Справа № 280/6041/25
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року Справа № 280/6041/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я. розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

третя особа - Головне управління Національної поліції в Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся із позовною заявою до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження від 29.05.2025 (ВП №77987366).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.05.2025 державним виконавцем ВПВР Біланом Дмитром було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №77987366), в мотивувальній частині якої зазначено, що державним виконавцем встановлено фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №77987366. Згідно листа боржника від 06.05.2025 за вих. №306/15/01- 2025, рішення боржником виконано - нараховано та виплачено 13.04.2025 на картковий розрахунковий рахунок ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 за період: травень, червень, вересень-листопад 2020 року; січень- червень та серпень-грудень 2021 року; січень-липень 2022 року, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах, з урахуванням раніше виплачених сум, про що свідчать: розрахунок додаткової доплати до грошового забезпечення ОСОБА_1 , копія наказу ГУНП в Зап. області від 21.03.2025 №482 «Про виплату додаткової доплати ОСОБА_1 », інформація щодо нарахування та виплати додаткової доплати до грошового забезпечення ОСОБА_1 за період травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-лютий 2021 року; платіжні інструкції №3541, 3545 від 14.04.2025 ГУНП в Запорізькій області. Наполягає на тому, що матеріали виконавчого провадження не містять жодних підтверджуючих документів, на підставі яких ГУНП в Запорізькій області, здійснило розрахунок доплат позивачу на виконання Рішення суду та не містять жодного документу, що підтверджують вказані боржником вихідні дані розрахунків, таких, наприклад, як платіжні доручення щодо раніше сплачених сум позивачу доплат, наказів про перебування позивача у відпустках, перебування позивача на лікарняних та т.ін. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. 15.08.2025 до суду надійшли письмові пояснення вх.41216 в яких державний виконавець зазначає, що виконуючи рішення суду державний виконавець не має повноважень встановлювати правильність проведення розрахунку державними органами, оскільки такою компетенцією наділений лише суд. Державний виконавець має повноваження перевіряти правильність нарахування, лише у разі якщо у рішенні суду була зазначена чітка вказівка для державного органу, яким чином слід розраховувати складові. У виконавчому листі № 280/4853/22, виданому 28.04.2025 Запорізьким окружним адміністративним судом, відсутні вимоги, зазначені у позовній заяві представника стягувача - адвоката Вишнякова Д.О. Відтак, вважає, що станом на 29.05.2025 з огляду на матеріали, які були надані відділу на виконання рішення суду, відсутні законні підстави не закінчувати виконавче провадження № 77987366 у порядку п.9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа у письмових поясненнях від 31.07.2025 вх.№ 38571 зазначає, що Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області з метою самостійного виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2024 у справі № 280/4853/22, нараховано та виплачено 13.04.2025 на картковий розрахунковий рахунок ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 за період: травень, червень, вересень-листопад 2020 року; січень-червень та серпень-грудень 2021 року; січень-липень 2022 року (підтверджуючі документи додано). Покликається на те, що відповідно до частини 9 статті 39 Закон України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Вказує, що ГУНП в Запорізькій області у Запорізькій області станом на день відкриття виконавчого провадження виконало в повному обсязі виконавчий лист № 280/4853/22 виданий судом 18.04.2024. Просить відмовити у позові.

Ухвалою суду від 21.07.2024 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 07.08.2025. Залучено до участі в справі №280/6041/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Національної поліції в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, 29, ).

Протокольною ухвалою суду від 07.08.2025 відкладено розгляд справи на 12.08.2025.

Протокольною ухвалою суду від 12.08.2025 відкладено судове засідання на 15.08.2025.

У судове засідання 15.08.2025 учасники справи не прибули.

За приписами частини 6 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2024 у справі №280/4853/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 за період: травень, червень, вересень-листопад 2020 року; січень-червень та серпень-грудень 2021 року; січень-липень 2022 року, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 за за період: травень, червень, вересень-листопад 2020 року; січень-червень та серпень-грудень 2021 року; січень-липень 2022 року, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах, з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Запорізькій області судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2024 у справі №280/4853/22 набрало законної сили 10 березня 2025 року та на його виконання Запорізьким окружним адміністративним судом 28.04.2025 видані виконавчі листи.

06 травня 2025 року державним виконавцем особі Відділу примусового виконання рішень Управління в Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитром Білан за зверненням ОСОБА_1 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №77987366).

