Справа № 140/13556/24
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/13556/24 пров. № А/857/8963/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Андрусенко О.О.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення від 10.07.2023 № 03 про відмову у призначенні пенсії, зобов`язавши відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи за Списком № 1 з 13.07.2017 по 29.10.2017 та з 01.04.2023 по 03.07.2023.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03.07.2023 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Однак рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 10.07.2023 № 03 у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (за його розрахунком пільговий стаж становить 7 років 0 місяців 11 днів, при необхідних не менше 7 років 6 місяців).

Позивач зазначала, що станом на 03.07.2023 її пільговий стаж за Списком № 1 становив більше 7 років 7 місяців, що є достатнім для призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV. При цьому, вказала, що з 04.12.2015 по даний час вона працює на посаді сестри медичної стаціонару відділення радіонуклідної діагностики та терапії для лікування РФП у відкритому вигляді у Державному некомерційному підприємстві «Національний інститут раку» (до 2023 року Національний інститут раку), що підтверджується як записами її трудової книжки серії НОМЕР_1 , так і довідкою про підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 138 від 14.06.2023. У свою чергу, згідно оскаржуваного рішення від 10.07.2023 № 03 до пільгового стажу не зараховано період з 13.07.2017 по 29.10.2017 (0 років 3 місяці 17 днів), оскільки наявна перерва між проведеними атестаціями, однак позивач наголошує, що відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника. Також відповідач протиправно не зарахував до страхового та пільгового стажу період її роботи з 01.04.2023 по 03.07.2023 (0 років 3 місяці 3 дні) за професією, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, підстав незарахування вказаного періоду роботи спірне рішення не містить.

Також позивач вказала, що неодноразово (19.03.2024 та 18.06.2024) подавала скарги до Пенсійного фонду України на вказане рішення ГУ ПФУ у Волинській області, проте лише листом від 04.11.2024 № 45808-16732/М-03/8-2800/24 Пенсійний фонд України надав відповідь на вказані скарги (після відкриття Київським окружним адміністративним судом провадження у справі № 320/47391/24).

Оскільки після оскарження в порядку, передбаченому статтею 105 Закону № 1058-IV, рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 10.07.2023 № 03 про відмову у призначенні пенсії не було скасовано або переглянуто, тому позивач звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 10.07.2023 № 03 про відмову у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 03.07.2023 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 13.07.2017 по 29.10.2017 та з 01.04.2023 по 03.07.2023.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992. Позивач на підтвердження пільгового стажу разом із заявою про призначення пенсії надала трудову книжку, а також довідку про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів, в яких містяться відомості про посаду, характер виконуваної роботи, посилання на накази, та накази про результати атестації робочих місць за умовами праці підтверджують періоди роботи позивача в особливо шкідливих умовах праці згідно із Списком № 1. Також, несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства (в оскаржуваному рішенні зазначено - наявна перерва між проведеними атестаціями) не може бути підставою для відмови в зарахуванні періоду роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1 (за наявності інших доказів, які підтверджують умови та характер виконуваної роботи, зайнятість повний робочий день).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що за результатами розгляду заяви позивача від 03.07.2023 ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення від 10.07.2023 № 03 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058- IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (пільговий стаж роботи становить 07 років 00 місяців 11 день). При цьому, до пільгового стажу не зараховано період з 13.07.2017 по 29.10.2017 згідно довідки про підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 138 від 14.06.2023, оскільки наявна перерва між проведеними атестаціями. Щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.04.2023 по 03.07.2023, то зазначив, що станом на день подання заяви про призначення пенсії в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) інформація щодо сплати єдиного внеску за вказаний період була відсутня, а тому цей період роботи не міг бути зарахований ні до страхового стажу, ні до пільгового. Оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж, то правові підстави для призначення позивачу пенсії відсутні.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 03.07.2023 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, надавши документи згідно з переліком відповідно до розписки-повідомлення (а.с.55-56), та вказану заяву про призначення пенсії за принципом екстериторіальності було скеровано до ГУ ПФУ у Волинській області.

10.07.2023 ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення № 03 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV. При цьому у вказаному рішенні зазначено, що вік позивача на дату звернення - 50 років; страховий стаж становить 33 роки 3 місяці 02 дні; пільговий стаж складає 7 років 00 місяців 11 днів; до пільгового стажу не зараховано період з 13.07.2017 по 29.10.2017 згідно довідки про підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 138 від 14.06.2023, оскільки наявна перерва між проведеними атестаціями (а.с. 10).

Позивач через свого представника неодноразово 19.03.2024 та 18.06.2024 подавала скарги до Пенсійного фонду України на рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 10.07.2023 № 03 (а.с. 11-13).

