Справа № 500/3064/25
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3064/25

15 серпня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ), у якому просить:

визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби за підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи;

зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби за підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 у лютому 2025 року звернувся до командира військової частини з рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ через необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи. До рапорту додав нотаріально засвідчені копії документів, що підтверджують необхідність догляду та факт родинних відносин, серед яких копії: свідоцтва про шлюб від 23.01.2025; довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 10.07.2017, яка підтверджує наявність інвалідності ІІ групи ОСОБА_2 дружини позивача; висновку лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК) №52 від 24.01.2025, виданого КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги", яким встановлено, що ОСОБА_2 , особа з інвалідністю ІІ групи, потребує постійного стороннього догляду.

У відповідь на рапорт командир ВЧ НОМЕР_1 відмовив у його реалізації, мотивуючи відсутністю документів, які підтверджують право позивача на звільнення.

Позивач вважає таку відмову незаконною та зазначає, що має право на звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, який відсилає до абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої цієї ж статті, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною, про що надав належні докази.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

19.02.2024 надійшов відзив на позовну заяву, відповідач проти позову заперечує. Вказує, що позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у складі ВЧ НОМЕР_1 . 29.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 з рапортом без дати про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої і абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII. 07.04.2025 позивачу засобами поштового зв`язку надіслано відповідь від 01.04.2025 № 3-38/2/5559 про відсутність законних підстав для вирішення зазначених у рапорті питань.

Зазначає, що військовослужбовець при наявності правових підстав для звільнення з військової служби зобов`язаний подати встановленим порядком відповідний рапорт на звільнення, до якого має бути доданий вичерпний пакет документів, перелік яких визначено Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454 (далі - Інструкція № 170).

Подані позивачем разом із рапортом про звільнення з військової служби документи підтверджують виключно наявність у його дружини інвалідності ІІ групи та містять відповідні рекомендації щодо лікування ОСОБА_2 . Крім того, висновок ЛКК від 24.01.2025 № 52 (форма № 080-4/о) передбачає, що ОСОБА_2 на строк до 24.01.2026 рекомендовано соціальну послугу з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, а заключення ЛКК (як і його форма) від 24.01.2025 № 52 взагалі не передбачене жодними нормативно-правовими актами. При цьому, у ВЧ НОМЕР_1 відсутня будь-яка інформація щодо перебування ОСОБА_2 , як і ОСОБА_1 , на обліку у місцевому структурному підрозділі Управління соціального захисту населення, як одержувача та доглядача допомоги по догляду відповідно.

Також умовами договору від 24.01.2025 № 03, окрім іншого, спростовується необхідність здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , оскільки відповідно до положень вказаної угоди остання вже забезпечується належними умовами проживання, соціально-побутового обслуговування та медичної допомоги Мельнице-Подільським територіальним центром надання соціальних послуг та реабілітації.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання прийняти рішення про звільнення з військової служби, то відповідач звертає увагу на дискреційні повноваження та зазначає, що саме до повноважень відповідача віднесено звільнення з військової служби, а тому суд у даному випадку уповноважений зобов`язати повторно розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами та прийняти рішення за наслідком такого розгляду, з врахуванням висновків суду.

З наведених підстав відповідач просить у позові відмовити (а.с.40-43).

20.06.2025 та 23.06.2025 від відповідача надійшли копії матеріалів щодо розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби (а.с.23-39, 50-76).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Суд, перевіривши доводи учасників, викладені у заявах по суті справи, письмовими доказами, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , (а.с.9) проходить військову службу на посаді водія 1 самохідного артилерійського взводу 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону ВЧ НОМЕР_1 .

У березні 2025 року ОСОБА_1 подав рапорт командиру 5 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , у якому просив клопотати перед вищим командування про його звільнення з військової служби на підставі абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у зв`язку з необхідністю здійснювати постійних догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи (а.с.28 зворот - 29).

