Справа № 480/12441/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 р.Справа № 480/12441/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Афанасьєвої К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, м. Суми, повний текст складено 28.04.25 року по справі № 480/12441/23

за позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ

Головне управління ДПС у Чернігівській області (далі по тексту ГУ ДПС у Чернігівській області, позивач, контролюючий орган) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту ФОП ОСОБА_1 , відповідач), в якому просив суд:

- стягнути в дохід бюджету з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) кошти у сумі 10928494,15 (десять мільйонів дев`ятсот двадцять вісім тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 15 копійок) гривень для погашення податкового боргу:

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 10055257,37 грн, на р/р UA0025709; отримувач ГУК у Черніг.обл/тг м.Н-Сівер/11010500, , банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.);

- військовий збір, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 830684,55 грн на р/р UA0025709; отримувач ГУК у Черніг.обл/тг м.Н-Сівер/11010500, , банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.);

- акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання торгівлі підакцизними товарами у сумі 42552,23 грн на р/р UA0025709; отримувач ГУК у Черніг.обл/тг м.Н-Сівер/11010500, , банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що станом на дату звернення до суду з даним позовом ФОП ОСОБА_1 має непогашений податковий борг загальною сумою 10928494,15 грн, з яких, 10055257,37 грн - з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 830684,55 грн - військовий збір, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування, 42552,23 грн - акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання торгівлі підакцизними товарами, який виник зв`язку з несплатою грошових зобов`язань по податковим повідомленням-рішенням № 5 від 23.05.2019, № 5 від 23.05.2019, № 5 від 23.05.2019 (далі ППР).

У зв`язку з несплатою узгоджених сум податкового зобов`язання у встановлені строки, позивачу було направлено податкову вимогу від 18.09.2023 № 0-2501, яка не є зміненою, відкликаною, або скасованою, тобто є чинною, що свідчить про наявність підстав для стягнення спірної суми грошових коштів у судовому порядку.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 по справі № 480/12441/23 адміністративний позов Головного управління ДПС у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Реіснича, 11, код ЄДРПОУ ВП 4094124) до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задоволено.

Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в дохід бюджету податковий борг у розмірі 10928494,15 грн (десять мільйонів дев`ятсот двадцять вісім тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 15 копійок), а саме:

- податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особам за результатами річного декларування, в сумі 10055257,37 грн (десять мільйонів п`ятдесят п`ять тисяч двісті п`ятдесят сім гривень 37 копійок) на р/р UA 0025709, отримувач ГУК у Черніг.обл/тг м.Н-Сівер/11010500, , банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.);

- військовий збір, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 830684,55 грн (вісімсот тридцять тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні 55 копійок) на р/р UA 0025001, отримувач ГУК у Черніг.обл/Чернігів.обл./11011001, , банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.);

- акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання торгівлі підакцизними товарами в сумі 42552,23 (сорок дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дві гривні 23 копійки) на р/р UA 0025709, отримувач ГУК у Черніг.обл/тг м.Н-Сівер/14040000, , банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.).

Відповідач не погодився із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх обставини справи, не дослідження та не врахування наданих суду доказів, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 по справі № 480/12441/23 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Головного управління ДПС у Чернігівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (, 14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, буд. 11) на користь ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн 00 коп.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, що в силу статті 317 КАС України є підставою для його скасування.

Звернув увагу, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, врахував виключно обставини, встановлені судовими рішеннями у справі № 620/1934/19. Інших доказів, які б підтверджували наявність у відповідача податкового боргу позивачем надано не було, а судом першої інстанції в свою чергу, не витребувано.

Разом з цим, звільнення від доказування, навіть за наявності преюдиційних обставин, не може мати абсолютного характеру та сприйматись судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Позивач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Повідомив, що станом на 10.10.2023 за ФОП ОСОБА_1 обліковувався податковий борг в розмірі 10928494,15 грн, а саме по: податку на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 10055257,37 грн (в т.ч. основний платіж 5937527,84 грн, штрафні санкції 1484381,97 грн, пеня 2633347,56 грн); військовому збору, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 830684,55 грн (в т.ч. основний платіж 487540,40 грн, штрафні санкції 123698,50 грн, пеня 219445,65 грн); акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання торгівлі підакцизними товарами у сумі 42552,23 грн. (в т.ч. основний платіж 22586 грн., штрафні санкції 5646,50 грн., пеня 14319,73 грн).

