Справа № 336/7284/25
Суддя: Савеленко О. А.
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/96/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Савеленко О. А.,

за участі секретаря судового засідання Прохорової А.О., представників позивача Бурлаки О.В., Бежанової А.І., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Лихосенка Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Шевченківського відділу у місті Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізької області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України ,-

ВСТАНОВИВ:

01.08.2025 представник Шевченківського відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із адміністративним позовом до ОСОБА_1 про затримання строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування адміністративного позову зазначив, що 01.08.2025 громадянин російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , був виявлений працівниками ВП N?3 ГУНП в Запорізькій області та запрошений до Шевченківського відділу у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області для з`ясування законності його перебування в Україні.

Громадянин ОСОБА_1 вже втрапляв в поле зору міграційної служби, у відношенні нього за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, 15.04.2025 був складений протокол про адміністративне правопорушення відповідно до частини другої статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанову Шевченківського відділу у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області від 15.04.2025 про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 4250 грн. громадянин не виконав, матеріали справи передані для примусового виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

ОСОБА_1 пояснив, що в Україну він прибув 20.11.2003 року через КПП «Козача Лопань» по паспортному документу громадянина російської федерації N? НОМЕР_1 від 23.07.2002, виданому ВВС Сузунського району Новосибірської області. У період з 2002 по 2003 проходив контрактну службу на базі чорноморського флоту російської федерації на території АР Крим.

На сьогоднішній день у нього відсутній паспортний документ (втрачений при невідомих обставинах в 2004 році).

Приписами статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закону N?3773-VI) передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

На момент скоєння гр. ОСОБА_1 порушення, правила перебування іноземних громадян на території України визначалися ПКМУ від 29 грудня 1995 р N?1074 "Про правила в?їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію"

Відповідно до вимог пункту 19 ПКМУ від 29 грудня 1995 р. N?1074, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території України за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами.

Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування - для іноземців та осіб без громадянства з держав з візовим порядком в?їзду на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в?їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами; для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізовим порядком в?їзду - на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в?їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами.

Іноземці та особи без громадянства можуть звільнятися від реєстрації паспортного документа на підставі відповідного міжнародного договору України на умовах взаємності.

Наразі правила перебування іноземних громадян на території України визначено пунктом 1 Наказу МВС України від 20.07.2015 N? 884 «Про затвердження Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в?їзду» (далі Наказ N? 884), яким передбачено, що громадяни держав з безвізовим порядком в?їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України

Впродовж тривалого перебування на території України гр. ОСОБА_1 за межі України не виїздив, до ДМС із заявами щодо легалізації свого проживання в Україні, продовження строку перебування на території країни не звертався.

Законні підстави для подальшого перебування в Україні у іноземця відсутні.

Дозволений строк перебування на території України у громадянина ОСОБА_1 закінчився у 2004 році та з цього часу він перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону N? 3773-VI, в?їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалий час проживає в Україні без належних на те законних підстав, не має дійсного паспортного документа, або документа, який дає право на виїзд з України, відсутні документи на право проживання в Україні. Він не може бути офіційно працевлаштований, та мати законне та постійне джерело доходів згідно чинного законодавства, не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян.

За порушення строків перебування на території України та у зв?язку з відсутністю у громадянина російської федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортного документа, або документа, який дає право на виїзд з України, 01.08.2025 Шевченківським відділом у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області було прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За такиз обставин, представник позивача вказала, оскільки громадянин ОСОБА_1 порушує міграційне та адміністративне законодавство України, самостійно не вживає заходів щодо повернення в країну громадянської належності, існує ймовірність, що він перешкоджатиме проведенню процедури примусового видворення.

Відносно ОСОБА_1 прийнято рішення про примусове видворення з України, іноземець перебуває в Україні в статусі нелегального мігранта, не має документа, що дає право на виїзд з України, не зможе отримати законне джерело доходів, не буде працевлаштований, згідно чинного законодавства та не зможе забезпечувати власні потреби.

