Справа № 304/1631/25
Суддя: Гевці В. М.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 304/1631/25 Провадження № 2-а/304/15/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 304/1631/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5196651 від 11 липня 2025 року,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5196651 від 11 липня 2025 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що 11 липня 2025 року поліцейським Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області сержантом поліції Макогоном М.І. винесено постанову серії ЕНА № 5196651. Відповідно до зазначеної постанови, позивач 11 липня 2025 року о 15:14:23 год у с. Зарічово по вул. Ужанській керував транспортним засобом марки «Volkswagen Sharan 1.9 TDI», номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху. За це його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Із указаною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною та такою, що не відповідає дійсності та вимогам законодавства. Так, 11 липня 2025 року с. Зарічово по вул. Ужанській його зупинив сержант поліції ОСОБА_2 та заявив, що його автомобіля не світять габаритні вогні. Зазначає, що вказана несправність виникла під час руху, так як перед початком руху транспортний засіб був повністю справний, при цьому на місці зупинки вказану неполадку вони усунули. Проте, сержант поліції Макогін М.І. все ж таки склав постанову у справі про адміністративне правопорушення та коли вручив таку позивачу ОСОБА_1 , останній виявив, що вона складена за ч. 5 ст. 121 КУпАП, тобто за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, а не за несправні габаритні вогні, як про це було зазначено при зупинці транспортного засобу. Позивач указує, що він завжди пристібається ременями безпеки, при цьому у день події під час руху автомобілем теж був пристебнутий, а відстібнувся тільки після того як його було зупинено працівником поліції, який попросив пред`явити документи, зокрема, посвідчення водія.

На підставі зазначених ним обставин просить позов задовольнити.

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2025 року відкрито провадження в справі за вказаним позовом.

Представником відповідача ГУ НП в Закарпатській області надіслано до суду відзив, у якому він просить відмовити в задоволенні позову повністю, з огляду на те, що оскаржувана постанова складена відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, а тому посилання позивача на порушення законодавства ГУ НП у Закарпатській області у цьому випадку є безпідставним та необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, при цьому позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, хоча про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів у справі, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Кодексу Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Із матеріалів справи встановлено, що 11 липня 2025 року поліцейським Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Макогіном М.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5196651, якою позивача визнано винним в тому, що він 11 липня 2025 року о 15:14:23 год у с. Зарічово по вул. Ужанській керував транспортним засобом марки «Volkswagen Sharan 1.9 TDI», номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ч. 5 ст. 121 КУпАП).

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було зроблено поліцейським Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Макогіном Мар`яном Ігоровичем.

Згідно з частиною п`ятою статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Пунктом 2.3 «в» ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Таким чином, у разі керування транспортним засобом водієм, не пристебнутим ременем безпеки, відповідно до вимог ПДР України передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Разом з цим, приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, ОСОБА_2 вважав доведеними обставини вчинення цього правопорушення, однак доказів на підтвердження викладеного у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не долучив та не надав суду.

При цьому доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки у день події під час руху автомобілем останній був пристебнутий, а відстібнувся тільки після того як його було зупинено працівником поліції, який попросив пред`явити документи, зокрема, посвідчення водія, також не спростовані.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посилання на жоден із доказів, які передбачені ст. 251 КУпАП, в оскаржуваній постанові відсутні.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, однак відео з нагрудної камери інспектора суду не надано.

Оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив указане правопорушення, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП не є законним.

Крім того, єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, указана постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, указаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем не надано жодних доказів, що підтверджували б обставини, вказані в оскаржуваній постанові та посилань на обставини, що ними були вжиті всі можливі заходи для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З наведеної норми права слідує вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною відповідно до ст. 245 КАС України.

З огляду на викладене, суд уважає за необхідне скасувати постанову серії ЕНА № 5196651 від 11 липня 2025 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 19, 20, 73-74, 77-78, 90, 159 ч. 4, 194, 229, 241-246, 268, 286 КАС України, ст. ст. 222, 251, 258, 283, 288 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5196651 від 11 липня 2025 року задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії № 5196651 від 11 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 510 гривень, винесену поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Макогоном Мар`яном Ігоровичем, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається у письмовій формі до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області; місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф.Ракоці, 13.

Головуюча:Гевці В. М.