29.05.2025 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 77987366. Як зазначено у постанові: «Згідно листа боржника від 06.05.2025 за вих. № 306/15/01-2025 (вх. № 7330/26.1 від 12.05.2025), рішення боржником виконано - нараховано та виплачено 13.04.2025 на картковий розрахунковий рахунок ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 за період: травень, червень, вересень-листопад 2020 року; січень- червень та серпень-грудень 2021 року; січень-липень 2022 року, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах, з урахуванням раніше виплачених сум (додатки № 1,2), про що свідчать: розрахунок додаткової доплати до грошового забезпечення ОСОБА_1 , копія наказу ГУНП в Зап. області від 21.03.2025 №482 «Про виплату додаткової доплати ОСОБА_1 », Реєстраційний номер виконавчого провадження: 77987366 інформація щодо нарахування та виплати додаткової доплати до грошового забезпечення ОСОБА_1 за період травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-лютий 2021 року; Платіжні інструкції №3541, 3545 від 14.04.2025 ГУНП в Запорізькій області.».

Не погоджуючись із постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.05.2025 №77987366 позивач звернувся до суду з даною позовною заявою із вимогою про її скасування.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно з частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії визначений статтею 63 Закону №1404-VIII частиною першою якої передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 39 Закону №1404-VIII закріплено підстави закінчення виконавчого провадження, однією з яких є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини першої вказаної статті).

Виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.

Отже, державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 21.08.2024 справа № 240/27324/23 та від 18.09.2024 справа №240/26091/23.

Судом встановлено, що виконавчим листом у справі № 280/4853/22, виданим 28.04.2025, на виконання якого було відкрито виконавче провадження № 77987366, зокрема, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 за період: травень, червень, вересень-листопад 2020 року; січень-червень та серпень-грудень 2021 року; січень-липень 2022 року, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, як на підставу винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, відповідач покликається на лист боржника від 06.05.2025, де вказано, що рішення боржником виконано - нараховано та виплачено 13.04.2025 на картковий розрахунковий рахунок ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 за період: травень, червень, вересень-листопад 2020 року; січень-червень та серпень-грудень 2021 року; січень-липень 2022 року, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах, з урахуванням раніше виплачених сум.

Також, у постанові є посилання на розрахунок додаткової доплати до грошового забезпечення ОСОБА_1 , копія наказу ГУНП в Запорізькій області від 21.03.2025 №482 «Про виплату додаткової доплати ОСОБА_1 », інформація щодо нарахування та виплати додаткової доплати до грошового забезпечення ОСОБА_1 за період травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-лютий 2021 року; Платіжні інструкції №3541, 3545 від 14.04.2025 ГУНП в Запорізькій області.

При цьому, суд висновує, що вказані документи, надані третьої особою до матеріалів справи, не підтверджують у повній мірі виконання рішення суду відповідно його резолютивної частини, зокрема, відсутні докази виплати додаткової доплати до грошового забезпечення ОСОБА_1 за період травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-лютий 2021 року, надані розрахунок, наказ та інформація щодо нарахування та виплати додаткової доплати до грошового забезпечення ОСОБА_1 можуть свідчити про лише нарахування таких сум, а не їх виплату.

Суд зауважує, що у судовому рішенні не було визначено конкретних сум доплати, проте обов`язок перевіряти правильність та повноту виконання рішення суду згідно виконавчого документу має саме виконавець у межах виконавчого провадження.

В той же час, судом встановлено, що наданих ГУНП в Запорізькій області виконавцю документів було не достатньо для того, що зробити висновок про повне виконання рішення суду.

Таким чином, в межах спірних правовідносин виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження не перевіривши факт його повного реального виконання і, відповідно, більше не вживав заходів примусового виконання.

Суд вважає, що відповідач формально підійшов до виконання обов`язків та наданих йому законом повноважень в частині досягнення мети виконавчого провадження - виконання рішення суду та відновлення прав позивача, що потягло за собою прийняття протиправної постанови про закінчення виконавчого провадження та порушення прав стягувача, який є позивачем у цій справі.

Також, необхідно зазначити, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Так, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Також ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи Войтенко проти України, Горнсбі проти Греції).

Згідно з частиною першою статті 41 Закону №1404-VІІІ, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту прав позивача буде саме визнання спірної постанови протиправною та скасування її.

За встановлених обставин та наведеного правового регулювання, суд дійшов висновку про протиправність постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.05.2025 № 77987366 як такої, що винесена передчасно, за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки жодного правового значення для правильного вирішення справи не мають.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо правової допомоги, суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У позовній заяві представником позивача заявлено про орієнтовні витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000грн. Також зазначає, що акти та докази оплати послуг будуть надані суду в установлений Законом строк.

Станом на 15.08.2025 докази не надані, що не позбавляє представника позивача скоритатися правом подання останніх у порядку визначеному ст.ст.139,143 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, судові витрати у розмірі 968,96 грн. на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа - Головне управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Дмитра Геннадійовича від 29.05.2025 про закінчення виконавчого провадження №77987366.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49619, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 29а, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім грн. 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 15.08.2025.

Суддя Л.Я. Максименко