Справа № 380/15391/24
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 серпня 2025 року

м. Київ

справа №380/15391/24

адміністративне провадження № К/990/24605/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Смоковича М. І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2025 року

у справі №380/15391/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати Наказ Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області від 21 травня 2024 року № 26-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Львівській області від 21 травня 2024 року № 26-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задоволено.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі №380/15391/24 скасовано та ухвалено судове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду апеляційної інстанції, позивачка звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 10 червня 2025 року засобами поштового зв`язку.

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2025 року залишено без руху касаційну скаргу та надано позивачу строк на усунення недоліків касаційної скарги тривалістю у 10 днів для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України; копії уточненої касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

10 липня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга у новій редакції на виконання ухвали Верховного Суду від 24 червня 2025 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи (у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють участь суддів у розгляді справи) визначено наступний склад колегії суддів: Мацедонська В. Е. (головуючий-суддя), Білак М. В., Смокович М. І.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Разом з тим, перевіривши заяву про усунення недоліків касаційної скарги, позивачка вказує пункт 1 частину 4 статті 328 КАС України як підставу касаційного оскарження рішення апеляційної інстанцій. Так скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції при винесенні постанови неправильно застосував статтю 65 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 139, 147 КЗпП без урахування правових висновків Верховного Суду, сформульованих у справах з подібними правовідносинами.

Водночас, скаржниця зазначає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 10 грудня 2020 року у справі №812/831/16, від 03 квітня 2025 року у справі № 380/3258/23 щодо не врахування судом, що відсутність об`єктивної сторони як і суб`єктивної означатиме відсутність усього складу дисциплінарного проступку; від 2 грудня 2020 року у справі №420/5368/18 щодо встановлення факту наявності/відсутності дисциплінарного проступку можливо виключно ґрунтуючись на фактичних даних; від 22 лютого 2023 року у справі №200/11036/20-а щодо ознак складу дисциплінарного проступку; від 1 листопада 2022 року у справі №380/3045/21 щодо правомірності наказу; від 23 червня 2022 року у справі №813/2781/16 щодо аналізу належним чином поведінки позивача, на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку; від 02 грудня 2020 року у справі № 420/5368/18 щодо співрозмірності дисциплінарного стягнення.

В ухвалі Верховного Суду від 07 квітня 2025 року скаржнику було роз`яснено умови прийнятності пункт 1 частину 4 статті 328 КАС України як підстави касаційного оскарження.

Так Суд зазанчав, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.

За результатом аналізу касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення встановлено, що ст. ст. 139, 147 КЗпП, на які посилається скаржник, не були застосовані судом апеляційної інстанції. До того ж норми статті 65 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 139, 147 КЗпП не скрізь були застосовані і у постановах Верховного Суду, які вказує заявник.

Отже, скаржниця вказує норми права та окремо висновки Верховного Суду без їх взаємозв`язку та без роз`яснення у чому полягає подібність правовідносин.

Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

З огляду на те, що станом на дату постановлення цієї ухвали скаржником не усунені недоліки касаційної скарги у визначений строк, касаційна скарга підлягає поверненню.

За приписами частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись статтями 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2025 року у справі №380/15391/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу- повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

І. В. Смокович