На вказані скарги Департамент пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України листом від 04.11.2024 № 45808-16732/М-03/8-2800/24 повідомив, що оскільки не підтверджено 7 років 6 місяців стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, тому підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з заявою від 03.07.2023 відсутні (а.с. 15-16).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Закон № 1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

За приписами частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналіз вказаних положень Закону № 1058-IV дає підстави дійти висновку про те, що право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 мають жінки - після досягнення 50 років, які мають страховий стаж не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктам 1 та 2 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

За змістом пункту 2 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 № 1451/11731; далі Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846; далі Порядок № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 зі змінами).

Підпунктом 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 установлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах: довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону); документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (набула чинності з 21.08.1992; далі Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Основним документом, що підтверджує трудову діяльність, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток 5 до Порядку № 637). Тобто, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом (постанови від 27.02.2020 у справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 у справі № 446/656/17, від 21.05.2020 у справі № 550/927/17, від 10.12.2020 у справі № 195/840/17, від 18.05.2021 у справі № 229/2330/17).

При вирішенні спору суд враховує, що ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії надала трудову книжку серії НОМЕР_1 (а.с. 17-21), якою підтверджено такий період її роботи:

- 04.12.2015 позивач прийнята на посаду сестри медичної стаціонару відділення радіонуклідної діагностики та терапії для лікування РФП у відкритому вигляді в Національному інституті раку (наказ № 228-к від 02.12.2015) (запис № 25);

- 30.10.2017 та 31.10.2022 підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 (роз. 22) виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 24.06.2016 № 461 (роз. 22 Списку № 1) (накази від 30.10.2017 № 168-кн, від 31.10.2022 № 158-кн відповідно) (записи №№ 27-28);

- з 13.02.2023 Національний інститут раку реорганізовано шляхом перетворення у Державне некомерційне підприємство «Національний інститут раку» (далі ДНП «Національний інститут раку») на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 955-р від 28.10.2022 та наказу МОЗ України № 2089 від 16.11.2022 (запис № 29);

- 01.09.2023 у зв`язку із введенням в дію штатного розпису переміщено на посаду сестри медичної стаціонару науково-клінічного відділення радіонуклідної діагностики та терапії з ліжками для лікування РФП у відкритому вигляді клініки радіології (наказ від 21.08.2023 № 352-к) (запис № 30) де і працює по це час.

На підтвердження пільгового стажу позивач до заяви про призначення пенсії також долучила довідку про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 14.06.2023 № 138 (а.с. 58), якою підтверджено, що ОСОБА_1 працює повний робочий день в ДНП «Національний інститут раку» з 04.12.2015 (наказ № 228-к від 02.12.2015) по цей час на посаді сестри медичної стаціонару відділення радіонуклідної діагностики та терапії для лікування РФП у відкритому вигляді; виконує роботу в особливо шкідливих умовах праці, що передбачена Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, розділом ХХІІ пунктом 1 «Працівники, зайняті на роботах із радіоактивними речовинами з активністю на робочому місці понад 10 мілікюрі радію-226 або еквівалентною за радіотоксичністю кількістю радіоактивних речовин, на гамма-терапевтичних апаратах, а також ремонтом устаткування в цих умовах» постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461; підстава для видачі: атестація робочих місць наказ № 120кн від 13.07.2012, наказ № 168кн від 30.10.2017, наказ № 158кн від 31.10.2022. Також позивач долучила до заяви накази Національного інституту раку «Про результати атестації робочих місць за умовами праці у Національному інституті раку» від 13.07.2012 № 120-кн, від 30.10.2017 №168-кн, від 31.10.2022 № 158-кн з додатками до них (а.с. 66-77).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані відповідачу трудова книжка, довідка від 14.06.2023 № 138 (які містять відомості про посаду, характер виконуваної роботи, посилання на накази), та накази про результати атестації робочих місць за умовами праці підтверджують періоди роботи позивача в особливо шкідливих умовах праці згідно із Списком № 1.

З рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 10.07.2023 № 03 вбачається, що пільговий стаж позивача складає 7 років 00 місяців 11 днів (з розрахунку форми РС-право слідує, що до пільгового стажу за Списком № 1 зараховано такі періоди з 04.12.2015 по 12.07.2017 та з 30.10.2017 по 31.03.2023 (а.с. 22)), при цьому, до пільгового стажу не зараховано період з 13.07.2017 по 29.10.2017 згідно довідки про підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 138 від 14.06.2023, оскільки наявна перерва між проведеними атестаціями.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше приведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам, і правилам, установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, норма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а виснувала, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

У контексті спірних правовідносин колегія суддів зазначає, що несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства (в оскаржуваному рішенні зазначено - наявна перерва між проведеними атестаціями) не може бути підставою для відмови в зарахуванні періоду роботи позивача з 13.07.2017 по 29.10.2017 до пільгового стажу за Списком № 1 (за наявності інших доказів, які підтверджують умови та характер виконуваної роботи, зайнятість повний робочий день).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період роботи позивача з 13.07.2017 по 29.10.2017 (що становить 3 місяці 17 днів) безпідставно не був зарахований до пільгового стажу за Списком № 1 згідно записів її трудової книжки та довідки про підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 138 від 14.06.2023.

