Справа № 380/11002/25
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2025 рокусправа № 380/11002/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; НОМЕР_1 ; далі - Позивач) звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ; далі - Відповідач 1), Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ; далі - Відповідач 2) в якому просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань надання військовозобов?язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), оформлене протоколом N 75 від 13.05.2025 року, про відмову у наданні гр. ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

Зобов?язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) повторно розглянути заяву гр. ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 12.05.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що здійснює постійний догляд за свою бабусею - ОСОБА_2 . Ним була подана заява до відповідачів про надання йому відстрочки на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак, відповідач відмовив у наданні відстрочки від призову на військову службу, оскільки встановлено наявність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач, уважаючи порушеним своє право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, звернувся з цим позовом до суду, який просить задовольнити повністю.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою від 09.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі cвоїм правом на подання відзиву не скористалися.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно нотаріальної заяви гр. ОСОБА_2 від 01.05.2025 року за № 363, остання зазначила про те, що саме її внук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та постійно проживає разом з нею, є єдиною особою, яка має можливість її утримувати та опікуватись за нею, на що остання надала свою відповідну згоду.

Згідно довідки ЛКК № 107 від 04.04.2025 року, а також висновку № 49 від 04.04.2025 року про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до Акту № 43 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 22.04.2025 року вбачається те, що саме ОСОБА_1 здійснюю постійний догляд за ОСОБА_2 , яка є його бабусею другого ступеня споріднення.

ОСОБА_2 має двох дітей; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно довідки до акту огляду МСЕК Серія 10 ААА №473691, має встановлену третю групу інвалідності.

Син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 03.08.2010 року є непрацездатною особою та згідно пенсійного посвідчення серія НОМЕР_3 від 03.08.2010 року.

Позивач зазначає, що інших членів сім`ї, які б могли утримувати та здійснювати догляд за його бабцею - ОСОБА_2 немає і єдиною особою, яка постійно доглядає за нею, є він сам.

Згідно довідки військово - лікарської комісії № 2025-0512-1424-0718-0 від 12.05.2025 року, ОСОБА_1 , придатний до військової служби.

12.05.2025 року позивач звернувся до відповідача 2 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п. 14 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Повідомленням за № 1303/1 від 13.05.2025 позивача інформовано про те, що протоколом № 75 від 13.05.2025 відповідна комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалила рішення про відмову у наданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Причина відмови - встановлено наявність інших осіб ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 р., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 р.) як не є військовозобов`язаними та відповідно до Закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 14 частини першої статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зазначене рішення є предметом оскарження за цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та заявленим позовним вимогам, суд керується такими мотивами.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі ? Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє дотепер.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі, Закон № 3543-XII, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Водночас підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статтею 23 Закону № 3543-XII.

Зокрема, згідно з п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані зокрема: члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), яким, серед іншого, врегульовано процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та її оформлення.

Так, відповідно до Додатку № 5 зазначеного Порядку документами, які підтверджують право на відстрочку за пунктом 14 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII є:

- члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього підпункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки другого ступеня споріднення (рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, чоловік (дружина), діти, у тому числі усиновлені) здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

Таким чином, положення Постанови № 560 уточнюють, які документи мають бути подані військовозобов`язаним для реалізації права на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII.

Оцінюючи вказані доводи позивача, суд звертає увагу на те, що за змістом положень п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII умовами для реалізації права на відстрочку є:

- по-перше, зайнятість військовозобов`язаного, який є членом сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, постійним доглядом за такою особою;

- по-друге, відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення із зазначеною особою, крім випадку коли такі члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Тобто, лише сукупність наведених обов`язкових обставин (фактів) надають законні підстави для отримання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за цією підставою.

Судом встановлено, що основною підставою для надання відстроки позивач зазначив факт здійснення ним постійного догляду за бабусею ОСОБА_2 , яка потребує постійного стороннього догляду.

Водночас на підтвердження своїх доводів позивачем надано відповідний висновок № 49 від 04.04.2025, а також акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду № 43 від 22.04.2025.

Разом з тим суд зауважує, що законом визначені конкретні умови для надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за підставою здійснення догляду за близьким родичем. Однією з таких обов`язкових умов є наявність у особи, за якою здійснюється догляд, встановленої у визначеному порядку інвалідності І або ІІ групи.

Висновок №49 та Довідка № 107, які надані позивачем, підтверджує лише необхідність постійного стороннього догляду за особою з огляду на стан її здоров`я, однак не встановлює і не підтверджує факту присвоєння їй будь-якої групи інвалідності.

В ході розгляду справи знайшов підтвердження факт наявності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зокрема доньки та сина , що визнається позивачем.

Так, позивачем до матеріалів справи долучено довідку до акту огляду МСЕК Серія 10 ААА №473691, зі змісту якої встановлено, що ОСОБА_3 , має встановлену третю групу інвалідності.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 03.08.2010 року є непрацездатною особою та згідно пенсійного посвідчення серія НОМЕР_3 від 03.08.2010 року.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 202 Сімейного кодексу України діти зобов`язані утримувати своїх непрацездатних батьків.

Слід зазначити, що наявність інвалідності чи досягнення пенсійного віку членами сім`ї першого ступеня споріднення, вказаними нормами не визначено, як підставу неможливості здійснення догляду.

Встановивши, що бабуся позивача ОСОБА_2 має членів сім`ї першого ступеня споріднення, суд констатує неможливість застосування у спірних правовідносинах п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ без надання належних і допустимих доказів про відсутність можливості у здійсненні постійного догляду сином та донькою за матір`ю, тобто членом сім`ї першого ступеня споріднення.

Законодавство України передбачає, що члени сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, діти, подружжя) мають пріоритетний обов`язок щодо догляду за своїми родичами, які через інвалідність або похилий вік потребують постійного піклування.

Важливо звернути увагу й на те, що приписами п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII наявність членів сім`ї першого ступеня споріднення допускає надання військовозобов`язаному відстрочки лише у разі підтвердження неможливості виконання відповідних обов`язків такими членами сім`ї першого ступеня споріднення.

Отже, доказів неможливості особи першого ступеня споріднення (в даному випадку матері позивача та його рідного брата) здійснювати догляд до заяви про надання відстрочки від призову під час мобілізації та до матеріалів справи позивачем не долучено.

Суд вважає, що відповідач, відмовляючи у відстрочці від призову на військову службу під час мобілізації, з підстав, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", діяв обґрунтовано та з дотриманням положень норм чинного законодавства.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права у разі наявності підстав, передбачених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" повторно звернутися із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Проаналізувавши наведене вище в сукупності та в контексті встановлених обставин у справі, з огляду на приписи ч.2 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що рішення відповідача узгоджується з вимогами чинного законодавства та не порушує прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову позивача належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України та у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, позивач втрачає право на відшкодування будь-яких понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ), Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна