Справа № 280/7397/24
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 серпня 2025 року Справа № 280/7397/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Головного управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663, 69107, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 166),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19)

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

07.08.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 23.02.2024 № 9, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 896 951,00 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми «ПС» від 23.02.2024 № 9, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 1 020,00 грн.;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги таким.

Позивачем було отримано податкові повідомлення-рішення форми «С» від 23.02.2024 № 9, яким до нього застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 896 951,00 грн., та форми «ПС» від 23.02.2024 № 9, яким до нього застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 1 020,00 грн. Вказані податкові повідомлення-рішення та розрахунок фінансових санкцій прийняті на підставі акту фактичної перевірки від 04.02.2024 № 8450/26/15/07/.

Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки основним видом господарської діяльності позивача є роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах. Підприємницька діяльність здійснюється за адресою: м. Київ, вул. Мішуги, буд. 4. Окрім позивача за даною адресою розміщені інші суб`єкти господарської діяльності. Під час проведення фактичної перевірки позивач був відсутнім на місці такої перевірки, товарно-матеріальних цінностей, що належали б йому на такому місці 04.02.2024 після 12:00 не було. Позивач також зазначає, що згідно з актом перевірки від 04.02.2024 № 8450/26/15/07/ вона здійснювалась в присутності продавця Вадима. При цьому, найманих працівників у позивача немає, а відповідач не пересвідчився, що Вадим є працівником позивача. Таким чином, фактична перевірка була розпочата без позивача, а отже, йому не було пред`явлено направлення на перевірку, копію наказу про проведення фактичної перевірки, службові посвідчення співробітників контролюючого органу. Отже, як стверджує позивач, він був фізично позбавлений можливості надати документи для перевірки. З огляду на викладені обставини у їх сукупності, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 13.08.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем було усунуто недоліки позовної заяви у встановлений строк.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

26.09.2024 судом отримано відзив на позовну заяву (вх. № 44668 від 26.09.2024), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки реквізити виданого продавцем розрахункового документу підтверджують проведення позивачем діяльності в ТРЦ «Пірамида» за адресою: м.Київ, вул. Мишуги, 4. Однак, у виданому розрахунковому документі відсутній фіскальний номер чеку та його електронна копія не передана до Державної податкової служби України. Зазначені факти підтвердили порушення позивачем п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Після отримання розрахункового документу працівники третьої особи повідомили про початок фактичної перевірки позивача. Продавець Вадим документів в підтвердження персональних даних та правовідносин з позивачем не надав. Крім цього, оскільки документів щодо його походження товару, який знаходився в реалізації під час перевірки, не надано, відповідно такий товар є необлікованим належним чином, що свідчить про порушення п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України. На підставі акту фактичної перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення форми «С» від 23.02.2024 № 9 про застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 896951,00 грн відповідно до п. 1 ст. 17 і ст. 20 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та форми «ПС» від 23.02.2024 № 9 про застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 1020,00 грн відповідно до ст. 121 ПК України. З огляду на викладені обставини у їх сукупності, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

05.11.2024 судом від третьої особи отримано пояснення у справі (вх. № 50521 від 05.11.2024), в яких остання просить відмовити у задоволенні позову, оскільки нею було встановлено, що позивач здійснює господарську діяльність з порушенням порядку проведення розрахункових операцій, а саме не видає фіскальні чеки, що може слугувати підставою для фактичної перевірки. Таким чином, було прийнято рішення про проведення фактичної перевірки у формі наказу від 01.02.2024 № 627-П. При пред`явлені продавцю Вадиму зазначеного наказу та направлень на проведення фактичної перевірки, службових посвідчень останній відмовився ознайомитись з відповідними документами, про що було складено акт про відмову від підпису у направленні на перевірку та отримання копії наказу на проведення перевірки від 04.02.2024 № 728/26-15-07-07-00-17. За результатами перевірки було складено акт фактичної перевірки від 05.02.2024 № 8450/26/15/07/. Перевіркою встановлено порушення вимог п.п.1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України. При проведені контрольно-розрахункової операції з придбання навушників продавцем було видано чек від 04.02.2024, в якому був відсутній фіскальний номер. Крім цього, позивачем не було надано під час перевірки документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів. Також, позивачем на запит від 04.02.2024 не надано документи до перевірки. З огляду на викладені обставини, третя особа просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

18.12.2024 судом отримано додаткові пояснення третьої особи по суті спору (вх. № 57977 від 18.12.2024), в яких остання додатково зауважила, що при пред`явленні представнику платника податків, який проводив розрахункові операції, продавцю Вадиму направлень на проведення фактичної перевірки, копії наказу від 01.02.2024 № 627-П, службових посвідчень останній відмовився розписатись у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. Щодо доводів позивача про те, що вказана особа не є працівником позивача, то вони спростовуються тим, що останнім не надано доказів, хто саме працював у магазині під час проведення перевірки. Разом з тим, позивач стверджує, що продавець у трудових відносинах з ним не перебуває. Відповідно до акта фактичної перевірки від 05.02.2024 № 8450/26/15/07/ контролюючим органом встановлено, що трудовий договір про прийняття на роботу на посаду працівника не надано, повідомлення про прийняття на роботу до контролюючого органу не надавалось.

В ході підготовчого засідання, яке проводилось 01.10.2024, 03.12.2024, 17.02.2025, 20.03.2025, 22.05.2025 та 19.06.2025 судом було остаточно визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу, з`ясовано заперечення проти позовних вимог, визначено обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрано відповідні докази, встановлено порядок з`ясування обставин, на які посилаються сторони, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, вчинено інші дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.06.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання на 15.07.2025.

20.06.2025 судом отримано клопотання представника позивача про проведення судового засідання, призначеного на 15.07.2025, без його участі в порядку письмового провадження.

19.06.2025 судом отримано клопотання представника відповідача про проведення судового засідання, призначеного на 15.07.2025, без його участі в порядку письмового провадження.

20.06.2025 судом отримано клопотання представника третьої особи про проведення судового засідання, призначеного на 15.07.2025, без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, суд на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, а також всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача зареєстровано як фізичну особу-підприємця 28.11.2023 (т.1, а.с.22). Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу філію Державної податкової служби України 30.09.2020. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань третю особу зареєстровано як юридичну особу філію Державної податкової служби України 17.05.2019.

До основного виду діяльності позивача за КВЕД-2010 належить роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах (т.1, а.с.85).

01.02.2024 третьою особою був виданий Наказ № 627-н «Про проведення фактичних перевірок», яким було вирішено провести фактичні перевірки платників податків/об`єктів, зазначених у додатках 1-120, зокрема, позивача з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками, дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (т.1, а.с.114).

04.02.2024 третьою особою було проведено фактичну перевірку позивача, за результатами якої був складений Акт фактичної перевірки від 05.02.2024 № 8450/26/15/07/ (т.1, а.с.91-94).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон України від 06.07.1995 № 265/95-ВР), ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України (далі ПК України), ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України (т.1. а.с.94).

На підставі Акту перевірки відповідачем були прийняті податкове повідомлення-рішення форми «С» від 23.02.2024 № 9, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 896 951,00 грн. (т.1. а.с.86) та податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 23.02.2024 № 9, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 1 020,00 грн. (т.1. а.с.88-89).

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач направив до Державної податкової служби України скаргу, яка була зареєстрована за вх. № 17858/6 від 06.05.2024. Рішенням Державної податкової служби України від 04.02.2024 № 20332/6/99-00-06-03-02-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін (т.1, а.с.108-113).

Оцінюючи наявність у відповідача правових підстав для застосування по відношенню до позивача штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 897 971,00 грн., суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Вимоги цієї статті щодо обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, застосовуються також до нерезидентів, які здійснюють господарську діяльність на території України через постійне представництво (незалежно від наявності у нерезидента зареєстрованого (акредитованого, легалізованого) відокремленого підрозділу), та до іноземних юридичних осіб, визначених ПК України.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності (п. 44.2 ПК України).

За змістом абзацу 1 пункту 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Стаття 80 ПК України унормовує порядок проведення фактичної перевірки.

Так, відповідно до приписів п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Нормою п. 80.2 ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Згідно з пунктом 80.4 статті 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції), такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Нормою ст. 85 ПК України передбачено заборону витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом. Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Слід зазначити, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні регламентуються Законом України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон України від 16.07.1999 № 996-XIV).

У ст. 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV законодавець передбачив, що для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні:

бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень;

первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення;

облікова політика це сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.

За приписами ст. 8 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.

Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених Законом України від 16.07.1999 № 996-XIV, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Згідно з ч. 5 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України від 06.07.1995 № 265/95-ВР.

Відповідно до визначень, наведених у ст. 2 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР (тут і в подальшому в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин):

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР (порушення, за які позивача притягнуто до відповідальності спірним податковим повідомленням-рішенням) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно з п.п. 1, 7 ст. 17 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення;

7) триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що п.п. 1, 7 ст. 17 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з чотирьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа; 4) проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму програмування найменування товару (зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості).

У постанові від 02.02.2023 по справі № 500/6845/21 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що у випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого п. 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 108752254).

Згідно із ст. 20 Закону 06.07.1995 № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350 (далі Положення № 13) визначає форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.

Нормою п. 2 розділу ІІ Положення № 13 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, які обов`язкові реквізити має містити фіскальний чек на товари (послуги), зокрема, код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7); цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на алкогольні напої або унікальний ідентифікатор електронної марки акцизного податку, або серійний номер електронної марки акцизного податку (зазначаються у випадках, передбачених законодавством).

