Справа № 520/15916/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15 серпня 2025 року справа № 520/15916/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В., розглянувши адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив :

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0/43276/24-21 від 30.07.2024 за формою Р, прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління ДПС у Харківській області щодо анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку № 2434/20-46-24-0-05 від 24.04.2025;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області поновити ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в Реєстрі платників єдиного податку 3 групи з 01 квітня 2025 року.

Ухвалою суду від 24.06.2025р. відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалою суду від 24.06.2025р. роз`єднано в самостійні провадження позовні вимоги у цій справі. Позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0/43276/24-21 від 30.07.2024 за формою Р, прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області вирішено розглядати в межах провадження адміністративної справи № 520/15916/25; виділено в окреме провадження позов ФОП ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення в частині позовних вимог про:

- визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління ДПС у Харківській області щодо анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку № 2434/20-46-24-0-05 від 24.04.2025;

- зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області поновити ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в Реєстрі платників єдиного податку 3 групи з 01 квітня 2025 року.

В обгрунтування заявленого позову зазначалося, що податкове повідомлення-рішення № 0/43276/24-21 від 30.07.2024, а також акт камеральної перевірки від 04.06.2024 № 24855/20- 40-24-21-07/ НОМЕР_1 , за наслідками розгляду якого було прийнято вказане податкове повідомлення-рішення, ФОП ОСОБА_1 не отримував. Листи, які містили акт перевірки та податкове повідомлення-рішення повернулися зі спливом встановленого строку зберігання у відділенні поштового зв`язку до контролюючого органу з поміткою «за закінченням терміну зберігання». Також позивач стверджував і про те, що в Електронному кабінеті також не було надіслано відповідне ППР, тому платнику податків не було відомо про формування податкового повідомлення-рішення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд доходить висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011р. №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Верховний Суд в постанові від 27.01.2022р. по справі №160/11673/20 зазначив, що процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Також, вказано, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

За змістом позовної заяви позивач просить скасувати, зокрема, податкове повідомлення-рішення № 0/43276/24-21 від 30.07.2024р. При зверненні до суду позивач стверджував, що не отримував вказане податкове повідомлення-рішення, та на час відкриття провадження у справі відсутніми були докази його направлення на адресу позивача, що має значення для вирішення питання про дотримання платником податків строку звернення до суду, з урахуванням особливостей, що визначені податковим законодавством.

Зокрема, за правилами пункту 45.1 статті 45 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

За правилами пунктів 3, 4, 5 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків - фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої фізичної особи з повідомленням про вручення.

Дата надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення проставляється:

1) посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків або її законним представником) - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку (на обох примірниках, а при врученні податкового повідомлення-рішення форми «Ф» - на корінці податкового повідомлення-рішення);

2) працівником структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальною особою, визначеною керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, - у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (при направленні податкового повідомлення-рішення форми «Ф» - до корінця податкового повідомлення-рішення).

Якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.

Таким чином, помилковими є доводи позивача про те, що відмітка на конверті щодо причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є достатнім доказом інформування позивача про факт прийняття податкового повідомлення- рішення.

При цьому слід взяти до уваги, що з аналізу положень пунктів 73, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270) вбачається, що інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а в разі відсутності номера телефону мобільного зв`язку - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланка повідомлення про надходження поштового відправлення або в інший спосіб, встановлений оператором поштового зв`язку; у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.

З наведеного вбачається, що позначка відділення поштового зв`язку у відповідній довідці про повернення поштового відправлення відправнику : "повертається "за закінченням терміну зберігання" свідчить про те, що адресат/отримувач, повідомлений про надходження відповідного відправлення не прибув до відділення поштового зв`язку для його отримання, внаслідок чого, враховуючи нормативно передбачений строк зберігання поштового відправлення у відділенні поштового зв`язку, його було повернуто відправникові.

При цьому норми Податкового кодексу України напряму пов`язують неотримання поштового відправлення, направленого на податкову адресу, яке містило повідомлення-рішення з однозначним висновком про їх отримання платником податків.

Суд також зазначає, що контролюючим органом до суду надано копії конверту, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, довідки про причини повернення поштового відправлення, які свідчать, що позивачу 30.07.2024р. направлялось як оскаржуване податкове повідомлення-рішення, так і раніше за часом (06.06.2024р. ) акт, на підставі якого його було прийнято на податкову адресу: АДРЕСА_1 . В зв`язку з цим вказані акт і податкове повідомлення-рішення було повернуто до контролюючого органу.

Також суд ураховує при дослідженні цих доказів правову позицію, сформовану в Постанові Верховного Суду від 22.03.2024р. у справі № 380/13865/22, де Суд визначив, що з докази, якими обгрунтовується надіслання контролюючим органом на адресу платника податку мають бути такими, з яких в достатній мірі можливо встановити, що саме було надіслано на адресу платника податків. В іншому випадку, можна стверджувати, що останньому надсилались якісь документи, проте які саме однозначно встановити не вбачається за можливе.

Оскільки надані докази направлення містять позначки про направлення позивачу акту перевірки та податкового повідомлення-рішення, вказане суд вважає це достатнім для того, щоб визначити що саме направлялось.

Суд наголошує на тому, що позивач в позовній заяві та відповіді на відзив не заперечує того, що не отримував вказані акт і податкове повідомлення-рішення, пов`язуючи їх протиправність з тим, що контролюючий орган не врахував не отримання податкового повідомлення-рішення про визначення сум єдиного податку та в подальшому анулював реєстрацію та виключив позивача з реєстру платників єдиного податку.

Що стосується процедури досудового вирішення спору (адміністративного оскарження), такий порядок визначено ст. 56 Податкового кодексу України, яка встановлює, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (п.п. 56.1). У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня (п.п. 56.2). Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується (п.п. 56.3).

Судом встановлено, що позивач звертався із скаргою на оскаржуване рішення поза строками, визначеними податковим законодавством (в травні 2025 року), з огляду на що процедура адміністративного оскарження не відбулася, а скаргу позивача було залишено без розгляду.

Суд звертає увагу, що за наведеними вище положеннями Податкового кодексу України, строк для оскарження рішень контролюючого органу визначений протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 статті 56. ПК України, а в цьому випадку, як зазначалося вище, такої процедури не відбулось взагалі. Подання скарги в адміністративному порядку відбулось із значним запізненням, яке поважними причинами не виправдано і це використано позивачем як створення штучної підстави стверджувати про дотримання строку звернення до суду.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно ч.,ч 3,4 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, раніше зроблені висновки про дотримання позивачем строку, передбаченого для звернення до суду слід визнати передчасними, з огляду на що позивачу слід запропонувати надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171, 241, 243, 256 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви, а саме:

- надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку з урахуванням висновків цієї ухвали;

Встановити позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали.

Невідкладно повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заява буде залишена без розгляду .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Григоров