Справа № 520/15058/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 серпня 2025 року справа № 520/15058/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕБЕДИНСЬКИЙ КОМПЛЕКС" (вул. Чернишевська, буд. 14,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61057, ) до Головне управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕБЕДИНСЬКИЙ КОМПЛЕКС" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило :

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області з не підтвердження Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛЕБЕДИНСЬКИЙ КОМПЛЕКС» статусу платника єдиного податку четвертої групи і виключення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕБЕДИНСЬКИЙ КОМПЛЕКС» з Реєстру платників єдиного податку;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області внести Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕБЕДИНСЬКИЙ КОМПЛЕКС» до Реєстру платників єдиного податку як платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік і надати Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛЕБЕДИНСЬКИЙ КОМПЛЕКС» витяг (довідку) з Реєстру платників єдиного податку, що підтверджує внесення до нього Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕБЕДИНСЬКИЙ КОМПЛЕКС»;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо невизнання як податкової звітності з присвоєнням ознаки стану обробки «Історія подання» поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕБЕДИНСЬКИЙ КОМПЛЕКС» податкової звітності з єдиного податку четвертої групи на 2025 рік від 20.02.2025 №;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області прийняти та зареєструвати датою їх фактичного отримання податковим органом - 20.02.2025 - подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕБЕДИНСЬКИЙ КОМПЛЕКС» податкову звітність з єдиного податку четвертої групи на 2025 рік від 20.02.2025 №.

В обгрунтування позовних вимог зазначалося, що контролюючий орган безпідставно не підтвердив позивачу статус платника єдиного податку четвертої групи, підставою чого підставою стало неподання Загальної податкової декларації з єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, з чим позивач не погоджується.

Ухвалою суду від 17.06.2025р. відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідач позов не визнав та надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначав, що рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку, четвертої групи на 2025 рік та невизнання як податкова звітність, поданих декларацій на 2025 рік відповідають вимогам чинного законодавства.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, згідно якої наполягав на задоволенні позовних вимог у первісному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, суд встановив наступне.

ТОВ «ЛЕБЕДИНСЬКИЙ КОМПЛЕКС» з 2020 року є платником єдиного податку четвертої групи, основним видом діяльності є рослинництво вирощування і реалізація зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, а саме: кукурудзи, соняшника, а також пшениці, ріпака, сої, амаранту, насіння гарбузів.

ТОВ «ЛЕБЕДИНСЬКИЙ КОМПЛЕКС» зареєстровано за адресою: м. Харків, вул. Чернишевська, буд, 14 (Харківська територіальна громада, код за КАТОТТГ територіальної громади UA0028556) та знаходиться на обслуговуванні в Харківській ДПІ ГУ ДПС у Харківській області (основне місце реєстрації).

20.02.2025 позивач подав через Електронний кабінет платника Загальну декларацію платника єдиного податку четвертої групи (з додатками 1 і 3), реєстраційний номер документа: від 20.02.2025; Звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи (з додатками 1 і 3 «Відомості про наявність земельних ділянок»), реєстраційний номер документа: від 20.02.2025; Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва, реєстраційний номер документа: від 20.02.2025.

В наданій Загальній податковій декларації четвертої групи на 2025 рік від 20.02.2025 № в обов`язкових реквізитах був зазначений код за КАТОТТГ територіальної громади UA0034361, який, як вважав контролюючий орган, не відповідає жодному з територіальних громад Харківської області.

Вважаючи наявним порушення вимог абз. 4 п. 48.4 ст. 48 та п. 49.8 ст. 49 гл. 2 розд. ІІ Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями (далі ПКУ) в частині зазначення обов`язкового реквізиту (КАТОТТГ територіальної громади за місцем реєстрації платника) та приписи п. 48.7. ст. 48 ПКУ, вищевказаній звітності контролюючим органом було присвоєно ознака «історія подання», про що повідомлено позивача листом від 03.03.2025р. № 9640/6/20-40-04-13-06.