До рапорту позивач додав ряд документів (нотаріально засвідчені копії), а саме: висновку ЛКК про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 52 від 24.01.2025; висновку ЛКК № 52 від 24.01.2025 про постійний догляд; довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) АВ 0882149; свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 21.02.2025; паспорта громадянина України № НОМЕР_3 , виданого дружині ОСОБА_2 ; картки платника податків ОСОБА_2 ; довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №35 від 25.02.2025; паспорта громадянина України НОМЕР_4 , виданого ОСОБА_1 ; картки платника податків ОСОБА_1 ; військового квитка серія НОМЕР_5 ОСОБА_1 ; посвідчення НОМЕР_6 ; довідки № 6102- від 10.11.2023 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; витягу з реєстру територіальної громади № 2023/009221392 від 10.11.2023; договору № 03 від 24.01.2025 про надання соціальних послуг за умови 100% відшкодування їх вартості; фіскального чеку № 254316 від 18.02.2025 (а.с.29 зворот-39).

Рапорт було погоджено безпосереднім командиром та направлений для розгляду командиру ВЧ НОМЕР_1 .

Командиром ВЧ НОМЕР_1 листом від 01.04.2025 відмовлено у задоволенні рапорту позивача. У відповіді зазначено, що подані разом із рапортом про звільнення з військової служби документи підтверджують виключно наявність у дружини інвалідності II групи та містять відповідні рекомендації щодо лікування останньої. Крім того, висновок ЛКК від 24.01.2025 № 52 передбачає, що дружині на строк до 24.01.2026 рекомендовано соціальну послугу з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, а заключення ЛКК (як і його форма) від 24.01.2025 № 52 взагалі не передбачене жодними нормативно-правовими актами. При цьому, у Військовій частині НОМЕР_1 відсутня будь-яка інформація щодо перебування дружини, чи позивача на обліку у місцевому структурному підрозділі Управління соціального захисту населення як одержувача та доглядача допомоги по догляду відповідно. Водночас, умовами договору від 24.01.2025 № 03, окрім іншого, спростовується необхідність отримання постійного догляду дружиною, оскільки відповідно до положень вказаної угоди остання вже забезпечується належними умовами проживання, соціально-побутового обслуговування та медичної допомоги Мельнице-Подільським територіальним центром надання соціальних послуг та реабілітації (а.с.7, 51-52).

Позивач вважає, що відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, який відсилає до абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, має право на звільнення з військової служби, а відмова у звільненні є протиправною та такою, що порушує його права та інтереси, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України Про військову службу і військовий обов`язок від 25.03.1992 № 2232-XII.

Частинами першою, п`ятою статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Відповідно до частини шостої статті 2 Закону №2232-XII одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII, а у частині четвертій цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1), під час воєнного стану (пункт 2).

Відповідно до підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Пунктом 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153/2008).

Відповідно до пунктів 2, 5, 6 Положення №1153/2008, за призовом громадяни проходять, зокрема, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 233 Положення №1153/2008 установлено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абзац четвертий пункту 241 Положення №1153/2008).

Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 року за №438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.

Перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Пункт 23 додатку 19 до Інструкції №170 (у редакції, діючій на березень 2025 року, тобто на час подання рапорту) передбачав, що через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону №2232-ХІІ, у разі необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, подаються:

копія свідоцтва про шлюб;

один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, визначеною МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді (для осіб з інвалідністю II групи);

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина як необхідність здійснення постійного догляду за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. Інструкція №170 визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою або висновок медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Повертаючись до матеріалів цієї справи, суд зазначає, що у березні 2025 позивач звернувся за встановленим порядком по команді до командира ВЧ НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби, додавши до нього документи, які, на його думку, підтверджують право на звільнення на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII.

Разом з рапортом позивач надав необхідні документи, визначені додатком до Інструкції № 170, а саме: копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.02.2025 з якого слідує, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23.01.2025 було укладено шлюб (а.с.12).

ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання), що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0882149 з 01.04.2017 та копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_7 (а.с.11).

