Справа № 440/5298/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/5298/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "П. РІТЕЙЛ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "П.РІТЕЙЛ" через систему "Електронний суд" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.04.2025 №274 про припинення дії ліцензії №2400181 терміном дії з 08.11.2024 до 08.11.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №274 від 16.04.2025 №2400181 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 №3817-ІХ (далі Закон України №3817-ІХ).

ТОВ «П.РІТЕЙЛ» також зазначає, що рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про припинення дії ліцензії є очевидно протиправним, оскільки прийнято 16.04.2025 раніше одинадцятого робочого дня за днем 02.04.2025 направлення суб`єкту господарювання акта такої перевірки.

Стислий зміст заперечень відповідача.

У наданому відзиві до суду на позовну заяву з додатками представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, наголошував, що за результатами фактичної перевірки встановлене порушення ТОВ «П.РІТЕЙЛ» підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (далі ПК України), на підставі виновків акту перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийняте розпорядження від 16.04.2025 №274 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2400181.

Контролюючий орган зазначає, що діяв відповідно до наданих повноважень, перевірка проведена а оспорюване рішення прийняте правомірно, просив у позові відмовити.

У той же час, у відзиві Головне управління ДПС у Дніпропетровській області не наводить заперечень на доводи платника податку щодо правомірності дати прийняття рішення 16.04.2025 з урахуванням обмежуючого строку, визначеного пунктом 2 частини 4 статті 46 Закону №3817-ІХ, для прийняття рішення, за днем (02.04.2025) направлення акту фактичної перевірки ТОВ «П.РІТЕЙЛ».

Заяви, клопотання учасників справи.

Сторонами у справі не подані заяви чи клопотання.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 забезпечений позов до подання позовної заяви у справі: зупинена дія рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А) від 16.04.2025 №274 щодо припинення дії ліцензії №2400181 терміном дії з 08.11.2024 до 08.11.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А, до набрання законної сили рішенням суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувані докази від відповідача.

Відповідачем надані суду докази на виконання ухвали суду.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Із 23.07-10.08.2025 суддя перебував у відпустці.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши заяви по суті справи та наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "П. РІТЕЙЛ" створене та зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб 15.06.2022 року, номер запису 000063404.

Основним видом здійснення Товариством господарської діяльності згідно КВЕД є: роздрібна торгівля пальним (основний) (47.30), а також іншими супутніми товарами.

Господарська діяльність ТОВ "П. РІТЕЙЛ" здійснюється на автозаправних станціях, що знаходиться в користуванні товариства на підставі договорів оренди, зокрема на АЗС, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А.

Інспекторами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області проведена фактична перевірка ТОВ "П. РІТЕЙЛ" з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним.

За результатами перевірки складений відповідний акт фактичної перевірки від 31.03.2025 №1445/04-36-09-02/44796056, в якому встановлені порушення ТОВ «П.РІТЕЙЛ» () на АЗС за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А, звідповідно до довідки про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри на акцизному складі з уніфікованим номером 10222128 введені в експлуатацію чотири резервуари, а саме: резервуар СУГ-10, серійний №02005, загальним об`ємом 10,0 м.куб.; резервуар АБП, серійний №1, загальним об`ємом 8,0 м.куб.; резервуар АБП-14, серійний №2, загальним об`ємом 14,0 м.куб.; резервуар СУГ-9,9, серійний №285, загальним об`ємом 9,9 м.куб.

Під час фактичної перевірки здійснене зняття залишків пального станом на початок перевірки, та встановлено наступні залишки пального: - Резервуар № І - Газ нафтовий скраплений 2500.0 л.: - Резервуар № 4 - Газ нафтовий скраплений 2700.0 л.: - Резервуар № 3 - Паливо дизельне ДП-3-Євро-ВО об`ємом 8559.0 л.; - Резервуар № 2 - Бензин автомобільний А-95-Євро5-ВО 4369.0 л.:

відповідно до Z-звіту від 19.03.2025 13:40:22 на АЗС за адресою: м. Дніпро. Індустріальний район, вулиця Захарченка Генерата будинок 11-Л. зачишки папьного були наступні: - Резервуар № І - Газ нафтовий скраплений 1522.06 л.; - Резервуар № 4 - Газ нафтовий скраплений 2540.8 л.; - Резервуар № 3 - Паливо дизельне ДП-3-Євро-ВО об`ємом 5357.95 л.; - Резервуар № 2 - Бензин автомобільний А-95-Свро5-ЕО 1564.56 л.;

ТОВ «П.РІТЕЙЛ» (код СДРПОУ 44796056) наданий Х-звіт від 19.03.2025 14:39:32, відповідно до якого залишки пального були наступні: Резервуар № І - Газ нафтовий скраплений 2529.65 л„ на початок зміни - 1522,06 л„ прийнято - 1100,00 л.; Резервуар № 4 - Газ нафтовий скраплений 2680.10 л. на початок зміни - 2540.8 л„ Прийнято 160.00 л.: Резервуар № 3 - Паливо дизельне ДІІ-З-Євро-ВО об`ємом 8550,59 л., на початок зміни - 5357,95 л.. прийнято - 3220.00 л.; Резервуар № 2 - Бензин автомобільний А-95-Євро5-ЕО об`ємом 4367.26 л.. на початок зміни - 1564,56 л., прийнято - 2820.00 л. На момент знаходження перевіряючи на АЗС за адресою: м. Дніпро. Індустріальний район, вулиця Захарченка Генерала, будинок 11-А. в період часу з 19.03.2025 13:30:00 по 19.03.2025 14:39:32 на територію АЗС не заїжджали бензовози або газовози, приймання палива не здійснювалось. Всупереч вищенаведеному ГОВ «ІІ.РІТЕЙЛ» (код СДРПОУ 44796056) зареєстровано чеки приймання пального, а саме: - чек приймання пального від 19.03.2025 14:07:32. Бензин автомобільний А-95-Свро5-ВО об`ємом 2820.00 л. -чек приймання пального від 19.03.2025 14:07:47. Газ нафтовий скраплений об`ємом 160.00 л. - чек приймання пального від 19.03.2025 14:07:22. Газ нафтовий скраплений об`ємом 1100.00 л. - чек приймання пального від 19.03.2025 14:07:40. Паливо дизельне ДП-З-Гвро-ВО об`ємом 3220,00 л. ТОВ «П.РІТЕЙЛ» (код СДРПОУ 44796056) надані ТТН на відпуск нафтопродуктів від 19.03.2025 14:52:55 №000020245, в якій зазначено про відвантаження 1260.0 літрів газу нафтового скрапленого на АЗС за адресою: м. Дніпро. Індустріальний район, вулиця Захарченка Генерала, будинок 11-А. Зазначена ТТН також свідчить про нереальність прийняття пального згідно вищезазначених чеків приймання пального. Враховуючи вищенаведене ТОВ «П.РІТЕЙЛ» (код СДРПОУ 44796056) здійснювало зберігання з метою реалізації не облікованого пального загальним об`ємом 7300. л., а саме: - Бензин автомобільний А-95-Свро5-ВО об`ємом 2820.00 л.: - Паливо дизельне ДП-З-Євро-ВО об`ємом 3220.00 л.; - Газ нафтовий скраплений об`ємом 1260.00 л.

На підставі отриманої звітності констролююим органом в акті перевірки здійснений висновок, що ТОВ «П.РІТЕЙЛ» () на АЗС за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Слобожанське, вулиця Нижньодніпровська, будинок 5, здійснює зберігання з метою реалізації не облікованого пального, а саме паливо обє`мом 4520,0 л, чим порушений підпункт 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України.

ТОВ «П.РІТЕЙЛ» () подані заперечення від №14/04-2025/03 (вх. до ГУ від 15.04.2025 № 47223/6) до акта фактичної перевірки від 31.03.2025 № 1445/04-36-09-02/44796056, який направлений товариству 02.04.2025 (відповідно до №072 трекінгу листа «Укрпошти).

За результатами розгляду заперечень висновки акта від 31.03.2025 № 1428/04-36-09-02/44796056 - залишити без змін, а заперечення - залишити без задоволення, про що листом від 28.04.2025 №39257/6/04-36-09-02-06 повідомлено ТОВ «П.РІТЕЙЛ» (). Головне управління ДПС у Дніпропетровській області прийняте розпорядження від 16.04.2025 №274 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2400181.

Рішенням Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.04.2025 №274 припинена дія ліцензії №2400181 терміном дії з 08.11.2024 до 08.11.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А.