Зауважив, що за результатами судового оскарження податкового повідомлення-рішення № 5 від 23.05.2019, відповідно до якого у зв`язку з порушенням вимог абз «г» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, платнику донараховано податкові зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 5 937 527,84 грн та штрафні санкції в розмірі 1 484 381,97 грн та податкового повідомлення-рішення № 5 від 23.05.2019, відповідно до якого у зв`язку з порушенням вимог п.п.1.1 п.16 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, платнику донараховано податкові зобов`язання по військовому збору в сумі 494793,98 грн та штрафні санкції в розмірі 123698,50 грн, відмовлено у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 , а вказані податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Разом з тим, у зв`язку із наявною переплатою у сумі 7253,58 грн на день поновлення в інтегрованій картці платника податку відомостей про наявність заборгованості по податковому повідомленню-рішенню № 5 від 23.05.2019, залишилась непогашеною сума 487 540,40 грн, а суми заборгованості за податковим повідомленням-рішенням № 5 від 23.05.2019, відображено в сумі 22586 грн та штрафні санкції в розмірі 5646,50 грн.

Таким чином, грошові зобов`язання, визначені ППР, є узгодженими, та, як не сплачені у встановлений строк, набули статусу податкового боргу з огляду на положення підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Також повідомив, що відповідно до статті 129 Податкового кодексу України, платнику у зв`язку із несвоєчасною сплатою податкових зобов`язань було нараховано пеню в розмірі 2867112,94 грн, яка є складовою податкового боргу, поряд із сумою узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені заздалегідь та належним чином шляхом надсилання повісток у системі «Електронний суд».

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В силу частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець та перебуває на обліку в Новгород-Сіверській ДПІ Головного управління ДПС у Чернігівській області як платник податків (стан 30 в стані переходу до іншої ДПІ).

Заборгованість на загальну суму 10928494,15 грн виникла внаслідок несплати до бюджету узгодженого податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, військового збору та акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання торгівлі підакцизними товарами.

Відповідно до матеріалів справи ГУ ДФС у Чернігівській області прийняло податкові повідомлення-рішення (а.с.17,18,19):

- № 5 від 23.05.2019, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 7421909,81 грн, зокрема: за податковими зобов`язаннями 5937527,84 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1484381,97 грн;

- № 5 від 23.05.2019, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 618492,48 грн, зокрема: за податковими зобов`язаннями 494793,98 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 123698,50 грн;

- № 5 від 23.05.2019, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання торгівлі підакцизних товарів у розмірі 28232,50 грн, зокрема: за податковими зобов`язаннями 22586,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5646,50 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені відповідачем у судовому порядку. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.10.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2023, у задоволенні адміністративного позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та податкової вимоги відмовлено (а.с.23-33).

З метою погашення податкового боргу позивач виставив ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу від 18.09.2023 № 0-2501 на суму 10928494,15 грн (а.с.16), яка була надіслана відповідачу поштою, проте сума боргу не сплачена, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки податкова заборгованість відповідачем станом на день розгляду справи не сплачена та становить 10928494,15 грн, що підтверджується матеріалами справи, а тому наявні підстави для стягнення спірної суми грошових коштів з відповідача на користь позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України , колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 54.5. статті 54 ПК України визначено, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

За правилами пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України не сплачені платником податків, у встановлений Податковим кодексом України строк, суми узгоджених грошових зобов`язань (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) визнаються податковим боргом.

Положеннями пункту 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Так, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що підставою для звернення податкового органу до суду з цим позовом слугувала несплата відповідачем суми податкового боргу у розмірі 10928494,15 грн за податковою вимогою від 18.09.2023 № 0-2501, винесеною у зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 податкових зобов`язань за наступними податковими повідомленнями-рішеннями:

- № 5 від 23.05.2019, відповідно до якого у зв`язку з порушенням вимог абзацу «г» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, платнику донараховано податкові зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 5 937 527,84 грн та штрафні санкції в розмірі 1 484 381,97 грн;

- № 5 від 23.05.2019, відповідно до якого у зв`язку з порушенням вимог підпункту 1.1 пункту 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, платнику донараховано податкові зобов`язання по військовому збору в сумі 494793,98 грн та штрафні санкції в розмірі 123698,50 грн (у зв`язку із наявною переплатою у сумі 7253,58 грн, яка рахувалась у платника податків на день узгодження донарахованого грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № 5 від 23.05.2019, сума податкових зобов`язань по основному платежу, яка залишилась непогашеною становить 487540,40 грн);

- № 5 від 23.05.2019, відповідно до якого у зв`язку з порушенням вимог пункту 213.1 статті 213, пункту 215.1, підпункту 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, платнику донараховано податкові зобов`язання по акцизному податку в сумі 22586 грн. та штрафні санкції в розмірі 5646,50 грн.