В підтвердження того, що дружина позивача ОСОБА_2 потребує здійснення постійного догляду позивач разом із рапортом надав відповідачу висновок ЛКК про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №52 від 24.01.2025 (форма 080-4/о), та висновок з протоколу ЛКК №52 від 24.01.2025 про потребу ОСОБА_2 у постійному сторонньому догляді (а.с.13, 29 зворот -30). У зазначених документах описано діагноз дружини позивача, а також у висновку до протоколу ЛКК вказано, що вона «потребує постійного стороннього догляду».

Підставою для відмови у звільненні з військової служби є ненадання військовослужбовцем (позивачем у справі) до рапорту про звільнення документів, які підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за дружиною, а надані документи свідчать виключно про наявність у дружини інвалідності II групи та рекомендації щодо лікування останньої, висновком ЛКК від 24.01.2025 № 52 рекомендовано соціальну послугу з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, а заключення ЛКК (як і його форма) не передбачене жодними нормативно-правовими актами, відсутня будь-яка інформація щодо перебування дружини, чи позивача на обліку у місцевому структурному підрозділі Управління соціального захисту населення, як одержувача та доглядача допомоги по догляду відповідно, дружина забезпечується належними умовами проживання, соціально-побутового обслуговування та медичної допомоги Мельнице-Подільським територіальним центром надання соціальних послуг та реабілітації.

Отож для надання оцінки правомірності відмови у звільненні позивача з військової служби суд має вирішення питання, яким документом підтверджується необхідність постійного догляду за особою з інвалідністю.

У статті 7 Закону України від 06.10.2005 №2961-IV "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" передбачено, що медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.

Особа з обмеженнями повсякденного функціонування направляється для проходження медико-соціальної експертизи з метою підтвердження стійкого обмеження життєдіяльності та встановлення статусу "особа з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю" у разі виявлення мультидисциплінарною реабілітаційною командою ознак стійкого обмеження життєдіяльності, що зазначається в індивідуальному реабілітаційному плані.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Відповідно до пунктів 26, 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317, яке було чинне 10.04.2017 на час огляду медико-експертною комісією дружини позивача), особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Критеріями встановлення II групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому II ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи:

обмеження самообслуговування II ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до самостійного пересування II ступеня - здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до навчання II ступеня - нездатність до навчання або здатність до навчання тільки у спеціальних навчальних закладах або за спеціальними програмами вдома;

обмеження здатності до трудової діяльності II ступеня - нездатність до провадження окремих видів трудової діяльності чи здатність до трудової діяльності у спеціально створених умовах з використанням допоміжних засобів і/або спеціально обладнаного робочого місця, за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до орієнтації II ступеня - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до спілкування II ступеня - здатність до спілкування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

обмеження здатності контролювати свою поведінку II ступеня - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою сторонніх осіб.

До II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені вади та їх комбінації, які в сукупності спричиняють значне обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.

II група інвалідності встановляється учням, студентам вищих навчальних закладів I-IV рівня акредитації денної форми навчання, що вперше здобувають відповідний освітньо-кваліфікаційний рівень освіти, у разі наявності в них ознак інвалідності на період їх навчання. Після закінчення навчального закладу видається довідка про придатність їх до роботи у результаті набуття професії.

Інваліди II групи з вираженим обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності, зокрема шляхом створення відповідних умов праці із забезпеченням засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.

Аналізуючи повноваження МСЕК, передбачені Положенням №1317, є підстави для висновку, що вона визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

За змістом пункту 21 Положення №1317 у разі встановлення інвалідності і ступеня втрати здоров`я комісія розробляє на підставі плану медичної та професійної реабілітації, що обов`язково надається лікарем, або за участю лікаря індивідуальну програму реабілітації інваліда, в якій визначаються обсяги та види реабілітаційних заходів з конкретизацією трудових рекомендацій, методи та строки їх здійснення, засоби реабілітації та відповідальні за виконання. Комісія відповідає за якість розроблення індивідуальної програми реабілітації інваліда та здійснює у межах своїх повноважень контроль за її виконанням (пункт 21 Положення №1317).

Відповідно до пункту 6 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №157-1/о "Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією" (затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30 липня 2012 року №577, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05 вересня 2012 року за №1509/21821) довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією видається інваліду. У пункті 12 надається висновок про умови та характер праці. У пункті 13 зазначаються рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності інваліда.

На час встановлення ОСОБА_2 інвалідності ІІ групи відповідно до змісту довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0882149 про встановлення ОСОБА_2 ІІ групи інвалідності довічно від загального захворювання (повторний огляд проведено 10.04.2017) відсутній висновок про потребу у сторонньому нагляді, догляді або допомозі (у пунктах 12, 13), зазначено, що може виконувати працю вдома. Суд ще раз зазначає, що такі висновки зроблені станом на дату повторного огляду 10.04.2017.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2021 за №510/36132, затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» (далі - Інструкція) та Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі».

Відповідно до пунктів 3, 4 цієї Інструкції висновок (форми №080-4/о) заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації № 025/о «Медична карта амбулаторного хворого №_», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974. Висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.

У висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (пункт 7 Інструкції).

З наведеного слідує, що лікарсько-консультативна комісія зазначає вид догляду, якого потребує особа. Водночас у таких висновках не передбачено використання такого терміну як «постійний догляд», яке згадане у Законі №2232-XII у підставах для звільнення військовослужбовця з військової служби.

Верховний Суд у постанові від 13.06.2024 у справі №520/21316/23 вказав на недосконалість та неузгодженість термінів у нормативно-правових актах стосовно питання, яким документом підтверджується необхідність здійснення постійного догляду та який орган має право видавати цей документ.

Крім того, аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням № 1317, Верховний Суд у цій справі дійшов висновку, що вона визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то на переконання Верховного Суду, такі повноваження віднесені до ЛКК закладу охорони здоров`я, які мають право приймати, зокрема: 1) висновок або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку; 2) висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-4/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 3) висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 4) висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667.

Відтак, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основоположних свобод органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, необхідність здійснення стороннього догляду за особою з інвалідністю ІІ групи може також підтверджуватися відповідним медичним висновком ЛКК.

Позивач, вказуючи про наявність підстав для звільнення з військової служби, до рапорту про звільнення з військової служби додав висновок ЛКК про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, складений ЛКК Комунального некомерційного підприємства Борщівський центр первинної медико-санітарної допомоги Борщівської міської ради за №52 від 24.01.2025, про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рекомендується соціальна послуга з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.55) та рішення ЛКК Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Борщівської міської ради за №52 від 24.01.2025 про те, що пацієнтка ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду (а.с.30, 56).

Отже належними та допустимими доказами підтверджено потребу дружини позивача особи з інвалідністю ІІ групи у постійному сторонньому догляді.

Стосовно інших підстав відмови, на які вказує відповідач - відсутність документу, який би засвідчував той факт, що ОСОБА_1 є зареєстрованим та перебуває на обліку як надавач соціальних послуг ОСОБА_2 , то такий не є необхідним за умов звільнення зі служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 та абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII; а наявність договору № 03 від 24.01.2025 про надання соціальних послуг за умови 100% відшкодування їх вартості лише підтверджує потребу дружини в сторонньому догляді, який вона повинна отримувати на постійній основі. Крім того, договір не змінює того факту, що в повивача наявні всі підстави для звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 та абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Враховуючи вищевикладене, під час розгляду справи, знайшов підтвердження факт наявності у позивача права на звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 та абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною, яка є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, а тому дії ВЧ НОМЕР_1 про відмову у звільненні ОСОБА_1 з військової служби є протиправними.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача у спірних відносинах, суд виходить з того, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, а практичне застосування ефективного механізму захисту для адміністративного суду є обов`язковим, оскільки протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас, суд не може підміняти суб`єкта владних повноважень та приймати рішення про звільнення з військової служби, а може лише зобов`язати відповідача прийняти таке рішення за наявності достатніх підстав для цього та наданих позивачем документів.

За приписами частини 2 статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Беручи до уваги встановлені у даній справі обставини, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби (поданий у березні 2025 року), з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення. Позов підлягає до задоволення частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 та абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 та абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 15 серпня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.