Справа № 320/35394/25
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

щодо розгляду клопотання про об`єднання справ в одне провадження

14 серпня 2025 року Київ справа № 320/35394/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянувши клопотання Української військово-медичної академії про об`єднання справ в одне провадження в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Української військово-медичної академії про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Української військово-медичної академії з позовом до, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 до 22.07.2019 в неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 22.07.2019 в загальній сумі 64 485,15 грн, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.07.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

31 липня 2025 року до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про об`єднання в одне провадження адміністративних справ №320/35394/25 та №320/30465/25, мотивоване тим, що спірні правовідносини в означених справах виникли між тими ж сторонами та за тим же предметом спору - індексація грошового забезпечення та компенсація втрати частини доходів.

Відповідно до частини першої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Згідно частин другої - п`ятої статті 172 КАС України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Суд зауважує, що зазначене право суду спрямоване на забезпечення всебічного та об`єктивного розгляду і вирішення адміністративної справи протягом розумного строку, дотримання процесуальної економії та недопущення ускладнення розгляду справи необхідністю вирішувати в одному провадженні декількох спірних питань, які мають окремі підстави їх виникнення, а тому потребують надання судом окремої правової оцінки.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод справи повинні бути розглянуті в суді протягом розумного строку.

Розумні строки є оцінними поняттями, встановленими адміністративним судом для вчинення процесуальних дій. У пункті 8 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) вказано на оцінний характер юридичної категорії, тобто її визначення в кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин, включаючи обсяг і складність справи. У § 47 рішення у справі "Бараона проти Португалії", § 18 рішення у справі "Міласі проти Італії" Європейський суд з прав людини встановив, що категорія "розумність" діє в ракурсі доцільності тривалості судочинства з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критерію комплексності справи (в аспекті оцінки її складності з урахуванням обставин і фактів, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть юридичні наслідки), поведінки позивача та суб`єктів владних повноважень. Додатково можна враховувати позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях у справах "Osu v. Italy", "Екле проти Федеративної Республіки Німеччина", "Іванов проти України", "Калініченко проти України", "Кенинг проти Федеративної Республіки Німеччина" (§§ 99, 103), "Кобцев проти України", "Кодерник проти України", "Меріт проти України" (§ 70), "Рудніченко проти України", "Саф`яннікова проти України", "Устименко проти України", "Фандралюк проти України", "Федько проти України", "Цихановський проти України", "Юртаєв проти України" тощо.

На рівні закону встановлено такі критерії розумності процесуальних строків: відповідність завданням адміністративного судочинства (стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України); достатній час, із урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії.

У практиці Європейського суду з прав людини зазначені критерії деталізовано в такий спосіб:

не може бути однаковим для всіх справ, і було би неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків (рішення у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства"), тому точкою відліку переважно є момент звернення до суду з позовом, хоча цей момент може настати і раніше, наприклад, якщо судовому розгляду має передувати попередній обов`язковий розгляд справи адміністративним (виконавчим) органом (рішення у справі "Еркнер і Гофауер проти Австрії");

розумність тривалості провадження потребує аналізу "конкретних обставин справи", які вимагають "глобальної оцінки" (рішення у справах "Obermeier v. Austria", § 72; "Tomasi v. France", § 125; "Zimmerman and Steiner v. Switzerland", § 24);

розумність строку повинна визначатися з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, фактичних або юридичних питань, піднятих у справі, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору, характер процесу та значення, яке він мав для заявника (рішення у справах "Acquaviva v. France", § 53; "Capuano v. Italy", § 23; "Frydlender v. France", § 43; "Kalashnikov v. Russia", § 125; "Kudla v. Poland", § 124; "Pelissier and Sassi v. France", § 67; "Vernillo v. France", § 30; "Wierciszewska v. Poland", § 43; "Zimmerman and Steiner v. Switzerland", § 24; "N. B. проти України", § 40; "Антоненков та інші проти України", § 41);

лише затримки з боку держави можуть виправдовувати висновок про невиконання вимоги про дотримання "розумного строку" (рішення у справі "Zimmerman and Steiner v. Switzerland", § 24);

співвідношення між тривалістю розгляду справи та позицією заявника за умови, що особа має утримуватися від тактики зволікань і користуватися наданими державою можливостями для скорочення строків провадження (рішення у справі "Union Alimentaria Sanders v. Spain", § 35).

З приписів статті 172 КАС України слідує, що суд наділений процесуальним правом з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті об`єднати позовні вимоги, якщо це сприятиме виконанню завдань адміністративного судочинства, що базуються на положеннях частин першої та другої статті 55 Конституції України, статей 2, частини першої статті 5, частини першої статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Додатковими підставами для реалізації описаних процесуальних дій є виникнення загроз щодо ускладнення чи сповільнення судового розгляду об`єднаних позовних вимог за умов множинності сторін.

Фактично при зазначеному об`єднанні позовів шляхом виконання завдань адміністративного судочинства здійснюється правосуддя як форма реалізації всіх функцій судової влади - як пов`язаних із юрисдикцією (вирішення публічно-правових спорів, захист суб`єктивних публічних прав і законних інтересів при розв`язанні вказаних спорів, судовий адміністративний контроль, судове санкціонування, судове тлумачення, реалізація адміністративної відповідальності), так і загальносоціальних (виховання в посадових осіб поваги до закону та зміцнення дисципліни в публічному управлінні, попередження порушення законності, вплив на вдосконалення правової сфери публічного управління, охоронна функція, забезпечення балансу між суспільними та приватними інтересами, посилення довіри та поваги до влади, що сприяє відтворенню її легітимності).

Безпосереднім завданням адміністративного судочинства є вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин. У практиці Європейського суду з прав людини вказано, що таке завдання, зокрема, полягає в розсіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які залишаються, враховуючи зміни у повсякденній практиці (§ 65 рішення у справі "Горжелік та інші проти Польщі"); забезпечення уніфікованого та єдиного застосування права (mutatis mutandis, §§ 29 - 30 рішення у справі "Тудор Тудор проти Румунії", §§ 36 - 37 рішення у справі "Стефаніка та інші проти Румунії"). На основі вказаного завдання встановлюються сфера та об`єкт судового захисту.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що спільний розгляд позовних вимог, заявлених у даній справі, в одному провадженні ускладнить та сповільнить вирішення справи, що суперечить завданням адміністративного судочинства.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до пункту 6 Розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485), у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Відповідач просить об`єднати в одне провадження адміністративні справи №320/35394/25 та №320/30465/25, внаслідок чого вказане процесуальне питання підлягає вирішенню в межах адміністративної справи №320/30465/25, оскільки саме ця справа надійшла до суду першою, а тому у разі об`єднання судових справ саме до справи №320/30465/25 має бути приєднана справа №320/35394/25, а не навпаки.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для об`єднання позовних вимог у справах №320/35394/25 та №320/30465/25 в одне провадження.

Керуючись статтями 172, 181, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про об`єднання адміністративних справ №320/35394/25 та №320/30465/25 в одне провадження.

2. Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Дудін С.О.