Заявнику анульована (припинена) ліцензія на роздрібну торгівлю пальним, відповідно до витягу із розпорядження.

Висновками фактичної перевірки не встановлені порушення щодо сплати акцизного податку чи застосування реєстраторів розрахункових операцій, а встановлені однотипні порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, за змістом якої розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Підставою для прийняття рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.04.2025 №274, яким припинена дія ліцензії №2400181, є пункт 28 частини другої статті 46 Закону України №3817-ІХ.

Наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області 19.03.2025 №1802-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «П.РІТЕЙЛ» (код СДРПОУ 44796056)» винесений на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, у змісті якого зазначене наступне:

"З метою дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, на підставі підпункту 19.1.4, 19.1.14, 19.1.15, 19.1.16, 19.1.17, 19.1.18, 19.1.19, 19.1.20 пункту 191.1 статті 191, статті 20, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 (підстава проведення фактичної перевірки - здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на ГУ ДПС у Дніпропетровській області".

Не погоджуючись з оскарженими розпорядженнями, позивач звернувся з означеною позовною заявою до суду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначено Законом України №3817-ІХ, що набрав законної сили 27.07.2024 року.

Пунктом 40 статті 1 Закону №3817-ІХ, для цілей цього Закону наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності.

Згідно із пунктом 74 статті 1 Закону №3817-ІХ, припинення дії ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.

Частиною шостою статті 41 Закону України №3817-ІХ встановлено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним надаються та їхня дія припиняється органами ліцензування - територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Датою припинення дії ліцензії є день набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, відповідно до частини десятої статті 46 Закону України №3817-ІХ.

Відповідно до пункту 28 частини 2 статті 46 Закону №3817-ІХ (який зазначений в рішення про припинення ліцензії заявнику), підставами для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є:

факт здійснення ліцензіатом - суб`єктом господарювання, який отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального, крім ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, - зберігання та/або реалізації необлікованого пального, встановлений контролюючим органом під час перевірки та зафіксований в акті такої перевірки або в рішенні суду, яке набрало законної сили, якщо об`єм необлікованого пального перевищує 5 відсотків обсягу обігу або залишків пального (для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану, на які встановлено однакові ставки акцизного податку, - перевищує 15 відсотків) чи 2 відсотки об`єму відповідного резервуара. Об`єм необлікованого пального визначається в літрах та/або кілограмах.

Відповідно до п.77 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №3817-ІХ від 18.06.2024 (далі Закон №3817-ІХ):

роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшої реалізації або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з місць роздрібної торгівлі пальним через паливороздавальні колонки, газороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, а також реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, а також заправлення з бункерувальника у водному просторі морських та річкових суден.

Припинення дії ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.

Пунктом 2 частини 4 статті 46 Закону №3817-ІХ, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності приймається у разі припинення дії ліцензії за результатами перевірки податкового органу - не раніше одинадцятого робочого дня за днем направлення суб`єкту господарювання акта такої перевірки.

Вказаним пунктом встановлено, що Методика визначення об`єму необлікованого пального встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів цієї норми, для визначення об`єму не облікованого палива, необхідно застосовувати Методику визначення об`єму необлікованого пального яка повинна бути встановлена Кабінетом Міністрів України.

Станом на дату оформлення результатів фактичної перевірки Кабінет Міністрів України не прийняв будь якого нормативно-правового акту, яким би було затверджено вказану Методику.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2025 р. № 444 затверджено Методику визначення об`єму необлікованого пального, згідно якої ця Методика розроблена з метою визначення об`єму необлікованого пального, виявленого під час його зберігання та/або реалізації, зокрема для цілей застосування пунктів 26 - 28 частини другої статті 46 Закону України №3817-ІХ.

Вказана Методика набрала чинності лише 18.04.2025, тобто після прийняття оскаржуваного рішення про припинення дії ліцензії.

