Справа № 280/11490/24
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 серпня 2025 рокуСправа № 280/11490/24 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача, яку подано у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала вищевказана справа.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2025 (суддя Новікова І.В.) адміністративний позов задоволено частково, зокрема: визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ; зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з подальшим направленням його на військовий облік до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованим місцем проживання.

04.08.2025 до суду надійшла заява представника позивача в якій останній, просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, а саме: зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у справі №280/11490/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2025 вищезазначену заяву було передано на розгляд судді Стрельніковій Н.В., підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: перебування у відпустці.

Згідно довідки начальника відділу забезпечення руху адміністративних справ Запорізького окружного адміністративного суду Єфіменко В від 06.08.2025 адміністративна справа №280/11490/24 18.02.2025 надіслана до ТААС і станом на 06.08.2025 до ЗОАС не поверталась.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 382 КАС України, якщо судове рішення набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна постанова Третього апеляційного адміністративного суду від. 03.07.2025 по справі № 280/11490/25 якою апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишено без задоволення, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року залишено без змін. Отже відповідне рішення суду наразі набрало законної сили і відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою суду від 06.08.2025 заяву прийнято до розгляду заяву розгляду без виклику учасників справи в порядку письмового провадження.

Запропоновано Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України висловити свою позицію з питань, викладених у заяві про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, подавши письмові пояснення до Запорізького окружного адміністративного суду.

Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України інформацію щодо виконання рішення суду , а саме - прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з подальшим направленням його на військовий облік до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованим місцем проживання.

14.08.2025 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України надала суду інформацію про виконання рішення суду, а саме, що 30.01.2025 рішенням суду у адміністративній справі №280/11490/24 позов задоволено частково. Згідно резолютивної частини зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з подальшим направленням його на військовий облік до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованим місцем проживання. Разом з тим дане формулювання є не коректним, не відповідає вимогам статті 18 Конституції України та положенням статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», потребує конкретизації механізму та способу його виконання, у зв`язку із чим існує об`єктивна потреба в уточненні судом способу його виконання. Зокрема, згідно вимог статті 18 Конституції України, Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правове регулювання правових відносин між державою та громадянами України щодо призову, проходження та звільнення з військової служби, здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ. Відповідно до статі 2 Закону України №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Підстави для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (під час дії воєнного стану) визначені пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України №2232-ХІІ. А саме в даній нормі Закону зазначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах (під час дії воєнного стану): а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; б)за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі; г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); д)у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу); з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя. Згідно частини 7 статті 26 Закону України №2232-ХІІ, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Частиною 2 пункту 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі по тексту - Положення №1153/2008) передбачено, що під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - звільнення військовослужбовців з військової служби на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них. Також, у Положенні 1153/2008 у розділі ХІІ наведено вимоги до звільнення. Зокрема у рапорті на звільнення військовослужбовцем зазначається підстава для звільнення з військової служби, яка передбачена статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Станом на дату ухвалення судового рішення судом першої інстанції у справі №2180/11490/24 та на дату подання даної зави до суду, немає такої підстави до звільнення з військової служби - у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду, яким визнано протиправним призов на військову службу під час мобілізації. В умовах збройної агресії проти України та тривалої війни мобілізаційні процеси є необхідною складовою захисту держави. Водночас важливо, щоб ці процеси відбувалися виключно в межах закону та з дотриманням конституційних прав громадян. На жаль, на практиці трапляються випадки порушення порядку мобілізації, коли осіб призивають з відхиленням від встановлених процедур. У таких випадках громадяни звертаються до судів за захистом своїх прав. Проте навіть після визнання призову незаконним, мобілізовані особи нерідко змушені продовжувати проходження військової служби, оскільки чинне законодавство не передбачає відповідної підстави для такого звільнення. Так, стаття 26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» містить виключні підстави для звільнення з військової служби у воєнний час: а) за віком; б) за станом здоров`я; в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі; г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу); з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя. У результаті чого виникає ситуація, коли особа (на думку представника позивача) мобілізована з порушенням, змушена продовжувати проходження служби попри рішення суду, що суперечить принципам верховенства права і нівелює ефективність судового захисту як гарантії конституційних прав. З метою усунення цієї прогалини внесено законопроект про зміни до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», доповнивши її окремою підставою для звільнення з військової служби у воєнний час набрання законної сили судовим рішенням, яким визнано протиправним призов під час мобілізації. Крім того, 14.05.2025, стрілець 3 відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону солдат ОСОБА_1 самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану, без поважних причин, та незаконно відсутній у військовій частині НОМЕР_1 по даний час, у зв`язку із чим рапорту на звільнення з військової служби даний військовослужбовець не подавав. У зв`язку з вищевикладеним, виконати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2025 у адміністративній справі №280/11490/24 не представляється можливим, з урахуванням того, що відсутня відповідна норма Закону, а також у зв`язку із відсутністю у військовій частині НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину та незаконно відсутній на даний час.

Розглянувши заяву представника позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч.1-3,6 ст. 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду. За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців. Ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 цього Кодексу.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання. Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу. У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (ч.ч.1-3 ст.382-3 КАС України).

Конституційний Суд України у рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2025 (суддя Новікова І.В.) адміністративний позов задоволено частково, зокрема: зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з подальшим направленням його на військовий облік до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованим місцем проживання.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.07.2025 по справі № 280/11490/25 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишено без задоволення, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року залишено без змін. Отже відповідне рішення суду наразі набрало законної сили.

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України не заперечує, що наразі рішення суду не виконане.

Зважаючи на те, що рішення суду від 30.01.2025 по справі залишається не виконаним щодо прийняття Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з подальшим направленням його на військовий облік до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованим місцем проживання, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі; строк для подання звіту встановлюється 30 днів з дня отримання копії ухвали відповідачем.

Керуючись ст.ст. 241-243, 248, 256, 295, 382, 382-1 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача, яку подано у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України у строк 30 днів з дня отримання копії ухвали подати до Запорізького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2025 у справі №280/11490/24 разом з доказами на підтвердження викладеного у звіті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає згідно ч.6 ст.382-1 КАС України. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.382-3 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Стрельнікова