Згідно з п. 3 розділу І Положення № 13 установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Так, судом встановлено, що до основного виду діяльності позивача за КВЕД-2010 належить роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах (т.1, а.с.22).

01.02.2024 третьою особою був виданий Наказ № 627-н «Про проведення фактичних перевірок», яким було вирішено провести фактичні перевірки платників податків/об`єктів, зазначених у додатках 1-120, зокрема, позивача з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками, дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (т.1, а.с.114).

04.02.2024 третьою особою було проведено фактичну перевірку позивача, за результатами якої був складений Акт фактичної перевірки від 05.02.2024 № 8450/26/15/07/ (т.1, а.с.91-94).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства:

п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР, а саме проведення розрахункових операцій з продажу товарів на загальну суму 1 799, грн. без застосування РРО та/або ПРРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів (фіскальних чеків);

п. 12 ч. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР, а саме ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації;

ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України, а саме ненадання платником податків контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю (т.1. а.с.90).

На підставі Акту перевірки відповідачем були прийняті податкове повідомлення-рішення форми «С» від 23.02.2024 № 9, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 896 951,00 грн. (т.1. а.с.86) та податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 23.02.2024 № 9, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 1 020,00 грн. (т.1. а.с.88-89).

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач направив до Державної податкової служби України скаргу, яка була зареєстрована за вх. № 17858/6 від 06.05.2024. Рішенням Державної податкової служби України від 04.02.2024 № 20332/6/99-00-06-03-02-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін (т.1, а.с.108-113).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що наріжним питанням, яке необхідно дослідити при розв`язанні даного публічно-правового спору, є встановлення факту наявності вчинення позивачем податкового правопорушення та правомірності нарахування відповідачем штрафних санкцій.

Твердження відповідача про відсутність фіскального номеру чеку у виданому розрахунковому документі є безпідставним, оскільки в такому чеку зазначений фіскальний номер ПРРО , а відтак факт вчинення позивачем податкового правопорушення не доведений (т.2, а.с.25). Відтак, позиція відповідача щодо проведення розрахункових операцій з продажу товарів на загальну суму 1 799, грн. без застосування РРО та/або ПРРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів (фіскальних чеків) не є доведеною.

Крім цього, відповідачем до суду було надано опис залишків товарів, які, за його позицією, знаходились на реалізації позивача (т.1, а.с.159). При цьому жодних доказів щодо належності зазначених товарів саме позивачу суду відповідачем не надано. Отже, доводи відповідача щодо ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації суд розцінює як юридично необґрунтованими та не підтвердженими.

Таким чином, вказані вище обставини у їх сукупності, на переконання суду, свідчать про відсутність складу інкримінуємого позивачу податкового правопорушення, а відтак нарахування відповідачем штрафних санкцій позивачу в розмірі 896 951,00 грн. є безпідставним. Отже, податкове повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 23.02.2024 № 9 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо наявності факту трудових відносин позивача з продавцем Вадимом, суд встановив, що з метою зібрання даних відносно продавця ОСОБА_2 , третя особа направила до Головного управління Національної поліції у місті Києві запит про надання інформації по справі № 280/7397/24 від 20.12.2024 № 36908/5/26-15-05-07-04 (т.2, а.с.129-130), однак відповіді на такий запит не надходило. Крім того, в матеріалах справи взагалі відсутня інформація щодо встановлення особи продавця Вадима. Так, доводи відповідача щодо ненадання платником податків контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю є безпідставними, оскільки на місці проведення фактичної перевірки позивач та інші особи, що є робітниками позивача були відсутні.

Таким чином, вказані вище обставини у їх сукупності, на переконання суду, свідчать про відсутність складу зазначеного податкового правопорушення, а відтак нарахування відповідачем штрафних санкцій позивачу в розмірі 1 020,00 грн. є безпідставним. Отже, податкове повідомлення-рішення відповідача форми «ПС» від 23.02.2024 № 9 є також протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем та третьою особою не надано суду докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

У свою чергу, суд вважає, що позивач надав належні та достатні докази на підтвердження протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень форми «С» від 23.02.2024 № 9 та форми «ПС» від 23.02.2024 № 9 та обґрунтував необхідність їх скасування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення форми «С» від 23.02.2024 № 9 та форми «ПС» від 23.02.2024 № 9 є протиправними і підлягають скасуванню, а відтак адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 02.08.2024 № 9420-8109-6665-2649 (т.1, а.с.21) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 8 979,71 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 139, 143, 241 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663, 69107, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 166), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області форми «С» від 23.02.2024 № 9, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 896 951,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області форми «ПС» від 23.02.2024 № 9, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 1 020,00 грн.

Судовий збір у розмірі 8 979,71 грн. (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень сімдесят одна копійка) присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663, 69107, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 166).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 14 серпня 2025 року.

Суддя О.В. Прудивус