Терміни, що вживаються у цій Методиці, мають таке значення:

1) встановлення фактичних залишків пального технологічна операція, яка проводиться на підприємстві суб`єктом господарювання під час технологічного процесу або на вимогу та у присутності контролюючого органу під час перевірки, яка полягає у визначенні об`єму у літрах, а також об`єму у літрах, приведених до температури 15° С, та/або маси у кілограмах пального для подальших облікових операцій;

2) об`єм необлікованого пального значення різниці між фактично наявним обсягом залишків пального в цілому та в розрізі резервуарів за місцем, яке перевіряється, із обсягом залишків пального, який відображається у такого суб`єкта господарювання за таким місцем провадження діяльності. Під час встановлення додатного значення різниці визначається об`єм зберігання необлікованого пального, під час встановлення від`ємного значення різниці реалізації необлікованого пального.

Відповідно до пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансового звіту, визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п. 2 ст. 3 цього Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 5 ст. 8 цього Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підприємство, зокрема, самостійно визначає облікову політику підприємства, розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського обліку), звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписанні бухгалтерських документів, затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні тощо.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком нафтопродуктів (усіх типів, марок і видів (залежно від масової частки сірки) визначено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом

Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку, Міністерства палива та енергетики, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281). Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Пунктом 10 Інструкції № 281 визначено Порядок приймання і відпуску нафтопродуктів на АЗС.

Відповідно до підпунктів 10.2.1, 10.2.10 пункту 10.2 цієї Інструкції приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками АЗС за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними ТТН у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності.

На підставі ТТН та акту приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП.

Відповідно до підпункту 10.3.1.3 пункту 10.3 Інструкції №281, облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Згідно з пунктом 10.4 Інструкції №281 на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС №17-НП.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Щодо правомірності проведення фактичної перевірки та процедури прийняття оспорюваного рішення.

Щодо правомірності процедури прийняття оспорюваного рішення.

Представником позивача під час судового розгляду наголошено на тому, що доводом позовної заяви не є порушення порядку проведення перевірки відповідачем, позивач просить суд розглянути спір по суті порушення викладеного в акті перевірки, у той же час позивач зазначає про порушення процедури прийняття оспорюваного рішення - пунктом 2 частини 4 статті 46 Закону №3817-ІХ, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності приймається у разі припинення дії ліцензії за результатами перевірки податкового органу - не раніше одинадцятого робочого дня за днем направлення суб`єкту господарювання акта такої перевірки.

ТОВ «П.РІТЕЙЛ» () подані заперечення від №14/04-2025/03 (вх. до ГУ від 15.04.2025 № 47223/6) до акта фактичної перевірки від 31.03.2025 № 1445/04-36-09-02/44796056, який направлений товариству 02.04.2025 (відповідно до №072 трекінгу листа «Укрпошти).

Одинадцятим робочим днем за днем направлення акта перевірки ТОВ «П.РІТЕЙЛ» та строком відліку для прийняття рішення про припинення дії ліцензії є 17.04.2025, а рішення № 274 від 16.04.2025, тобто раніше граничного строку визначеного пунктом 2 частини 4 статті 46 Закону №3817-ІХ.

Відповідач жодних заперечень щодо даної обставини не надав.

У той же час, суд встановлює, що строк визначений пунктом 2 частини 4 статті 46 Закону №3817-ІХ є імперативним та пов`язаний із тим, що платник податку може надати заперечення на висновки акту перевірки, який визначений ст. 86 ПК України.

Пунктом 86.7 ст. 86 ПК України визначено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Тобто заперечення є частиною перевірки платника податку, а до завершення розгляду заперечень платника податку - висновки акту перевірки не є остаточно сформованими контролюючим органом.

Повертаючись до строку пунктом 2 частини 4 статті 46 Закону №3817-ІХ, суд зазначає, що даний строк не містить преклюзивної граничної дати, до якої контролюючий орган може прийняти рішення про про припинення дії ліцензії, тобто логічним правовим зв`язком, на підставі викладених норм є праова можливість у контролюючого органу прийняття рішення про припинення дії ліцензії після подання заперечень на висновки акту фактичної перевірки.

Відповідач жодним чином не заперечив та не пояснив, із чим пов`язана така нагальність у прийняття рішення про припинення дії ліцензії та порушення строку визначеного пунктом 2 частини 4 статті 46 Закону №3817-ІХ.

Відтак у ситуації, що розглядається, встановлені у судовому процесі обставини порушення порядку прийняття контролюючим органом рішення.