При вирішенні позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 01.04.2023 по 03.07.2023 колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, з розрахунку форми РС-право вбачається, що за заявою від 03.07.2023 (а.с. 22), позивачу до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано також періоди з 01.04.2023 по 03.07.2023, при цьому в оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ у Волинській області від 10.07.2023 № 03 не зазначено підстав незарахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу. Водночас у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що станом на день подання позивачем заяви про призначення пенсії в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) інформація щодо сплати єдиного внеску за вказаний період була відсутня, а тому цей період роботи не міг бути зарахований ні до страхового стажу, ні до пільгового.

Відповідно до частин першої-третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-IV, сплачуються їх роботодавцями страхувальниками.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частинах першій, третій, шостій, десятій, дванадцятій статті 20 Закону №1058-IV, згідно з якими страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до частини першої, абзацу третього частини п`ятої статті 21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-IV (далі Закон № 2464-IV) платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці, які відповідно до положень частини другої статті 6 вказаного Закону зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до пункту 2 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.12.2020 № 773), розрахунок - податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.

Розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) з розбивкою по місяцях звітного кварталу протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий Розрахунок за календарний рік не подається (пункт 1 розділу ІІ вказаного Порядку).

Згідно з відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) (далі Реєстр) станом на 03.07.2023 дійсно була відсутня інформація про нарахування позивачу заробітної плати за період з 01.04.2023 по 03.07.2023 та про сплату єдиного внеску за вказаний період (а.с. 82-85). Однак наведене обумовлено тим, що у Реєстрі відображаються відомості щоквартально.

Судом першої інстанції під час розгляду справи враховано, що у Реєстрі станом на 23.01.2025 наявні відомості про нарахування страхувальником ДНП «Національний інститут раку» () заробітної плати позивачу за період з 01.04.2023 по 03.07.2023 та про сплату єдиного внеску за вказаний період (а.с. 100-102).

Колегія суддів зазначає, що на час розгляду Пенсійним фондом України (04.11.2024) скарг позивача на рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 10.07.2023 № 03 у Реєстрі вже були наявні відомості за спірний період, однак таке рішення в частині зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 01.04.2023 по 03.07.2023 не було переглянуто.

Враховуючи встановлені вище обставини та те, що ОСОБА_1 згідно записів її трудової книжки та довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 14.06.2023 № 138 безперервно працювала у період з 04.12.2015 по 03.07.2023 (дата звернення за призначенням пенсії) повний робочий день в ДНП «Національний інститут раку» на посаді сестри медичної стаціонару відділення радіонуклідної діагностики та терапії для лікування РФП у відкритому вигляді та виконувала роботу в особливо шкідливих умовах праці, що підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, та те, що на час розгляду даної справи в Реєстрі наявні відомості про нарахування позивачу заробітної плати за період з 01.04.2023 по 03.07.2023 та про сплату єдиного внеску за вказаний період, тому цей період роботи з 01.04.2023 по 03.07.2023 (що становить 3 місяці 3 дні) повинен бути зарахований до пільгового стажу за Списком № 1.

Відтак, оскільки на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (03.07.2023) позивач досягла необхідного віку (50 років), у неї наявний страховий стаж 33 роки 3 місяці 02 дні (при необхідному - не менше 20 років), з них не менше 7 років 6 місяців на роботах за Списком № 1 (безспірний пільговий стаж складає 7 років 00 місяців 11 днів, а також більше 06 місяців за період з 13.07.2017 по 29.10.2017 та з 01.04.2023 по 03.07.2023, який згідно наведених вище висновків підлягає зарахуванню), тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 10.07.2023 № 03 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії є протиправним й підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Однак враховуючи встановлені в ході розгляду обставини справи колегія суддів вважає, що пенсія позивачу повинна бути призначена саме з 03.07.2023 (з дня подання заяви про призначення пенсії), оскільки лише на вказану дату у позивача виконуються всі умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в частині наявності необхідного пільгового стажу).

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов підлягає до задоволення у спосіб прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 10.07.2023 № 03 та зобов`язання відповідача призначити позивачу з 03.07.2023 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 13.07.2017 по 29.10.2017 та з 01.04.2023 по 03.07.2023.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі № 140/13556/24 без змін.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін