Справа № 160/21285/24
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження, в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 20 регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до 20 регіональної військово-лікарської комісії, в якій позивач просить суд:
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 12.08.2024 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків, шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску; всі наявні у позивача докази на підтвердження обґрунтування позовних вимог або вказати об`єктивні причини, з яких ці докази не можуть бути подані у встановлений законом строк.
26.08.2024 від позивача до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність 20 регіональної військово-лікарської комісії щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у період з 01.02.2024 по 24.05.2024 у розмірі 30 000,00 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань;
зобов`язати 20 регіональну військово-лікарську комісію нарахувати та виплатити недоплачену додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у період з 01.02.2024 по 24.05.2024 у розмірі 30 000,00 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.
До уточненої позовної заяви позивачем подана заява про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою суду задоволено заяву позивача про поновлення строку звернення до суду; поновлено позивачу строку звернення до суду; прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Згідно з довідками про доставку електронного листа, позовна заява та ухвала про відкриття провадження у справі були доставлені до електронного кабінету відповідача.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався і не повідомив поважності причин його неподання, тому з огляду на положення ч.6 ст.162 КАС України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Ухвалами суду від 02.09.2024 і від 0.05.2025 витребувано у відповідача додаткові докази у справі.

Витребувані судом документи відповідачем надані не були.

Згідно з ч.9 ст.80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмову у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем також залишити позовну заяву без розгляду.

З огляду на ненадання відповідачем витребуваних судом документів, а також, враховуючи положення зазначеної норми процесуального закону, суд розглядає справу за наявними в ній доказами.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) наказом начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії від 15.03.2023 № 2 старшину ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022 призначено на посаду відповідального виконавця відділу по роботі із громадянами НОМЕР_1 регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, ВОС - 901, шпк «старший солдат».

З 15 березня 2023 року зараховано до списків особового складу 20 регіональної військово-лікарської комісії на всі види забезпечення та вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Наказами начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії про виплату додаткової винагороди 20 регіональної військово-лікарської комісії за період квітень-вересень 2023 року наказано виплатити особовому складу 20 регіональної військово-лікарської комісії за період виконання бойових (спеціальних) завдань у складі розгорнутого пункту управління угрупування Медичних сил Збройних Сил України згідно із бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційного часу виконання бойових (спеціальних) завдань, відповідно до додатку 1 до цього наказу.

Відповідно до додатку 1 ОСОБА_1 включено до переліку осіб особового складу 20 регіональної військово-лікарської комісії, яким за період виконання бойових (спеціальних) завдань у складі розгорнутого пункту управління угрупування Медичних сил Збройних Сил України згідно із бойовими наказами (розпорядженнями) виплачується додаткова винагорода у розмірі 30 000,00 грн.

Також наказом від 06.06.2024 №34 про виплату додаткової винагороди за квітень, травень 2024 року позивача включено до переліку осіб особового складу НОМЕР_1 регіональної військово-лікарської комісії, яким за період виконання бойових (спеціальних) завдань у складі розгорнутого пункту управління угрупування Медичних сил Збройних Сил України виплачується додаткова винагорода у розмірі 30 000,00 грн, позивачу за період із 25.05.2024 по 31.05.2025.

Проте, за період із 01.02.2024 по 24.05.2024 позивач не був включений до наказів начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії про виплату військовослужбовцям 20 регіональної військово-лікарської додаткової винагороди в розмірі 30000 грн пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у складі діючого угруповання Медичних сил Збройних Сил України, та додаткова винагорода у розмірі 30000 грн йому не виплачувалась.

Не погоджуючись з бездіяльністю 20 регіональної військово-регіональної комісії щодо не нарахування та невиплати щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 30000,00 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Положеннями ст. 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», Закон України «Про Збройні Сили України», Закон України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168).

Пунктом п.1-1 Постанови №168 (у редакцій на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Згідно з п.1-2 Постанови №168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, Постановою №168 передбачено, що виплата на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил додаткової винагороди в розмірі до 30000 грн здійснюється щомісячно.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 № 1109/15800.

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

- медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів (пункт 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402.

Згідно із пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).

Згідно з абзацом десятим підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу ЦВЛК також має право залучати головних медичних фахівців Збройних Сил України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд зазначає, що виплата додаткової винагороди у розмірі 30000,00 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань (заходів) здійснюється військовослужбовцям медичного складу (лікарям), які входять до складу ВЛК (а також спеціалістам інших спеціальностей, залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи), які згідно із бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) виконують бойові (спеціальні) завдання - залучені до проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи.

Тобто, у цьому випадку позивач є спеціалістом залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи, які згідно із бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) виконують бойові (спеціальні) завдання - залучені до проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи, у зв`язку чим має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.

При цьому, завданнями за призначенням 20 РВЛК є організація та проведення військово-лікарської експертизи в адміністративно-територіальній зоні відповідальності.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.

Пунктом 3.2.2 Положенням №402 визначений порядок проведення військово-лікарської, військово-льотної експертизи.

Пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 визначено поняття військово-лікарської експертизи, а саме, військово-лікарська експертиза це: 1) медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей; військовозобов`язаних, офіцерів запасу; 2) визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; 3) установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Главою 3 розділу І Положення № 402 встановлено «Порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК», якою визначається процедура оскарження до штатних ВЛК постанов позаштатних ВЛК, підвідомчість щодо їх перегляду, строки, умови та вимоги для таких скарг, а також можливі варіанти реагування штатною ВЛК.

Враховуючи вказане, оскарження постанов та/або звернення громадян щодо їх перегляду для встановлення причинного зв`язку є окремим етапом (стадією) при проведенні військово-лікарської експертизи.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги про:

визнання протиправною бездіяльності 20 регіональної військово-лікарської комісії щодо не нарахування та не виплати позивачеві додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у період з 01.02.2024 по 24.05.2024 у розмірі 30 000,00 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань;

зобов`язання 20 регіональної військово-лікарської комісії нарахувати та виплатити позивачеві недоплачену додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у період з 01.02.2024 по 24.05.2024 у розмірі 30 000,00 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, з урахуванням проведених платежів.

Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до 20 регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність 20 регіональної військово-лікарської комісії щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у період з 01.02.2024 по 24.05.2024 у розмірі 30 000,00 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.

Зобов`язати 20 регіональну військово-лікарську комісію нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у період з 01.02.2024 по 24.05.2024 у розмірі 30 000,00 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, з урахуванням проведених платежів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 .

Відповідач: 20 регіональна військово-лікарська комісія.

Суддя Н.В. Кучугурна