Отже законодавець закріпив право платника податків подати заперечення на висновки акту перевірки. Реалізація ж такого права пов`язується із можливістю спростувати помилкові висновки акту перевірки та надати додаткові докази, які не взяті до уваги під час перевірки, або не дослідженні та не описані у змісті акту перевірки.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2021 року у справі №810/1420/16 щодо незабезпечення участі платника у процедурі розгляду заперечень на висновки акту перевірки.

Щодо порядку проведення фактичної перевірки.

У той же час, суд, відповідно до статті 9 КАС України, може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

З метою офіційного з`ясування обставин справи, суд надає висновок щодо порядку проведення невиїзної документальної перевірки.

У змісті позову відсутні дані щодо незаконності проведення перевірки, у той же час суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 21.05.2024 у справі №440/8798/22, якщо перевірка незаконна то суд не має права переходити до аналізу та оцінки суті встановлених під час перевірки порушень податкового або іншого законодавства, і у змісті рішення суду не повинно бути мотивів та висновків суду щодо суті порушень податкового законодавства, встановлених під час податкової перевірки.

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до підпунктів 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23 сформував правовий висновок:

« 58. Реалізуючи мету, з якою ця справа розглядається у складі Судової палати, Верховний Суд формулює такий правовий висновок, який має забезпечити єдині підходи до оцінки правомірності наказів про призначення фактичних перевірок. У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

59. Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

60. Застосовуючи такі висновки до спірних у цій справі правовідносин, Судова палата, перевіряючи питання наявності обґрунтованої підстави для проведення перевірки на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, виходить з того, що інформацією, у зв`язку з якою прийнято спірний наказ, стала підготовлена Управлінням податкового аудиту доповідна записка № 2797/15-32-07-06-11 від 20 квітня 2023 року.

61. Так, відділом фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області в ході проведення доперевірочного аналізу встановлено можливі порушення податкового та іншого законодавства, допущені суб`єктом господарювання ТОВ «КРАНИ УКРАЇНИ» () у лютому місяці 2023 року, а саме: згідно з податковою накладною від 24 січня 2023 року, зареєстрованою 01 лютого 2023 року, яка відображена у декларації з податку на додану вартість за лютий, в розділі І. «Податкові зобов`язання» задекларована реалізація товару «Електрогенераторні установки Perkins з поршневим двигуном внутрішнього згорання із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) 75 кВхА, потужністю понад 7,5 кВхА, але не більше 75 кВхА» неплатнику податку на додану вартість по коду 00 на загальну суму 660330,00 грн, в т.ч. ПДВ 110055 грн.

Вказане може свідчити про здійснення розрахунків готівкою неплатником ПДВ з підприємством, фізичною особою-підприємцем або фізичною особою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами з порушенням меж граничних сум розрахунків готівкою, установлених відповідними Положенням НБУ № 148 від 29 грудня 2017 року «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (із змінами та доповненнями).

62. Судами першої та/або апеляційної інстанції не встановлено, що доповідна записка Управління податкового аудиту № 2797/15-32-07-06-11 від 20 квітня 2023 року мала істотні недоліки, не утримувала в собі достатньої інформації, що була в наявності/отримана відповідачем в установленому законодавством порядку від державного органу, що може свідчити про можливі порушення платником податків законодавства, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій та не могла слугувати підставою та достатнім обґрунтуванням для призначення фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

63. Перевіряючи питання дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України, Судова палата виходить з того, що у Наказі № 2901-п від 26 квітня 2023 року підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином: «На підставі статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80, підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами), у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу, яка свідчить про можливі порушення здійснення розрахункових операцій в готівковій формі, які перевищують граничну суму розрахунків готівкою».

64. Тобто, зі змісту цього Наказу вбачається як правова підстава для призначення перевірки (посилання на підпункт 80.2.2 ПК України), так і фактична. У зазначеному Наказі фактичну підставу деталізовано шляхом посилання на отриману інформацію щодо можливого порушення, зазначено сферу, щодо якої її отримано, тобто має місце конкретизація фактичної підстави. Відповідно, висновки судів про зворотнє не відповідають дійсності. Обсяг зазначеної у наказі інформації у повному обсязі відповідає вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України, а тому підстави для його скасування через неналежне оформлення відсутні.

