Справа № 240/28694/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

14 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/28694/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Токаревої М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними - рішення відповідача ГУ ПФУ у Рівненській області від 09.11.2022 та рішення відповідача ГУ ПФУ в Житомирській області, викладене у формі повідомлення про відмову у призначенні пенсії від 01.09.2023 № 30018-29209/Т-02/8-0600/23;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Рівненській області призначити пенсію із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону №796-ХП Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, починаючи з 03.07.2023.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем визначеного законодавством строку звернення із позовом до суду.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає таке.

Предметом позову є рішення ГУ ПФУ у Рівненській області від 09.11.2022 про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 та рішення ГУ ПФУ в Житомирській області, викладене у формі повідомлення про відмову у призначенні пенсії від 01.09.2023 № 30018-29209/Т-02/8-0600/23.

Як встановлено судом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області за наслідками розгляду заяви позивача, прийнято рішення від 09.11.2022 №22 про відмову у призначенні пенсії.

Про зміст рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 17.11.2022 №0600/0217/8/94667 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача.

Натомість, позивач звернулася із вказаним позовом лише 29.09.2023.

При цьому, щодо пропущеного строку звернення до суду позивач зазначає, що копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 09.11.2022 про відмову у призначенні пенсії не отримувала. Зазначає, що повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 17.11.2022 №0600-0217-8/94667, яке вона отримала в липні 2023 року, не замінює суті і зміст рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 09.11.2022.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки, щоб довідатись про стан провадження у його справі, отже його скарга є необґрунтованою, оскільки є невідповідною вимозі «розумного строку».

Таким чином, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Щодо доводів позивача про те, що повідомлення про відмову у призначенні пенсії вона отримала лише у липні 2023 року, слід зауважити, що позивачка після звернення до пенсійного органу із заявою повинна була цікавитися станом її розгляду, вживати необхідних заходів з метою своєчасного отримання інформації про результати такого розгляду, що обумовлюється презумпцією можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. Крім того, факт відсутності пенсійної виплати протягом тривалого часу після звернення із заявою достовірно свідчив про негативний результат розгляду такої заяви.

Відповідно в даному випадку реалізація позивачкою права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строків звернення до суду залежить виключно від неї самої, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивачка, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, оскільки нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Суд також звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19, відповідно до якої триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 вказав, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у позивача була можливість звернутись до суду з даною позовною заявою у межах визначеного загальними положеннями КАС України строку, який обчислюється з дня виникнення відповідних підстав.

Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду протягом встановленого строку, не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що даний адміністративний позов в частині оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 09.11.2022 слід залишити без розгляду, оскільки позивачем пропущено строки на подачу даного позову, визначенні КАС України.

Приписами пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частин третьої та четвертої статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог щодо оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 09.11.2022 залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.С. Токарева

14.08.25