Справа № 569/11005/25
Суддя: Балацька О. Р.
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючої судді Балацької О.Р.,

з участю секретаря судового засідання Бугайчук А.Ю.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача завідувача сектору правового забезпечення управління

патрульної поліції у Волинській області Департаменту поліції Кортоус М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій старшого лейтенанта поліції Данильчука Олександра Петровича протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 966140 від 28 квітня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 17 квітня 2025 року, близько 05:00, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем OPEL VIVARO д.н.з. НОМЕР_1 , рухався з м. Луцьк до м. Рівне та був зупинений на ТБП-2 інспектором взводу №1 роти №1 батальйону УПП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Данильчуком О.П. Вважає, що інспектор безпідставно вимагав пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки він не порушував правил дорожнього руху, не був учасником ДТП та не перетинав державний кордон. Поліс у позивача на момент зупинки був наявний та пред`явлений інспектору, що підтверджується наявними доказами, однак цей факт інспектором проігноровано.

Заперечуючи факт вчинення адміністративного правопорушення позивач зазначає, що під час розгляду справи було порушено вимоги ст.268 КУпАП, матеріали не були належним чином оформлені та досліджені, а відеозаписи, зазначені у постанові, відсутні. На переконання позивача, постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 червня 2025 року справа передана для розгляду судді Балацькій О.Р. (а.с.18)

Ухвалою суду від 05 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. (а.с.19-21)

30 червня 2025 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання позивача, ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.28)

Ухвалою суду від 30 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. (а.с.29-30)

1 4 липня 2025 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін для всебічного та повного з`ясування обставин. (а.с.35)

Ухвалою суду від 15 липня 2025 року здійснено перехід від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій старшого лейтенанта поліції Данильчука Олександра Петровича протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с.36-37)

1 8 липня 2025 року від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обґрунтування якої зазначено, що Рудим В.А. не було дотримано строку подачі позовної заяви про скасування постанови серії БАД №966140 від 28 квітня 2025 року, оскільки законодавчо обмежений строк оскарження 10 днів з дня вручення постанови у справі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 06.05.2025 року звернувся із заявою про скасування постанови до т.в.о. начальника УПП у Волинській області капітана поліції Мідліка А.В., а потім 02.06.2025 року подав адміністративний позов до Рівненського міського суду Рівненської області. Таким чином не дотримався строків для звернення до суду та не обґрунтував поважність причин пропуску строку подання адміністративного позову. Відповідач вказує про те, що звернення особи до вищого органу зі скаргою на постанову у справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав, що підтверджує відсутність підстав для встановлення тримісячного строку для звернення до суду із вказаним позовом. (а.с.38-39)

30 липня 2025 року від відповідача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. (а.с.34)

Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року постановлено проводити судові засідання у режимі відеоконференції.

Відзиву із запереченнями на позовну заяву відповідач не надав.

З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Суд встановив, що 28.04.2025 року було винесено постанову БАД №966140, з якої вбачається, шо ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме 17.04.2025 року, близько 05:00, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем OPEL VIVARO д.н.з. НОМЕР_1 , після зупинки на ТБП-2 інспектором взводу №1 роти №1 батальйону УПП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Данильчуком О.П., не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію та на вимогу поліцейського не пред`явив поліс ОСЦПВВНТЗ чим порушив п. 9.9 б, 2.4 а ПДР України. (а.с.11)

ОСОБА_1 06.05.2025 року звернувся із заявою про скасування постанови БАД №966140 від 28 квітня 2025 року до т.в.о. начальника УПП у Волинській області капітана поліції Мідліка А.В. в якій просив постанову скасувати та надати оцінку діям поліцейського. (а.с.5-6)

Відповідно до супровідного листа УПП у Волинській області від 13.05.2025 року ОСОБА_1 було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання рішення по заяві на постанову у справі про адміністративне правопорушення (а.с.7).

З рішення від 13.05.2025 року вбачається, що постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 966140 від 28.04.2025, винесену інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Волинській області ДПП старшого лейтенанта поліції Данильчуком Олександром Анатолійовичем відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 ст. 126 КУпАП та ст. 125 КУпАП об`єднано за ч. 1 ст. 2 ст. 36 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень залишено без змін та скаргу без задоволення. (а.с.8-9)

З трекінгу статусу відстеження конверту №066 (а.с.15-16), у якому було надіслано рішення від 13.05.2025 року, простежується те, що лист позивачем було отримано 22.05.2025 року. (а.с.13-14)

Відповідно до полісу №ЕР-221444133 страхувальника ОСОБА_1 транспортного засобу OPEL VIVARO д.н.з. НОМЕР_1 , строк дії даного полісу з 18.06.2024 року по 17.06.2025 включно. (а.с.10)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заперечив факт вчинення ним адміністративних правопорушень та надав пояснення, згідно з якими на вимогу поліцейського при зупинці свого транспортного засобу увімкнув аварійну світлову сигналізацію та на вимогу працівника поліції надав страховий поліс, проте під час його пред`явлення вказаний документ випадково впав між сидіннями транспортного засобу. У зв`язку з цим позивач звернувся з проханням перенести розгляд справи на іншу дату. Після того, як документ було знайдено та вилучено з-поміж сидінь, працівник поліції складав повідомлення про перенесення розгляду справи, однак зазначений факт поліцейським ОСОБА_2 до уваги прийнято не було.

Позивач зазначив, що у рішенні від 13.05.2025 року (а.с.9) зазначено, що начальником управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Мідликом А.В. встановлено факт надання та демонстрації позивачем страхового полісу.

У судовому засіданні Рудий В.А. підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити та скасувати безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності.

Завідувач сектору правового забезпечення управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту поліції Кортоус М.М. в судовому засіданні пояснила, що відповідно до встановленого порядку оскарження постанови строк на подання скарги становить десять днів з моменту її винесення. Позивачем ОСОБА_1 цей строк було пропущено, при цьому відомості щодо поважності причин його пропуску не наведено. Вказує про те, що звернення особи до вищого органу зі скаргою на постанову у справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав, що підтверджує відсутність підстав для встановлення тримісячного строку для звернення до суду із вказаним позовом. Доказів, які б підтверджували обставини вчинення адміністративного правопорушення та відеозаписи з реєстраторів не долучає, оскільки вони відсутні, тому що вони знищуються після місячного строку від вчинення адміністративного правопорушення.

У зв`язку з цим представник відповідача у судовому засіданні просила залишити позовну заяву без розгляду, а також розглянути раніше подане клопотання.

ІV. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 КУпАП України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності та має сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9.ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п.2.1 а, б ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідно до п.п. 2.1. ґ ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в Пленумі Верховного Суду України в абз. 3 п. 27 постанови № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснив, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП необхідним є саме зупинка інспектором поліції транспортного засобу, який перебуває в русі, для перевірки документів та у разі відсутності у водія відповідних документів, здійснювати притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Крім того, пунктом 9.9.б ПДР визначено, що у разі зупинки на вимогу поліцейського повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Адміністративна відповідальність за порушення вказаного правила передбачена ст. 125 КУпАП.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 9 КАС України).

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. На підставі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На переконання суду відповідач не довів факт скоєння позивачем правопорушень передбачених ч.1 ст.126 КУпАП, ст.125 КУпАП та правомірність його притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З огляду на те, що докази на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративних правопорушень, зазначених в оскаржуваній постанові, відповідачем не подано, в матеріалах справи відсутні, враховуючи, що працівники поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання і мають можливість для формування доказової бази щодо правопорушень, які описані в оскаржуваній постанові, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушень, про які зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №966140 від 28 квітня 2025 року через відсутність в діях позивача складу та події адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Суд зауважує про те, що строк звернення до адміністративного суду за своєю суттю являється періодом часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою про вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Абзацом першим частини 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Отже, строк звернення до суду може встановлюватися приписами КАС України та інших законів. При цьому за загальним правилом обчислення строку здійснюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності унормовано статтею 286 КАС України.

Так, за правилами частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з пунктом третім частини першої статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За правилами статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Системний аналіз цитованого правового регулювання дає підстави для висновку про те, що за обставин цієї справи строк звернення до суду є скороченим, що обумовлено специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, та необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку.

Відповідно до частини 1 статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Таким чином, вихід за визначені часові межі робить для відповідного учасника процесу вчинення певних процесуальних дій неможливим.

Згідно з частинами 1, 5 та 6 статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строки щодо оскарження постанови БАД №966140 від 28 квітня 2025 року були дотримані, оскільки рішення від 13.05.2025 року позивачем було отримано 22.05.2025 року відповідно до трекінгу статусу відстеження конверту №066 (а.с.15-16), тому було дотримано 10-денний строк оскарження постанови, бо закінчення строку оскарження припадає на 31.05.2025 року, оскільки це вихідний день, то строк звернення до суду 02.06.2025 року є допустимим. Також суд критично оцінює аргумент представника відповідача, що звернення особи до вищого органу зі скаргою на постанову у справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав. Оскільки такі міркування не узгоджуються з конституційним правом на судовий захист та доступ до суду заявника, які гарантуються статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Як альтернативний спосіб захисту прав передбачено послідовне оскарження постанови спочатку до органу, який виніс постанову, а потім до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що достовірність змісту оскаржуваної постанови, а відповідно питання наявності підстав для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП є недоведеними.

Враховуючи те, що відповідач не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому позов слід задовольнити в частині скасування оскаржуваної постанови, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В частині позовних вимог про визнання протиправною постанови суд відмовляє, оскільки такого способу захисту порушеного права ч.3 ст. 286 КАС України не передбачає, а права та законні інтереси позивача повністю поновлені за фактом скасування спірної постанови із закриттям справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції судових витрат у розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 9, 19, 20, 77, 139, 205, 241, 244, 245, 246, 286, 295, 297 України, суд,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій старшого лейтенанта поліції Данильчука Олександра Петровича протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №966140 від 28 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3/2, м. Київ, 03048, на користь ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені судові витрати. а саме сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3/2, м. Київ, 03048, .

Суддя Ольга БАЛАЦЬКА