65. Отже, у контексті висновків, які викладені у цій постанові, з урахуванням встановлених обставин справи, Судова палата дійшла висновку, що у розпорядженні судів попередніх інстанцій були наявні достатні докази на підтвердження наявності підстав для призначення фактичної перевірки позивача. Зміст спірного у цій справі наказу про проведення фактичної перевірки відповідає усім передбаченим податковим законодавством вимогам. Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій про не зазначення контролюючим органом підстави для проведення фактичної перевірки є хибними.»

Підставою для прийняття наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області 19.03.2025 №1802-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «П.РІТЕЙЛ» (код СДРПОУ 44796056)» зазначений пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Таким чином судом не встановлені обставини та підстави того, що перевірка є протиправною або не відповідає викладеному вище аналогічному висновку Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23.

Докази протиправності проведення перевірки у справі відсутні, доводи позивачем у цій частині не заявлені.

Щодо процедури прийняття рішення про припинення дії ліцензії в частині порушення відповідачем строку прийняття такого рішення на один день, то суд зазначає, що таке порушення процедури не є достатньою автономною, самостійною підставою для скасування оспорюваного рішення, а свідчить про необ`єктивність, упередженість, неповноту, недотриманн принципу належного урядування та про помилковість прийнятого рішення у занадто оперативний строк, що в сукупності доказів під час дослідження суті порушення судом може свідчити опосередковано про неправомірність такого рішення.

Таким чином, суд констатує про відсутність обставин протиправної поведінки відповідача щодо неврахування під час прийняття оспорюваного рішення, що встановлюють факт кумулятивного ефекту, який впливає на неправомірність оспорюваного рішення у цій справі.

Суд не застосовує у даному випадку надмірний формалізм щодо дотримання процедури.

Оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень не містить ознаки очевидного свавільного (недобросовісного) рішення.

Саме кумулятивний (сумарний, сукупний) ефект допущених відповідачем порушень дозволяє стверджувати, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень містить ознаки свавільного (недобросовісного) рішення.

Суд зазначає, що в адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права (від лат. Uberrimafides - найбільш добросовісний).

Подібний висновок ухвалений Верховним Судом у постанові 23 січня 2025 року у справі №240/32993/23.

Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

Наприклад, у пунктах 70-71 рішення у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (O№eryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Pola№d), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, "Тошкуца та інші проти Румунії" (Toscuta a№d Others v. Roma№ia), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (O№eryildiz v. Turkey), пункт 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Pola№d),заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, i№ter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pi№cova a№d Pi№e v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pi№cova a№d Pi№e v. the Czech Republic), пункт 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Pola№d), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pi№cova a№d Pi№e v. the Czech Republic), пункт 53 та "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta a№d Others v. Roma№ia), пункт 38).

Не дивлячись на порушення відповідачем строку процедури прийняття оскаржуваного рішення, суд доходить висновку, що таке порушення не є самостійною підставою для визнання рішення протиправним, але суд враховує таке порушення строку, як прийняття рішення без врахування доводів та доказів, які надані платником під час розгляду його заперечень.

З огляду на викладене, суд переходить до висновку щодо наявності суті порушення законодавства, на підставі якого прийняте рішення контролюючим органом.

У змісті акту фактичної перевірки, який містить висновки виявлення необлікованого пального (палива обє`мом 7300. л.), відсутнє зазначення встановлення контролюючим органом різниці між фактичними залишками пального в резервуарах з даними про кількість пального, згідно даних обліку на АЗС, оскільки під час проведення фактичної перевірки не здійснювались заміри фактичних залишків пального в резервуарах та порівняння їх кількості з даними згідно обліку на АЗС позивача, на якій відбувалась фактична перевірка.

Методика набрала чинності лише 18.04.2025, тобто після прийняття оскаржуваного рішення про припинення дії ліцензії.

Таким чином, необліковане пальне, наявність якого є підставою для припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, має становити собою різницю між фактичною кількістю пального в резервуарах та кількістю пального за обліковими даними АЗС.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, акт фактичної перевірки не заперечує факт надання в ході проведення фактичної перевірки ТОВ «П.РІТЕЙЛ» документів, що підтверджують надходження та облік пального в повному обсязі, який знаходиться на АЗС.

В описовій частині акта зазначено про надання товарно-транспортних накладних, Х-звіту з РРО, ліцензії на право торгівлі пальним; товарно-транспортні накладні, договір постачання, договір оренди АЗС, дозвола Держпраці на роботи та на устаткування; свідоцтва про повірку рівнемірів-лічильників, формуляри на ПРК, журнали обліку надходження нафтопродуктів та газу вуглеводного скрапленого, змінні звіти за формою №17-НП, №14-ГС, та в додатках до акта перевірки щодо наданих ТОВ «П.РІТЕЙЛ» документів на 105 аркушах.

ТОВ «П.РІТЕЙЛ» у відповідності до вимог законодавства здійснюється облік товарно-матеріальних цінностей, в тому числі пального, а на господарській одиниці за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А, забезпечується ведення журналів та форм, а саме: при надходженні нафтопродуктів та ГВС на АЗС здійснюються необхідні записи в журналах про їх надходження на підставі ТТН, інформація про відповідну кількість та вид пального вноситься до реєстратора розрахункових операцій, а інформація про кількісний та оперативний рух нафтопродуктів та газу скрапленого вносяться до форми 17-НП та 14-ГС.

Враховуючи вимоги Інструкції №281, після оприбуткування нафтопродуктів дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1%. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

В акті фактичної перевірки контролюючим органом зазначено, що знятий поточний Х-звіт з РРО, в якому зазначена кількість пального, що свідчить про облік такого пального. Також контролюючим органом не заперечується факт оприбуткування та обліку пального в кількості: в резервуарі №1 газ нафтовий скраплений в кількості 1100,00 літрів; в резервуарі №4 газ нафтовий скраплений в кількості 160,00 літрів; в резервуарі №3 паливо дизельне ДП-3-Євро5-В0 в кількості 3220.00 літрів; в резервуарі №2 бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 в кількості 2820,00 літрів.

Інформація про надходження пального у відповідній кількості оприбуткована шляхом внесення записів до журналів обліку надходження газу нафтового скрапленого та нафтопродуктів у кількості, зазначеній в товарно-транспортних накладних. Інформація про відповідну кількість оприбуткованого пального внесена до реєстратора розрахункових операцій, а також до змінного звіту за формою №17-НП, №14-ГС. У акті фактичної перевірки зазначені відомості про отримання документів, що підтверджують оприбуткування та облік пального, в тому числі, що надійшов на АЗС загальним об`ємом 7300,00 літрів, що також підтверджується матеріалами справи.

У журналах обліку надходження газу вуглеводного скрапленого та нафтопродуктів зроблено відповідні записи про оприбуткування пального в повному обсязі, що надійшло на АЗС, згідно товарно-транспортних накладних, інформація про відповідну кількість пального внесена до реєстратора розрахункових операцій, інформація про оперативний контроль кількісного руху пального на АЗС за 19.03.2025 міститься у змінному звіті за формою 17-НП. Дані, що містяться в змінному звіті за 19.03.2025 року та Z-звіті за 19.03.2025 року, про кількість пального, станом на кінець зміни відповідають даним наведеним контролюючим органом в акті фактичної перевірки.

Отже, є такими, що не відповідають вимогам законодавства та очевидно протиправними висновки Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про наявність підстав, передбачених п. 28 статті 46 Закону України №3817-ІХ, для припинення дії ліцензії.

За загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Європейський суд з прав людини у пункті 36 рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 року №37801/97 вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Тож, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону. Аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.04.2023 року у справі №380/4746/22, від 31.05.2023 року у справі №280/1255/20.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Інші доводи сторін не впливають на висновки суду у цьому рішенні.

Згідно із ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

У розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Таки чином, в контексті обставин даної справи судом надана оцінка та відповідь на всі доводи позивача та відповідача, які можуть вплинути на правильне вирішення спору.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 3028,20 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В АЛ И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "П. РІТЕЙЛ" (вул. Чумацький шлях, 64, м. Полтава, 36034, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А; ЄДРПОУ 4418658) про визнання протиправними та скасування розпорядження задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області від 16.04.2025 №274 щодо припинення дії ліцензії №2400181 на право роздрібної торгівлі пальним, терміном дії з 08.11.2024 до 08.11.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "П. РІТЕЙЛ" судовий збір у сумі 3028, 00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Скасувати заходи забезпечення позову постановлені ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 у цій справі після набрання цим рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза