Справа № 522/18289/25
Суддя: Чорнуха Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/435/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання Радової Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали адміністративної справи за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України. В своїй позовній заяві позивач просить затримати громадянку ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців по 11.02.2026 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України позивач просить суд допустити негайне виконання рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.08.2025 співробітниками ГУ ДМС в Одеській області під час здійснення перевірки щодо законності перебування в Україні за адресою: АДРЕСА_1 , була виявлена громадянка російської федерації на установчі дані ОСОБА_1 (LOBAREVA MARIIA). 11.08.2025 о 13:07 годині громадянку російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), затримано відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії МОД №000326 згідно з приписами ч. 2 ст. 263 КУпАП з метою з`ясування обставин правопорушення. В результаті проведеної перевірки щодо законності перебування на території України встановлено, що громадянка російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), прибула на територію України 08.10.2022 на підставі паспортного документу громадянки російської федерації для виїзду за кордон на її ім`я, та порушила законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в України. Під час виявлення паспортний документ відповідачки для виїзду за кордон та паспортний документ країни походження на ім`я ОСОБА_1 (LOBAREVA MARIIA), наявні та дійсні.

У червні 2025 року наказом № 110 управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області визнало недійсною довідку про звернення за захистом в Україні (№ 014182, терміном дії до 12.08.2025). 16.06.2025 ОСОБА_1 (LOBAREVA MARIIA), звернулася за міжнародним захистом до ГУ ДМС в Одеській області. 16.06.2025 оригінали матеріалів стосовно останньої надіслані на адресу Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України задля прийняття всебічного управлінського рішення у проведенні додаткових перевірочних заходів у межах міжнародного та національного законодавства. Дозволений строк перебування на території України громадянки російської федерації ОСОБА_1 (LOBAREVA MARIIA), закінчився, відповідач перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні. ОСОБА_1 (LOBAREVA MARIIA), постійного зареєстрованого місця проживання, законного джерела існування не має. У відповідачки відсутні документи на проживання в Україні.

11.08.2025 за порушення правил перебування іноземців в Україні за ч. 2 ст. 203 КУпАП відносно громадянки російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №012198 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 11.08.2025 серії ПН МОД №012296 відповідач притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 гривень. На теперішній час штраф відповідачкою не сплачений.

11.08.2025 ГУ ДМС в Одеській області прийняте рішення №00517 про примусове видворення з України громадянки російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ). Позивач звертає увагу суду, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 (справа №420/12667/24) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 27.05.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2025 у справі №420/12667/25. Зазначені обставини дають підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення, не має документів для перетинання державного кордону України на законних підставах, не має можливості на даний час здійснити виїзд з території країни, що унеможливлює ідентифікацію особи відповідача та забезпечення його примусового видворення за межі України.

13.08.2025 представник відповідача адвокат Колесникова І.О. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити у задоволенні позовної заяви ГУ ДМС в Одеській області до громадянки російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України в повному обсязі. У відзиві зазначила, що ОСОБА_1 (LOBAREVA MARIYA) вимушено прибула в Україну разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 влітку НОМЕР_1 , оскільки боялася за своє життя та здоров`я через незаконне переслідування правоохоронними органами в рф за політичні переконання (критика діючої влади, опозиційні погляди, участь в легальній політичній боротьбі за права людини, участь в мітингах в підтримку України та засудження агресивної політики рф щодо України) та відсутність віросповідання. Саме така їх політична активність і відсутність віросповідання стали причиною того, що в 2017 році правоохоронними органами рф стосовно її чоловіка було порушено в рф декілька кримінальних справ. Відповідачка разом з чоловіком прибули на територію України в 2019 році, 03.11.2022 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДМС України в Одеській області із заяврю про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Рішенням Державної міграційної служби України від 15.03.24 №38-24 було відмовлено ОСОБА_1 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 16.06.2025 ОСОБА_1 особисто звернулася до ГУ ДМС в Одеській області повторно з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Причиною повторного звернення до ГУ ДМС України в Одеській області стало те, що вже після попереднього звернення з заявою про визнання біженцем, вона активно почала надавати фінансову допомогу ЗСУ через українські благодійні фонди, що включало передачу коштів благодійним фондам з метою закупівлі автомобілів для подальшої передачі до ЗСУ. Другою підставою для звернення відповідачки до ГУ ДМС в Одеській області стала зміна з часом об`єктивного положення у країні громадянської належності, у частині безпечної ситуації, що дуже суттєво змінилося з моменту подачі в 2022 році її першої заяви. 16.06.2025р. ОСОБА_1 було надано відповідь від ГУ ДМС в Одеській області щодо повторного звернення за міжнародним захистом про те, що подані нею оригінали матеріалів направлені на адресу ДСІОБГ ДМС задля прийняття всебічного управлінського рішення і проведення додаткових перевірочних заходів у межах міжнародного та національного законодавства.

11.08.2025р. о 10:00 ОСОБА_1 самостійно (за своїм бажанням) особисто прибула до Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області для вирішення питання продовження строку дії Довідки про звернення за захистом №014182, строк дії якої спливав 12.08.2025р. або отримання нової Довідки про звернення за захистом у зв`язку із повторним зверненням з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. В управлінні вона була затримана, відносно неї було прийняте Рішення від 11.08.2025 про примусове видворення з України. Також 11.08.2025 за порушення законодавства про правовий статус іноземців та ОБГ, а саме: проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 203 КУпАП, відносно громадянки рф ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 012198 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 11.08.2025 ПН МОД №012296 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 гривень. Відповідачкою сплачений адміністративний штраф в сумі 5100,00 грн, накладений на неї позивачем постановою від 11.08.2025 ПН МОД №012296.

Сторона відповідача не погоджується з діями ГУ ДМС України в Одеській області щодо визнання недійсною довідки про звернення за захистом в Україні. Крім цього, ГУ ДМС України в Одеській області не наведено будь-яких фактів та не надано належних доказів відсутності співпраці з боку ОСОБА_1 щодо поданих нею заяв (первинної та повторної) про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та не доведено жодними належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про її примусове повернення чи існує ризик її втечі. ОСОБА_1 завжди вчасно з`являлася за викликами ГУ ДМС України в Одеській області, вчасно самостійно з`являлася для продовження дії Довідки про звернення за захистом, жодного разу строк дії цієї Довідки не був прострочений.

Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 має постійне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зазначена квартира є її власністю, документована паспортом громадянина рф для виїзду за кордон строком дії до 20.09.2032. Крім того, відповідачка має діючі документи (паспорт громадянина рф для виїзду закордон № НОМЕР_2 строком дії до 20.09.2032), які посвідчують її особу та дають право на самостійний виїзд з території України. А отже, у відношенні неї не може бути прийняте рішення про примусове видворення без першочергового прийняття рішення про примусове повернення та відповідно вона не може бути затримана з метою ідентифікації, документування та забезпечення примусового видворення відповідно. З урахуванням вищенаведеного, з огляду на обставини справи у їх сукупності, сторона відповідача вважає позовні вимоги ГУ ДМС України в Одеській області повністю необґрунтованими та безпідставними.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Згідно з ч. 14 ст. 289 КАС України, розгляд питань про затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України, здійснюється судом за обов`язкової участі сторін, у тому числі може проводитися у режимі відеоконференції та з трансляцією з іншого приміщення, розташованого поза межами приміщення суду, в порядку, визначеному цим Кодексом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2025 відкрите провадження в адміністративній справі, призначений розгляд справи на 13.08.2025 о 15:00 годині в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судове засідання 13.08.2025 з`явився представник позивача Саркісян А.Р., відповідачка ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), представник відповідачки адвокат Колесникова І.О., перекладач Нікішов О.О. Представник позивача підтримав позовні вимоги, сторона відповідача заперечували проти задоволення позову. У судовому засіданні за клопотанням представника відповідача був допитаний у якості свідка ОСОБА_4 у відповідності до ст. 212 КАС України. У зв`язку із закінченням робочого часу, а також витребуванням судом у позивача читабельних копій доказів, у судовому засіданні оголошено перерву до 14.08.2025 о 10:15 годині.

У судове засідання 14.08.2025 з`явився представник позивача Саркісян А.Р., відповідачка ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), представник відповідачки адвокат Колесникова І.О.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та надавши оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 5 Конвенції кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:

a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом;

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення;

d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу;

e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг;

f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Кожен, кого заарештовано, має бути негайно поінформований зрозумілою для нього мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення, висунуте проти нього.

Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

За приписами статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини 7 статті 5 КАС України, іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України (далі Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Частина 1 статті 26 Закону № 3773-VI встановлює, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону № 3773-VІ).

Відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону № 3773-VI примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 3773-VІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону № 3773- VІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

На підставі частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців (ч. 11 ст. 289 КАС України).

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що застосування заходів, передбачених ч. 1 ст. 289 КАС України можливе за наявності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 289 КАС України.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою російської федерації. Відповідачка документована паспортом громадянина російської федерації № НОМЕР_3 , а також паспортом громадянина російської федерації для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , строк дії паспорта до 20.09.2032.

ОСОБА_1 неодноразово в`їжджала та виїжджала з території України, востаннє перетнула державний кордон України 08.10.2022 (в`їзд).

11.08.2025 при особистому зверненні громадянки російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) до Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 64, остання затримана співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області під час здійснення перевірки щодо законності перебування в Україні.

Про затримання ОСОБА_1 головним спеціалістом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області складений протокол про адміністративне затримання за частиною 2 статті 263 КУпАП серії МОД №000326. У протоколі зазначено про затримання відповідачки 11.08.2025 о 13 год. 07 хв. у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП для з`ясування обставин правопорушення.

11.08.2025 за порушення правил перебування іноземців в Україні відносно громадянки російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №012198 за ч. 2 ст. 203 КУпАП та постанова про накладення адміністративного стягнення від 11.08.2025 серії ПН МОД №012296, якою відповідач притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 гривень.

На момент розгляду справи відповідачка сплатила зазначений штраф, що підтверджується копією платіжної інструкції № ПН4155770 від 12.08.2025.

11.08.2025 начальник ГУДМС України в Одеській області прийняв рішення №000517 про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства громадянки російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка ознайомлена з зазначеним рішенням та порядком його оскарження, що підтверджується її підписом.

Станом на момент розгляду цієї справи відповідачка звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення № 0000517 від 11.08.2025 про примусове видворення.

15.03.2024 Державна міграційна служба України прийняла рішення № 38-24 про відмову у визнанні біженцем або собою, яка потребує додаткового захисту громадянки російської федерації ОСОБА_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 у справі №420/12667/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби України від 15.03.2024 № 38-24 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 27.05.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від і6.07.2024 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2025 у справі №420/12667/25.

Наказом Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління ДМС України в Одеській області № 110 від 03.06.2025 з огляду на ухвалу Верховного Суду від 27.05.2025 стосовно громадянки російської федерації на установчі дані ОСОБА_1 , судова справа № 420/12667/24, відповідно до якої шукачу захисту відмовлено у відкритті касаційного провадження визнано недійсною довідку про звернення за захистом в Україні серії № 014182, терміном дії до 12.08.2025.

Докази інформування відповідача про видання зазначеного наказу та визнання недійсною довідки про звернення за захистом в Україні серії № 014182, терміном дії до 12.08.2025, у матеріалах справи відсутні.

16.06.2025 відповідач звернулась до Головного управління ДМС України в Одеській області із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Заява прийнята Головним управлінням ДМС України в Одеській області 16.06.2025, про що свідчить відповідний штамп на першій сторінці заяви-анкети та лист ГУ ДМС України в Одеській області щодо повторного захисту вих. № Л-432/6/5101-25/5100.5.1/5690-25 від 16.06.2025.

З листів ГУ ДМС України в Одеській області щодо повторного захисту вих. № Л-432/6/5101-25/5100.5.1/5690-25 від 16.06.2025 та щодо перевірки за обліками вих. № 5100.5.1-5689/51.3-25 від 16.06.2025 вбачається, що матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту надіслані на адресу ДСІОБГ ДМСЧ задля прийняття всебічного управлінського рішення і проведення додаткових перевірочних заходів у межах міжнародного та національного законодавства.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» заява про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, - заява-анкета встановленого зразка, в якій іноземець або особа без громадянства просить визнати його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням та обґрунтуванням однієї з підстав для такого визнання, зазначених у пунктах 1 і 13 частини першої цієї статті

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України;

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» особа, якій відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за відсутності умов, зазначених у пунктах 1 та 13 частини першої статті 1 цього Закону, у разі виникнення зазначених умов може повторно звернутися із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно п. 2.4. розділу ІІ Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 649 від 07.09.2011 (надалі Правила № 649) разі наявності передбачених Законом підстав територіальний орган ДМС ухвалює рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом (додаток 2). Після ухвалення рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС:

видає особі письмове повідомлення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 3);

під підпис ознайомлює заявника з порядком оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

вносить відповідні відомості до журналу реєстрації осіб.

У разі відсутності підстав для відмови в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС забезпечує можливість для заявника особисто або за допомогою законного представника скласти заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та вчиняє інші дії, передбачені п. 3.1. розділу ІІІ Правил № 649.

Відповідно до п. 3.2. розділу ІІІ Правил № 649 у день отримання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС видає заявникові під підпис у журналі реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні (додаток 4) довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до зазначеного журналу. Довідка видається строком на один місяць.

Згідно ч. 8 ст. 30 Закону № № 3773-VI положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

У матеріалах справи відсутні докази прийняття позивачем рішення про відмову в прийнятті повторно поданої заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту ОСОБА_1 . Також у матеріалах справи відсутні докази прийняття рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на підставі повторно поданої заяви. Представник позивача у судовому засіданні повідомив, що станом на момент розгляду справи рішення за результатом розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, поданої повторно ОСОБА_1 , не прийнято.

У п. 81 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нур Ахмед та інші проти України» (Заява № 42779/12 та 5 інших заяв) Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке позбавлення свободи відповідно до підпункту «f» пункту 1 статті 5 Конвенції буде виправданим лише поки триває процедура депортації. Якщо така процедура не буде проводитися з належною ретельністю, затримання перестане бути дозволеним відповідно до підпункту «f» пункту 1 статті 5 Конвенції (там само, пункт 113).

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що допоки не розглянуте повторне звернення ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту рішення про її видворення виконуватись не буде.

Позивач також не надав суду доказів того, що відповідач ухилитиметься від виконання рішення про видворення.

З огляду на встановлені обставини справи та враховуючи те, що позивачем не надані суду докази існування підстав для затримання особи, зокрема: особа відповідача ідентифікована, має дійсний паспортний документ, у встановленому законодавством порядку звернулась із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яка на момент розгляду справи не розглянута, у матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про можливість ухилення відповідача від виконання рішення про видворення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 2, 4, 5, 7-9, 20, 72-79, 90, 241-246, 250, 255, 289 КАС України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 15.08.2025.

Суддя Юлія ЧОРНУХА