- пеня у відповідності до статті 129 ПК України у загальному розмірі 2867112,94 грн.

Колегія суддів враховує, що за приписами пунктів 56.1, 56.2 статті 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Положеннями пункту 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

За приписами пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами адміністративного та судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими.

Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

Згідно з абзацом 1 пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Отже, положеннями пунктів 95.1 - 95.3 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Згідно із пунктом 58.3 статті 58 ПК України повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідачем не заперечується факту отримання ним вищевказаних податкових повідомлень-рішень, надісланих у передбачений ПК України спосіб.

Відповідно до абзацу 2 пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Визначений пунктом 42.2 статті 42 ПК України спосіб вручення податкової вимоги надає контролюючому органу, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, можливість обирати альтернативні шляхи направлення документів платнику податків, а саме: шляхом вручення особисто платнику чи його представнику, або засобами поштового зв`язку.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення та до моменту повного погашення за всіма видами податків і зборів. При цьому грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Проте у разі зміни суми податкового боргу, зокрема його збільшення, нормами ПК України, не передбачено обов`язку контролюючого органу повторно формувати та вручати платнику податків податкову вимогу.

Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України, а у разі виникнення в майбутньому податкового боргу - контролюючим органом має бути сформована нова податкова вимога.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.06.2022 по справі № 821/1258/17.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що податкові повідомлення-рішення № 5 від 23.05.2019, № 5 від 23.05.2019 та № 5 від 23.05.2019 були оскаржені ФОП ОСОБА_1 в судовому порядку, за наслідками якого рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 по справі № 620/1934/19 залишені без змін.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, враховуючи наведені вище положення статті 255 КАС України, та встановлені колегією суддів обставини, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 по справі № 620/1934/19 набрало законної сили 22.08.2023.

Таким чином, у розумінні положень пункту 56.18 статті 56 ПК України, 22.08.2023 сума грошового зобов`язання позивача набула статусу «узгодженого».

У зв`язку з несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання до 05.09.2023 (граничний строк), контролюючим органом було надіслано ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу від 18.09.2023 № 0-2501, яка була отримана позивачем 21.09.2023, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення та не спростовується сторонами.

Вказана податкова вимога від 18.09.2023 № 0-2501 станом на момент розгляду даної справи не скасована та не відкликана, а тому є чинною. Відомостей про зворотне матеріали справи не містять, а сторони на такі обставини не покликаються.

Також, не містять матеріали справи і відомостей про самостійну та добровільну сплату позивачем суми податкового боргу.

З огляду на вказане, оскільки податкова заборгованість відповідачем станом на день розгляду даної справи не сплачена та становить 10928494,15 грн, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ГУ ДПС в Чернігівській області, та як наслідок, наявність підстав для стягнення таких коштів у судовому порядку.

За приписами підпунктів 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України, нарахування пені розпочинається:

при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно із пунктом 129.2 статті 129 ПК України, у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня, нарахована на таке грошове зобов`язання (його частину) або на виявлене заниження податкового зобов`язання, скасовується.

З наявних в матеріалах справи розрахунків, судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідності до вимог статті 129 ПК України контролюючим органом нараховано ФОП ОСОБА_1 пеню:

- за податковим повідомленням-рішенням від 23.05.2019 № 5 2633347,56 грн;

- за податковим повідомленням-рішенням від 23.05.2019 № 5 219445,65 грн;

- за податковим повідомленням-рішенням від 23.05.2019 № 5 14319,73 грн.

Загалом - 2867112,94 грн.

Таким чином, оскільки нараховані контролюючим органом у даній справі грошові зобов`язання у порядку адміністративного та/або судового оскарження не скасовувались, недійсними не визнавались, з урахуванням відсутності зі сторони ФОП ОСОБА_1 щодо визначеного ГУ ДПС в Чернігівській області розміру пені, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача підстав для її нарахування та стягнення у судовому порядку, що зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 по справі № 480/12441/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено та підписано 13.08.2025 року