Справа № 420/4954/25
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4954/25
15 серпня 2002 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., вивчивши адміністративний позов заступника керівника Одеської обласної прокуратури до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України про визнання протиправними та скасування рішень та спеціального дозволу,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа №420/4954/25.
Ухвалою суду від 13.03.2025 позовна заява прийнята до розгляду та провадження по справі відкрите, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160,161,172 КАС України.
Від відповідачів надійшли клопотання про залишення позову без розгляду, в обґрунтування якої зазначено, що інформація про отримання підприємством «МЕТАЛІСТ» спеціального дозвіл на видобування корисних копалин стала відомою органам прокуратури, зокрема Офісу Генерального прокурора, щонайменше у червні 2021 році, та підпорядковані прокуратури повідомлені про дані обставини, а тому позивач не був позбавлений можливості подавати відповідні запити до Держгеонадра та Державної комісії України по запасах корисних копалин, у тому числі щодо оскаржуваних протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин та спеціального дозволу, раніше 2025 року.
Ухвалою суду від 24.06.2025 позов залишено без руху.
Заступник керівника Одеської обласної прокуратури подав заперечення та пояснення на клопотання про залишення позову без розгляду, в обґрунтування яких зазначив, що факт наявності порушених інтересів держави у даній справи встановлено 14.11.2024 після отримання листа №7285/03-4/2-24 з інформацією та долученими копіями матеріалів стосовно підстав отримання підприємством «МЕТАЛІСТ» спеціального дозволу на видобування корисних копалин.
Щодо отриманої відповіді від 17.06.2021 №9897/01/02-21 позивач зазначає про отримання досить об`ємної інформації без посилання на оприлюднені на офіційних вебсайтах відомостей, що унеможливило встановлення порушення інтересів держави.
Крім того, прокурор не є учасником правовідносин щодо оформлення та видачі спеціальних дозволів про надра. При цьому, сам факт прийняття спірних рішень та виданого на підставі них документа не свідчить автоматично про їх протиправність і про наявність підстав у прокурора для звернення з позовом до суду та про початок строку звернення з даним позовом.
Відповідно до ч. 1, абз.2 ч. 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини першої якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому тримісячний строк звернення до суду у суб`єкта владних повноважень обчислюється з дня виникнення підстав, що дають такому суб`єкту право на пред`явлення визначених законом вимог.
Суд звертає увагу, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що наявності порушених інтересів держави у даній справи встановлено 14.11.2024 після отримання листа №7285/03-4/2-24, виходячи із наступного.
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду вважає, що доводи скаржника про те, що початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід визначати з часу ознайомлення прокурором з усіма матеріалами та документами, які свідчать про порушення інтересів держави, є необґрунтованими, оскільки витребування прокурором документів для підтвердження підстав представництва в суді не може слугувати механізмом продовження встановлених законом строків звернення до суду з адміністративним позовом.
Дата отримання прокурором необхідних документів та результати опрацювання належних матеріалів (13.08.2024) не змінює моменту, з якого прокурор знав або повинен був дізнатися про наявність порушених інтересів держави, а лише свідчить про час, коли він почав вчиняти активні дії з реалізації своїх повноважень щодо звернення до суду з позовом в інтересах держави і ця подія не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірних правовідносинах.
При цьому, посилання прокурора на неможливість отримання необхідної інформації з офіційного веб-сайту Державної служби геології та надр України, в зв`язку з обмеженістю на період дії воєнного стану доступу до розділу сайту про видані спецдозволи та угоди також є безпідставними, оскільки спірні правовідносини виникли задовго до запровадження на території України воєнного стану.
Такі доводи також є безпідставними, оскільки позов у цій справі подано не на захист інтересів прокуратури, а на захист інтересів держави, яка, здійснюючи відповідно до статей 7-11 Кодексу України про надра через уповноважені органи регулювання гірничих відносин та державне управління у галузі геологічного вивчення, використання і охорони надр, не могла бути необізнаною про надання спеціального дозволу на користування надрами.
Посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20.11.2019 у справі № 9901/405/19 та Верховним Судом в постанові від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17, колегія суддів оцінює критично, оскільки у цих справах вирішувалося питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду не суб`єктом владних повноважень, а фізичними особами. До того ж у цих постановах Верховний Суд викладав правові висновки у нерелевантних правовідносинах, оскільки такі не стосувалися представництва прокурором інтересів держави в суді у сфері надрокористування.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що доступ до необхідної інформації був обмежений, або що набуття прокуратурою фактичної обізнаності відбулося пізніше з об`єктивних причин. Навпаки, сам прокурор визнав, що відповідні правовідносини перебували під постійним контролем прокуратури, що виключає можливість вважати момент звернення до Держгеонадра у серпні 2024 року початком перебігу строку.
Що стосується постанови Верховного Суду від 26.01.2023 у справі №240/3379/19, то, як вбачається з її змісту, суди розглянули справу по суті, а Верховний Суд, переглядаючи судові рішення у касаційному порядку, не висловлював правових висновків щодо додержання прокурором строків звернення до суду, а лише зазначив, що ухвалою суду першої інстанції, з урахуванням встановлених обставин, поновлено строк на звернення до суду та скаржником протягом розгляду справи не надані докази на їхнє спростування.
З огляду на таке, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26.01.2023 у справі №240/3379/19.
Отже, наведені висновки стосувалися правовідносин, в яких прокурор здійснює представництво інтересів держави у порядку визначеному статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" у разі наявності державного органу, який не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних законних інтересів держави, що вимагає від прокурора попереднього звернення до такого органу.
Доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку, позивачем не надано.
Отже, суд приходить до висновку, що під час розгляду даної справи позивачем не наведено вагомих і переконливих аргументів, які б свідчили про наявність обставин об`єктивного і непереборного характеру, що створили суттєві перешкоди у реалізації належного права на звернення до адміністративного суду упродовж строку, встановленого для цього законодавством.
Таким чином, висновки, викладені в ухвалі суду про відкриття провадження у справі щодо поважності підстав пропуску строку звернення до суду є передчасні. Наведені позивачем, в позовній заяві та письмових запереченнях на клопотання, та поясненнях, підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду мають суб`єктивний характер і не позбавляли останнього можливості звернутися до суду з цим позовом у встановлені Кодексом адміністративного судочинства України строки.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви заступника керівника Одеської обласної прокуратури до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України про визнання протиправними та скасування рішень та спеціального дозволу без розгляду.
На підставі викладеного та керуючись статтями 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов заступника керівника Одеської обласної прокуратури до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України про визнання протиправними та скасування рішень та спеціального дозволу, - залишити без розгляду.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Олександр ХУРСА

Адміністративний позов заступника керівника Одеської обласної прокуратури до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України про визнання протиправними та скасування рішень та спеціального дозволу, - залишити без розгляду.