Справа № 160/34186/24
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 серпня 2025 року

м. Київ

справа №160/34186/24

адміністративне провадження № К/990/31796/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Культурний центр «Ассоль» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року у справі №160/34186/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Культурний центр «Ассоль» до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Культурний центр «Ассоль» звернулось до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича від 13 грудня 2024 року про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю культурний центр «АССОЛЬ» штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року у справі №904/3170/23 у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

25 липня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Культурний центр «Ассоль» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року у справі №160/34186/24. Заявник просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю, ухвалити нове судове рішення, визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича від 13 грудня 2024 року про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю культурний центр «АССОЛЬ» штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року у справі №904/3170/23 у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і стаття 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною першою статті 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Крім того, згідно з частиною другою статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

У свою чергу, стаття 287 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Заявлені позивачем позовні вимоги у цій справі дають підстави для висновку про те, що спір виник у відносинах з приводу оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу у розмірі 5100,00 гривень у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Суд звертає увагу заявника, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Оскаржуючи судові рішення у справі щодо скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, особливості провадження якої регулюються статтею 287 КАС України, заявник касаційної скарги не наводить доводів та обґрунтувань, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, позивач мотивує свою касаційну скаргу тим, що рішення судів ухвалені на підставі неповного та без всебічного з`ясування обставин. Однак в чому полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин заявником не наведено.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є найвищим судом у системі судоустрою України, забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначений процесуальним законом.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний заявником касаційної скарги спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю Культурний центр «Ассоль» не доведено, а судом не встановлено, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.

Отже, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтею 333 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Культурний центр «Ассоль» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року у справі №160/34186/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Культурний центр «Ассоль» до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак

В.Е. Мацедонська

М.І. Смокович