Справа № 638/14239/25
Суддя: Семіряд І. В.
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/442/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І. В.,

за участю секретаря Дудка Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2025 звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з зазначеним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 18.04.2025 року винесено постанову №390/1/п, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. Про розгляд справи про адміністративне правопорушення на 18.04.2025 позивач не повідомлявся. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення присутній не був, копію постанови не отримував, про що свідчить відсутність підпису в постанові. На підставі вказаної постанови №390/1/п від 18.04.2025 Балаклійський відділ державної виконавчої служби у Ізюмському районі Харківської області Міністерства юстиції 10.07.2025 відкрив виконавче провадження №78557187. Позивач з постановою №390/1/п від 18.04.2025 не ознайомлювався, копію вказаної постанови отримав лише після того, як звернувся до Балаклійського відділу державної виконавчої служби для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 16.07.2025. 10.07.2025 позивач отримав сповіщення у застосунку Приват 24, зайшов в застосунок і вияви штраф в розмірі 37 703 грн. Того ж дня, позивач звернувся в телефонному режимі до державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби для того, щоб ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження, так як йому було не зрозуміло на підставі якого документи відкрито виконавче провадження №78557187 Позивач не ухилявся від військового обліку чи виконання військового обов`язку. Водночас, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 були зобов`язані належним чином повідомляти позивача про виклик шляхом вручення повістки під розписку або надсиланням рекомендованого листа з повідомленням про вручення. Жодної повістки із викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач за місцем реєстрації проживання не отримував. Позивач стверджує, що жодної повістки представники ІНФОРМАЦІЯ_2 раніше не вручали, за зареєстрованим місцем проживання, адреса якого внесена до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що підтверджується військово-обліковим документом Позивача у застосунку Резерв+ повістки також не надходили. При винесенні оскаржуваної постанови, існують посилання на факти, які не підтверджуються доказами. Таким чином, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю, а постанова №390/1/п від 18.04.2025 року скасуванню.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2025 вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В.

25.07.2025 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не сповістили, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу «ухвала про відкриття провадження» та «судова повістка» до електронного кабінету представника позивача.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу у вигляді ухвали про відкриття провадження та довідка про доставку електронного документу судова повістка, які доставлені до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України - у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

За правилами ч. 2, 3 ст. 286 КАС України - учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Приймаючи до уваги викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вказує позивач про наявність постанови він дізнався 10.07.2025, після отримання сповіщення у застосунку Приват24 про накладення арешту на банківські картки. В той же день звернувся до ВДВС та у телефонному режимі дізнався про існування постанови, з якою ознайомився лише 14.07.2025. З позовом звернувся 24.07.2025, тобто протягом 10 днів з дня ознайомлення з позовом.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на викладене, керуючись принципом верховенства права, суд при вирішенні питання про дотримання позивачем строку звернення до суду усі сумніви щодо початку перебігу такого строку трактує на користь позивача та доходить висновку, що пропущений строк підлягає поновленню.

Судом встановлено, що постановою №390/1/5 по справі про адміністративне правопорушення від 18.04.2025 накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн. Постанову складено начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у Харківській області полковником ОСОБА_2 та мотивована тим, що 14.04.2025 у період дії правового режиму воєнного стану, при перевірці документів у громадянина ОСОБА_1 було встановлено факт порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час перевірки відповідно до наданих громадянином та наявних у відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 документів. Згідно бази Оберіг було виявлено, що він є порушником військового обліку з 28.02.2025. Своєю бездіяльністю порушив вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 а. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку до 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних.

У вказаній постанові, у графі «копію постанови отримав» відсутній підпис ОСОБА_1 .

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі по тексту Закон № 2232-XII).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.

Згідно із Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації, отже, на момент притягнення позивача до адміністративного правопорушення діяв особливий період.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до статті 210-1 КУпАП, Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За правилами ч. 3 ст. 210-1 КУпАП- вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за частиною 3 статті 210-1 КУпАП необхідним є встановлення кваліфікуючої ознаки правопорушення: вчинення такого порушення особою в особливий період.

Положеннями статті 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).

У постанові №390/1/п, як одну з підстав притягнення до адміністративної відповідальності зазначено порушення абз. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Абзацом 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Судом не встановлено, що ОСОБА_1 не надав в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Також постанова №390/1/п мотивована тим, що ОСОБА_1 порушив абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку.

абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 не надав жодного доказу, що він перебував на військовому обліку.

У копії військового квитка, який надано позивачем як доказ непорушення Правил військового обліку, зазначено, що ОСОБА_1 взято на військовий облік, проте зазначена відмітка датова 03.01.2019, тобто задовго до внесення змін до ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Також у військовому квитку наявна відмітка про те, що ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано ОСОБА_1 придатним до військової служби. Вказану відмітку виконано 27.05.2025, тобто вже після складання стосовно ОСОБА_1 постанови.

Також, у оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив абз. 2 ч. 10 ч. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

абз. 2 ч. 10 ч. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Разом з тим, доказів того, що ОСОБА_1 уточнив протягом 60 днів персональні дані будь-яким зручним для нього способом, матеріали справи не містять, а позивачем не надано.

Посилання ОСОБА_1 у позові, що у нього наявний електронний кабінет у застосунку Резверв+ не підтверджуються жодним доказом, ані витягу з вказаного застосунку, ані сканкопії, ОСОБА_1 не надано.

Надана копія свідоцтва про хворобу №1178 також не може бути належним доказом невинуватості ОСОБА_1 у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки свідоцтво видане 15.09.2011.

Не приймаються посилання ОСОБА_1 , що він не з`явився у ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних так як ним не було отримано повістки за зареєстрованим місцем проживання, оскільки з оскаржуваної постанови видно, що про порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку стало під час перевірки документів, тобто в постанові, яку оскаржує ОСОБА_1 навіть не йде мова про те, що йому було направлено повістку.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст.210-1 КУпАП не застосовуються - за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Разом з тим, доказів того, що у ІНФОРМАЦІЯ_2 наявна можливість отримати персональні дані ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Окрім того, суд зазначає, що з набранням чинності ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні запрацював застосунок "Резерв+", який дозволяє військовозобов`язаним оновити військово-облікові дані без візиту до ТЦК.

Проте, ОСОБА_1 не надав підтвердження, що у нього наявний застосунок Резерв+, через який ним і було оновлено персональні дані, що надало б змогу РТЦК та СП отримати його персональні дані та взаємодіяти з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не підтвердив позовних вимог, тоді як з копії постанови про накладення адміністративного стягнення та наданих самим же позивачем доказів видно, що ОСОБА_1 допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, з огляду на що вказана оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Поновити пропущений позивачем ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови.

У задоволені адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанову №390/1/5 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 18.04.2025 складену стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя І. В. Семіряд