Справа № 200/6082/25
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 серпня 2025 року Справа №200/6082/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Черникова А.О. ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд» до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.04.2023 №04 щодо відмови в призначені та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 №1-р/2020, починаючи з 28.10.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. ст.160,161,172 цього Кодексу.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізналася» та «повинна була дізнатись».

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові в справі №380/2355/20 від 28.05.2021.

Предметом позову є поведінка відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року по справі № 320/725/22, що свідчить про загальний строк звернення до адміністративного суду, а саме шестимісячний строк.

У даному випадку позивач звернувся до суду із порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.

Позивач звернувся до суду 11 серпня 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» із позовом про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.04.2023 року № 04 щодо відмови в призначені та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та призначення пенсії з 28.10.2021.

Разом з тим, позивач про факт відмови в призначенні пенсії повинен був бути обізнаний ще у травні-червні 2023 року, оскільки починаючи з травня-червня 2023 року позивачу, якщо вона вважає, що має право на пенсію і їй призначено пенсію на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 року у справі № 320/725/22, повинна була отримувати пенсію на картковий рахунок або у відділенні АТ «Укрпошта».

Відтак позивач пропустила шестимісячний строк звернення до суду.

Зазначені в заяві представника позивача підстави з метою поновлення строку на подачу даного позову відсутні.

Оскільки зазначені обставини представником позивача вже були розглянуті судом у справі № 200/5226/25, які були визнані судом неповажними і позивачу відмовлено у поновлені пропущеного строку за цими обставинами. Відомостей про оскарження ухвали суду від 01 серпня 2025 року у справі №200/5226/25 відсутні. Отже, позивач погодився із виводами в даній ухвалі.

З урахванням викладеного, позивачу слід подати нову заяву про поновлення строку на звернення до суду з викладенням нових обґрунтувань поважності причин пропуску такого строку з відповідними доказами на їх підтвердження.

Окрім того, слід зазначити наступне.

При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про судовий збір», судом із системи «Діловодство спеціалізованого суду» установлено, що квитанція ID: 3084-5090-4946-9089 від 15.05.2025 року на суму 968,96 грн обліковується як доказ сплати судового збору в адміністративній справі № 200/5226/25.

Ухвалою суду від 01.08.2025 у справі № 200/5226/25 позов повернуто позивачеві.

Також судом із системи «Діловодство спеціалізованого суду» установлено, що квитанцію ID: 3084-5090-4946-9089 від 15.05.2025 року на суму 968,96 грн представник позивача подавав, як доказ сплати судового збору в адміністративній справі № 200/6082/25.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Таким чином, судовий збір, сплачений в адміністративній справі № 200/5226/25, підлягає поверненню позивачу у разі подання відповідної заяви.

Отже, квитанцію ID: 3084-5090-4946-9089 від 15.05.2025 року не може бути прийнято як доказ сплати судового збору за подання позовної заяви в межах адміністративної справи № 200/6082/25.

Суд враховує висновок колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, викладений у постанові від 05.08.2021 у справі № 160/5879/20 (адміністративне провадження № К/9901/11999/21.

Так, у вищевказаній постанові колегією суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду зазначено: «Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної адміністративної справи. Так, згідно наданих скаржником до суду апеляційної інстанції доказів, судом апеляційної інстанції при прийняті оскаржуваного рішення встановлено, що надана до суду на виконання вимог ухвали від 19 січня 2021 року копія платіжного доручення № 705087 від 21 грудня 2020 року не свідчить про виконання скаржником вимог цієї ухвали суду, оскільки згідно з випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України судовий збір сплачений позивачем згідно з платіжним дорученням № 705087 від 21 грудня 2020 року зараховано до спецфонду як судовий збір сплачений у справі № 160/10123/20, тобто копія зазначеного платіжного доручення підтверджує факт зарахування судового збору по іншій судовій справі. З огляду на викладене, звертаючись до суду із апеляційною скаргою, позивач був зобов`язаний сплатити судовий збір на загальних підставах та надати до суду документ, який підтверджує сплату судового збору саме у межах цієї справи № 160/5879/20. Разом із тим, як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, судовий збір за наданим позивачем платіжним дорученням сплачений і зарахований при розгляді іншої адміністративної справи.».

Вищевикладене дає підстави для висновку, що за подання будь-якої повторної заяви (позовна заява, заява про забезпечення позову, апеляційна скарга тощо) не передбачено зарахування судового збору, зарахованого в межах іншої справи, незважаючи на те, чи була вона розглянута.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Таким чином, суд вважає необхідним залишити даний позов без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Хомича Івана Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлення строку.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом:

- нової заяви про поновлення строку звернення до суду із належним обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку і доказів поважності причин його пропуску; роз`яснивши при цьому позивачеві, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатись неподаною та повернута;

- належного документа про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в розмірі 968,96 грн.

Роз`яснити позивачеві, що при невиконанні вимог даної ухвали, зазначена позовна заява буде повернута і що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова