Справа № 240/24474/24
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/24474/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 08.11.2024 № 73 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу період навчання з 27.08.1984 по 05.02.1985, періоди роботи з 01.07.1981 по 13.08.1984, з 15.12.1985 по 12.01.1993, з 22.06.1994 по 31.12.1999, здійснити призначення, нарахування та виплату пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенеійне страхування» з дня звернення за призначенням пенсії, з 04.11.2024 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що має страховий стаж роботи понад 36 років. Після досягнення пенсійного віку, 04.11.2024, подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області) заяву про призначення пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зазначає, що під час розгляду питання про призначення йому пенсійного забезпечення за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Сумській області) відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та повідомлено, що:

- до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки 1981-1984, 1985-1993, 1994-1999 роки, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів в колгоспі (для зарахування до страхового стажу зазначених періодівроботи необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів та довідку про перейменування колгоспу);

- період навчання згідно записів трудової книжки з 27.08.1984 по 05.02.1985, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації (для зарахування до страхового стажу зазначеного періоду необхідно надати уточнюючу довідку про період навчання та про перейменування навчального закладу).

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними і пояснює, що підтверджуючі довідки не може додати до матеріалів пенсійної справи, оскільки м.Генічеськ Херсонської області на даний час є тимчасово окупованою територією. Разом з тим, у трудовій книжці наявний запис про перейменування колгоспу ім. ХХІ з`їзду КПРС на КСП "Фрунзенський" на підставі наказу №2 від 16.10.1999 та запис про навчання в Генічеській автошколі з 27.08.84 по 05.02.85 із зазначенням номерів наказів, завірений підписом уповноваженої особи та печаткою.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, тому, згідно ч.5 ст. 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у письмовому провадженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

Позивач 04.11.2024 звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою та документами про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення, Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області розглянуло подану заяву за принципом екстериторіальності.

За результатами розгляду заяви прийнято рішення від 08.11.2024 № 73 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зокрема, за доданими позивачем документами не зараховано до його страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки 1981-1984, 1985-1993, 1994-1999 роки, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів в колгоспі (для зарахування до страхового стажу зазначених періодівроботи необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів та довідку про перейменування колгоспу); період навчання згідно записів трудової книжки з 27.08.1984 по 05.02.1985, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації (для зарахування до страхового стажу зазначеного періоду необхідно надати уточнюючу довідку про період навчання та про перейменування навчального закладу). Зазначено, що за наданими документами право на призначення пенсії за віком позивач матиме після досягнення 65 років, тобто 25.12.2028.

Позивач не погоджується із таким рішенням відповідача та вважає, що наявна в матеріалах справи трудова книжка підтверджує його страховий стаж, записи, які відображені у ній, дають можливість встановити характер роботи в колгоспі та безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі, а також період навчання в Генічеській автошколі. Він як працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення, а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон №1058-IV.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону №1058-IV передбачає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Закон №1058-IV визначає відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (ч.1 ст.5 Закону №1058-IV).

Статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Згідно з частинами 1, 3 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії є підтвердження особою відповідного страхового стажу.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу зараховується до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Положеннями ст.56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також:

а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом "в" статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об`єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора;

в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;

г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання;

д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи;

є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду;

ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку;

з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

За період до 1 січня 2004 обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону №1788-XII.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі також - Порядок №22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1.1 Порядку №22-1 передбачено, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії, зокрема: документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Спір у даних правовідносинах виник з приводу незарахування позивачу до його страхового стажу періодів роботи та навчання, відомості про які зазначені в його трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Стосовно не зарахованих до трудового стажу періодів роботи згідно записів трудової книжки 1981-1984, 1985-1993, 1994-1999 роки, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів в колгоспі (для зарахування до страхового стажу зазначених періодівроботи необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів та довідку про перейменування колгоспу) суд зазначає таке.

Положення статті 56 Закон 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі № 336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі № 688/4170/16-а, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до запису №1 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , його було прийнято 01.07.1987 в члени колгоспу імені ХХІ з`їзду КПРС Генічеського району Херсонської області на підставі рішення голови колгоспу від 01.07.1981.

Згідно запису №2 позивач 13.07.1984 звільнений з членів колгоспу у зв`язку зі вступом на навчання на підставі рішення голови колгоспу від 13.08.1984.

Згідно запису №3 позивач з 27.08.1984 по 05.02.1985 навчався у Генічеській автошколі (наказ №96 від 27.08.1984 та наказ №28 від 05.02.1985).

Згідно запису №4 позивача 15.12.1985 прийнято в члени колгоспу імені ХХІ з`їзду КПРС Генічеського району Херсонської області на підставі рішення голови колгоспу від 15.12.1985, а згідно запису №6 - виключено з членів вказаного колгоспу згідно поданої заяви.

22.06.1994 позивача прийнято на роботу в колгосп 21-го з`їзду КПРС (наказ №6 від 23.06.1994).

Згідно наказу №2 від 16.10.1999 колгосп 21-го з`їзду КПРС перейменовано на КСП "Фрунзенське", а згідно наказу №1 від 15.04.2000 вказане КСП є правонаступником КСП "Фрунзенське" та у зв`язку з реорганізацією позивач звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України ( наказ №1 від 15.04.2000).

У той же час, за вказаний період (1981 - 1999 роки) трудова книжка має відомості про виконання річного мінімуму трудової участі в колективному господарстві. Таким чином, вказана трудова книжка містить необхідну інформацію (в тому числі і посилання на відпрацьовані вихододні), яка підтверджує трудову діяльність позивача у колгоспі у спірний період.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи за 1981-1984, 1985-1993, 1994-1999 у колгоспі 21-го з`їзду КПРС (перейменованого на КСП "Фрунзенське") Генічеського району Херсонської області, а тому приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в цій частині.

Щодо твердження відповідача, що період з навчання згідно записів трудової книжки з 27.08.1984 по 05.02.1985 не підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації (для зарахування до страхового стажу зазначеного періоду необхідно надати уточнюючу довідку про період навчання та про перейменування навчального закладу), суд зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Як зазначалося вище, трудова книжка позивача містить чіткий, без виправлень і помарок запис №3, згідно якого позивач з 27.08.1984 по 05.02.1985 навчався у Генічеській автошколі, з посиланнями на накази, підписом уповноваженої особи і завірений печаткою, а тому вказаний період має бути зарахований до страхового стажу позивача.

При цьому, суд погоджується з доводами позивача про відсутність можливості надати до Пенсійного фонду уточнюючі довідки, оскільки Генічеський район Херсонської області на даний час є територією, тимчасово окупованою російською федерацією, тому позивач не може з об`єктивних причин надіслати до компетентних органів, розміщених на тимчасово окупованій території, відповідні запити та отримати підтверджуючі довідки про відпрацьовані вихододні у колгоспі та навчання у автошколі.

Крім того, слід враховувати правову позицію, викладену Верховним судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Також Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Таким чином, позивач як особа, на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому недоліки у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування періоду роботи до страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці, відповідачами суду не надано, тому позов в частині зарахування вказаних спірних періодів підлягає задоволенню.

Стосовно зобов`язання ГУ ПФУ у Сумській області призначити пенсію позивачу слід зазначити таке.

Відповідно до статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Як встановив суд, вік, стаж, тощо позивача відповідають вимогам законодавства, дотримання яких надає йому право на призначення пенсії за віком згідно з Законом №1058-ІV, станом на час первинного звернення до пенсійного органу.

При цьому порушення прав позивача полягають у прийнятті суб`єктом владних повноважень рішення про відмову призначити пенсію за наявності законодавчо визначених підстав.

Судом встановлено, що в спірних правовідносинах права позивача порушені саме протиправним рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком, а тому суд задовольняє позовні вимоги частково шляхом скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області від 08.11.2024 №73 і зобов`язання вказаний пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії за віком від 04.11.2024, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, суд присуджує на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумська обл., Сумський р-н, 40009, РНОКПП/) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 08.11.2024 №73 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 04.11.2024 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 605 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

15.08.25