Позивач не заперечував, що при заповненні Загальної декларації платника єдиного податку четвертої групи він допустив, як вважав позивач, технічну помилку, вказавши у рядку 9 «Код адміністративно- територіальної одиниці за місцем розташування земельної(их) ділянки(ок) за КАТОТТГ» замість коду КАТОТТГ за основним місцем обліку код КАТОТТГ за місцем розташування орендованих позивачем земельних ділянок (територія Сумської області).

Листом від 12.03.2025р. № 11625/6/20-40-04-13-06 відповідач повідомив позивача про непідтвердження йому статусу платника єдиного податку на 2025 рік.

Позивач стверджував, що факт подання позивачем і прийняття контролюючим органом податкової декларації з єдиного податку четвертої групи на 2025 рік підтверджується доданою до позовної заяви квитанцією № 2.

Відповідач в частині посилання позивача на отримання другої квитанції щодо прийняття (реєстрації) податкової декларації від 20.02.2025 № із зазначення її прийняття, що є на думку позивача безумовним фактом дотримання умов встановлених ст. 48, 49 ПК України та порушення термінів направлення листа щодо присвоєння ознаки «історія подання», визначених п. 49.11 ПКУ, зазначив, що факт невідповідності КАТОТТГ територіальної громади жодній з територіальних громад Харківської області встановлено не автоматично під час прийняття звітності, а за результатами проведеного аналізу наданої звітності фахівцями підрозділу податкового адміністрування в межах функціональних повноважень. Однією з підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи є неподання повного пакету податкової звітності з обов`язковими додатками передбаченої підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 (ч. 5 п. 299.10 ст. 299 ПКУ ), з огляду на що позивачу не було підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, про що його було повідомлено рішенням у формі листа від 12.03.2025 року № 11625/6/20-40-04-13-06 ( отримано в Електронний кабінет 12.03.2025 року).

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подав скаргу до ДПС України від 25.03.2025 № 25/03-01 (вх. ДПС від 26.03.2025 № 13378/6), наданої листом ДПС України від 02.04.2025 № 8867/7/99-00-06-03-03-07 (вх. ГУ ДПС У Харківській області від 02.04.2025 №1822/8). Рішенням ДПС України від 22.06.2025 № 14709/6/99-00-06- 03-03-06 скарга була залишена без задоволення.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (пункт 291.3 статті 291 ПК України).

За приписами підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, четверта група сільськогосподарські товаровиробники юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України передбачено, що сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем відповідно до закону в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.

Аналіз вказаних норм свідчить, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.

Судом встановлено, що платник не дотримався порядку щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи відповідно до приписів підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України, а саме подав контролюючому органу за місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку) неповний пакет документів, зокрема, не подав загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи.

Позивач стверджував, що насправді подана декларація містила технічну помилку: у рядку 9 «Код адміністративно- територіальної одиниці за місцем розташування земельної(их) ділянки(ок) за КАТОТТГ» замість коду КАТОТТГ за основним місцем обліку код КАТОТТГ за місцем розташування орендованих позивачем земельних ділянок (територія Сумської області). При позивач вказував, що 19.03.2025р. повторно подав таку звітність, виправивши помилку, зважаючи на відсутність технічної можливості подати уточнюючу декларацію до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи.

Однак суд не погоджується з посиланнями позивача на необхідність врахування того, що ним було допущено є технічну помилку (описку) і у подальшому платником податків подано декларацію повторно, з чого позивач робить низку висновків про підтвердження подання ним загальної декларації, що, на його думку, не було враховано контролюючим органом. Суд зазначає, що питання уточнення законодавчо віднесено до змісту декларації та не віднесено до зміни її типу чи форми шляхом її уточнення.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 17.04.2025р. у справі № 520/17030/23.

З врахуванням викладеного дії контролюючого органу у спірних правовідносинах судом вбачаються цілком законними.

Відповідно до положень ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку. Інші доводи висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров