом LTI 20/20 TruCam ТС1001115.

Не погоджуючись з оскарженою постановою, позивач, зокрема, звертає увагу на те, що згідно з судовою практикою використання з руки приладу TruCam, яким здійснено вимірювання швидкості руху автомобіля позивача, не відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки простежуються певні коливання, що можуть дати більшу похибку, ніж передбачено свідоцтвом про повірку.

Надаючи оцінку таким доводам позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо-регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/27775, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 02.06.2023, яке чинне до 02.06.2024, прилад TruCam LTI 20/20 ТС001115 станом на час виникнення спірних правовідносин був придатним до застосування.

Крім того, цим же свідоцтвом передбачено можливість використання вказаного приладу в ручному режимі вимірювання з похибкою +/- 2км/год. в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.

Таким чином, технічними характеристиками приладу TruCam LTІ 20/20, яким було зафіксовано порушення позивачем швидкісного режиму передбачено можливість застосування такого приладу в ручному режимі та навіть відведено на це допустиму похибку: +/-2км/год, +/-1%.

Відтак, вказане підтверджує факт правомірності використання приладу TruCam LTІ 20/20 для вимірювання швидкості.

Як вбачається із відеозапису та фото з приладу TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС001115), долученого представником відповідача до відзиву, транспортний засіб «Volkswagen Caravelle», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год, на та відео також видно, як червона позначка фіксується на автомобілі позивача на відстані 305,6 м, тобто вимірює швидкість саме даного автомобіля.

Посилання позивача на висновки місцевих та апеляційних судів у інших справ судом відхиляються, оскільки згідно з імперативними вимогами ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 6 Закону України «Про адміністративну процедуру» та ст. 242 КАС України лише висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи позивача щодо відсутності доказів місцезнаходження дорожніх знаків та зони їх дій спростовуються матеріалами справи, зокрема доказами розміщення дорожніх знаків на карті-схемі розміщення дорожніх знаків автоматичної відеофіксації порушень правил дорожнього руху на автомобільних дорогах загального користування державного значення Чернігівської області.

Як видно з копії довідки від 28.03.2024 начальника відділу БДР УПП в Чернігівській області ДПП майора поліції Олександра Воронова, з метою забезпечення дорожнього руху, в місцях де концентрації дорожньо-транспортних пригод, на автомобільній дорозі загального користування державного значення Р-56 Чернігів-Пакуль- контрольно-пропускний пункт «Славутич-Чорнобиль» встановлено дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» з табличною 7.2.1. «Зона дії» (3 км) на км 6+000 (ліворуч та праворуч) та на 7+850 праворуч дороги.

Разом з тим, відповідно до підпункту «б» пункту 12.9 ПДР водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» забороняє в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знаку.

Згідно з п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Окрім того, суд зазначає, що дії знаків 3.31 ПДР щодо обмеження швидкості руху 50км/год поширюється на весь населений пункт, при в`їзді в населений пункт, та не обмежується лише відрізком дороги, де було зафіксовано правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП була винесена обґрунтовано, дії працівників поліції є правомірними та відповідають вимогам закону.

При цьому, позивачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо вимог про скасування постанови серії ЕНА № 2030611 від 29.04.2024.

Відповідно до п. 2.1.б ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Згідно п. 2.1.Ґ ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Доводи позивача, щодо безпідставності зупинення його транспортного засобу працівниками поліції спростовуються письмовими матеріалами справи та розцінюються судом, як спроба уникнути адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, факт відмови пред`являти документи не заперечувалося самим позивачем у позовній заяві.

Судом встановлено, що матеріалами даної конкретної справи не спростовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим у суду відсутні розумні сумніви щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з яким щодо нього складено оскаржену постанову.

Крім того, суд бере до уваги правову позицію викладену у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.05.2020 у справ № 825/2328/16, за змістом якої: «порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

У даній справі наведені позивачем обставини та докази не доводять, що він не керував транспортним засобом, а також порушення його прав в процесі притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід звернути увагу, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77).

З урахуванням зазначеного у сукупності суд приходить висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову у позові, судові витрати позивача у справі покладаються на нього ж.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-247, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 18, 251, 256, 268, 276, 286-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Я.М.Третяк