Порядок ідентифікації та документування іноземців встановлено Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Службою безпеки України 23.04.2012 за N? 353/271/150.

Пункт 1 Розділу VI Інструкції N? 353/271/150 описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що: Якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Отже, на думку позивача наявно достатньо підстав для затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Ухвалою суду від 06.08.2025 відкрито спрощене провадження по справі.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, посилаючись, зокрема на те, що підстав затримання ОСОБА_1 не має та він сам добровільно може виконати відповідне рішення міграційної служби.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 31.07.2025 до Шевченківського відділу у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області надійшло подання з ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області стосовно законності перебування в Україні громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.08.2025 року Шевченківським відділом у м. Запоріжжя УДМС у Запорізькій області прийнято рішення № 000496 про примусове видворення з України іноземця Іксанова .С.А

Рішенням встановлено, що з 2004 року громадянин рф ОСОБА_1 перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановлено терміну перебування в Україні. Впродовж тривалого перебування на території України громадянин рф ОСОБА_1 , за межі України не виїздив, до ДМС із заявами щодо легалізації свого проживання, продовження строку перебування на території країни не звертався. Законні підстави для подальшого перебування в Україні у іноземця відсутні.

Рішення отримав ОСОБА_1 01.08.2025 року, про що міститься розписка у матеріалах справи. Станом на час розгляду справи вказане рішення ним оскаржено не було.

15.04.2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ч.2 ст. 203 КУПАП. Постанову Шевченківського відділу у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області від 15.04.2025 про накладення адміністративного штрафу у сумі 4250 грн., ОСОБА_1 не виконав, що він також підтвердив у судовому засіданні.

Бездіяльність відповідача щодо отримання офіційного статусу на території України, отримання документів на проживання, звернення до компетентних органі в для отримання статусу біженця свідчить про свідоме незаконне перебування на території України.

Відповідачу статус біженця не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні він не перебуває й, таким чином у нього, відсутні підстави, за наявності яких примусове видворення до особи не, застосовується (ч. 8 ст. 26 та ч. 8 ст. 30 Закону «Про правовий статус іноземців, та осіб без громадянства»).

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Згідно з пунктом 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», якою встановлено заборону щодо примусового повернення, видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства.

На теперішній час відповідач перебуває на території України незаконно, постійного зареєстрованого місця проживання, законного джерела існування в Україні не має, дозвіл на імміграцію в Україну не оформляв, будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вчиняв.

Надані ним копії свідоцтв про народження дітей не підтверджують його батьківство.

Надаючи оцінку зібраним доказам, отриманим від сторін поясненням, приймаючи рішення у даній справі, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 3 ст. 3 розділу I Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Положенням частини 1 статті 289 КАС України встановлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилитиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Судом встановлено, що відповідач на час розгляду справи не ідентифікований, у нього відсутні оригінали документів, що посвідчують особу, а також документи, що дають право на виїзд з України. Будь-яких документів, які б надавали право відповідачу постійно чи тимчасово перебувати на території України, суду не надано. Також, не надано суду доказів звернення відповідача до компетентних органів із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Таким чином, оскільки у відповідача відсутні документи, що посвідчують особу, та документи, які дають право на перетин державного кордону, відповідач не має законних підстав для перебування на території України, рішення про примусове видворення від 01.08.2025 не оскаржене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Відповідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Враховуючи, що відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ним правил перебування в Україні, враховуючи ухилення від виїзду з України, існує ризик його втечі, суд вважає доведеними підстави для його затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту перебування іноземців або осіб без громадянства, строком на 2 (два) місяці, оскільки необхідність в затриманні на більший строк позивачем не обґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 243, 288, 289, 371 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Шевченківського відділу у місті Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізької області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України задовольнити частково.

Затримати громадянина російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 2 місяці по 11.10.2025 року.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду відповідно до вимог п.3 ч.2 ст. 371 КАС України підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.08.2025.

Суддя: О.А. Савеленко

12.08.25