Справа № 420/13347/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

13 серпня 2025 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду у справі за ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року по справі № 420/13347/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04 квітня 2024 року №67 про відмову ОСОБА_3 у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII починаючи з дати звернення - 27 березня 2024 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1937 грн. 92 коп. (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім гривень 92 коп.).

11 лютого 2025 року від відповідача до суду надійшла заява про виправлення описки у рішенні суду (вхід. № 13128/25) у написанні прізвища позивача.

Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про виправлення описки в рішенні суду по справі №420/13347/24 задоволено.

Виправлено описки у третьому та четвертому абзацах резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року по справі № 420/13347/24 у написанні прізвища позивача, а саме замість: « ОСОБА_4 », вірним вважати: « ОСОБА_5 ».

21 березня 2025 року від відповідача надійшла заява про виправлення описки у рішенні суду (вхід. № 26411/25), в якій заявник просить виправити описки у мотивувальній частині рішення.

Ухвалою суду від 24 березня 2025 року заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про виправлення описки в рішенні суду по справі №420/13347/24 задоволено.

Виправлено описки на 7 сторінці у 10 абзаці мотивувальної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року у справі № 420/13347/24 щодо ПІБ позивача, а саме замість: «Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають задоволенню.», вірним вважати: «Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.».

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року по справі № 420/13347/24 набрало законної сили 30 січня 2025 року.

На виконання вищевказаного рішення, Одеським окружним адміністративним судом 25 березня 2025 року видано виконавчі листи.

18 липня 2025 року від позивача до суду надійшла заява в порядку ст. 383 КАС України (вхід. № 73112/25), в якій заявник просить суд постановити окрему ухвалу у порядку ст. ст. 249 та 383 КАС України, відповідно до якої:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо визначення розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області усунути причини та умови, що сприяли порушенню закону відносно ОСОБА_1 шляхом перерахування розміру призначеної йому пенсії відповідно до положень частин 2-4 статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що 08.04.2025 року представником ОСОБА_1 подано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про виконання судового рішення разом з оригіналом виконавчого листа. Постановою від 16.04.2025 відкрито виконавче провадження № 77801148.

Листом від 13.05.2025 року № 0800-0801-5/46100 ГУ ПФУ у Запорізькій області повідомлено виконавця про виконання вказаного рішення суду та прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», до якого надано копію відповідного рішення та розрахунки стажу до нього.

Як вбачається із копії рішення №67 від 04.04.2025 року, ОСОБА_1 дійсно призначено пенсію за вислугою років із зазначеною умовою призначення, мовою оригіналу: «ЗУ «Про прокуратуру».

При цьому, у рішенні відображено стаж «Прокурори/слідчий склад» тривалістю 25 років 19 днів при загальному стажі 25 років 9 місяців 17 днів. Таким чином, формально боржник виконав рішення суду. Відповідно до постанови державного виконавця від 30.05.2025, яка надійшла до представника позивача простим листом лише 08.07.2025, виконавче провадження закінчено у зв`язку із фактичним виконанням судового рішення.

Разом з тим позивач звертає увагу, що відповідно до резолютивної частини рішення суду умовою його виконання є призначення пенсії за вислугою років саме відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Позивач вважає, що при виконанні рішення суду пенсія ОСОБА_1 мала б розраховуватись у розмірі, визначеному з урахуванням приписів частин 2-4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», а не відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як це зроблено боржником.

Згідно абз.1 ч.5 ст.383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У відповідності до приписів ч.5 ст.383 КАС України, заява розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для постановлення окремої ухвали відносно суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за неналежне виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по даній справі.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року по справі № 420/13347/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04 квітня 2024 року №67 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII починаючи з дати звернення - 27 березня 2024 року.

08.04.2025 року представником ОСОБА_1 подано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про виконання судового рішення разом з оригіналом виконавчого листа.

Постановою від 16.04.2025 року відкрито виконавче провадження № 77801148.

Листом від 13.05.2025 року № 0800-0801-5/46100 ГУ ПФУ у Запорізькій області повідомлено виконавця про виконання вказаного рішення суду та прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», до якого надано копію відповідного рішення та розрахунки стажу до нього.

Як вбачається із копії рішення №67 від 04.04.2025 року, ОСОБА_1 дійсно призначено пенсію за вислугою років із зазначеною умовою призначення, мовою оригіналу: «ЗУ «Про прокуратуру».

При цьому, у рішенні відображено стаж «Прокурори/слідчий склад» тривалістю 25 років 19 днів при загальному стажі 25 років 9 місяців 17 днів.

Відповідно до постанови державного виконавця від 30.05.2025 року, яка надійшла до представника позивача простим листом лише 08.07.2025 року, виконавче провадження закінчено у зв`язку із фактичним виконанням судового рішення.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до резолютивної частини рішення суду умовою його виконання є призначення пенсії за вислугою років саме відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Тобто, при виконанні рішення недостатньо лише самого посилання на Закону України «Про прокуратуру» чи відповідну статтю, а має значення і реальне виконання приписів закону, визначених у вказаній статті.

Суд приймає до уваги доводи позивача відносно того, що при детальному вивченні наданого рішення та копій розрахунку до них, ОСОБА_1 дійшов висновку про порушення його прав в частині проведення розрахунку розміру пенсії, яке не було та не є очевидним на перший погляд з огляду на складний виклад відповідного рішення та розрахунку, зазначення складних коефіцієнтів для розрахунку, для застосування яких необхідні відповідні профільні знання, у яких ані ОСОБА_1 , ані його представник не є фахівцями.

Як вбачається із доданого до рішення розрахунку, у ньому зазначено мовою оригіналу: «Алгоритм розрахунку: ПЕНСІЯ ПРАЦІВНИКАМ ПРОКУРАТУРИ (у розмірі ЗУ №1058)».

Також по змісту самого рішення зустрічається посилання на «ст. 27» без конкретизації, на норму якого саме закону здійснено посилання.

Суд погоджується з доводами позивача відносно того, що лише шляхом співставлення «ст. 27» та «ЗУ №1058» є підстави припустити, що відповідач мав на увазі посилання на статтю 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Разом з тим, суд наголошує, що наведене не є очевидним з огляду на подання інформації в табличній формі із наведенням значної кількості періодів стажу, зазначення коефіцієнтів, значень середніх заробітних плат тощо, які неможливо перевірити, не звертаючись до будь-яких інших джерел інформації.

При цьому суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно із ч. 3 цієї ж статті розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Як встановлено у рішенні суду, при зверненні із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 подав відповідно довідку про заробіток для обчислення пенсії за обрані ним 60 календарних місяців роботи підряд.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що при виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року по справі № 420/13347/24 пенсія ОСОБА_1 мала б розраховуватись у розмірі, визначеному з урахуванням приписів частин 2-4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», як визначено даним рішенням суду, а не відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, вищезазначені дії та рішення відповідача суперечить рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року по справі № 420/13347/24, яким, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII починаючи з дати звернення - 27 березня 2024 року.

Суд вважає, що відповідач не виконав належним чином рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року по справі № 420/13347/24.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Проголошені принципи обов`язковості судових рішень передбачені статтею 124 Конституції.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України сул ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Принцип обов`язковості судового рішення також закріплений у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, якою визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового розгляду у контексті ст.6 Конвенції. Провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції (Рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 заява № 18357/91, п. 40).

Таким чином, своєчасне виконання законного рішення суду гарантує захист прав та свобод особи і є одним із показників утвердження принципу верховенства права у державі.

3 метою належного захисту прав особи щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема ст.383 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За змістом ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Дана правова позиція щодо способу захисту порушеного права особи викладена у постанові Верховного Суду від 23.09.2020 року у справі № 760/3142/17 в аналогічних правовідносинах.

Згідно з ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд зазначає, що дія це активна поведінка, під час якої приймаються певні рішення, вчиняються певні активні дії, які змінюють існуюче (статичне) положення, а бездіяльність це пасивна поведінка, тобто невиконання будь-яких активних дій в конкретних умовах.

Таким чином, з урахуванням того, що відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року по справі № 420/13347/24 відповідачем вчинені протиправні дії, які виразилися у визначенні розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не у відповідності до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку із чим суд дійшов висновку про наявність підстав для постановлення окремої ухвали в порядку ст. 383 КАС України.

В даному випадку, відповідачем порушено вимоги ст.129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Таким чином, зазначене вище дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призвели до порушення прав та інтересів позивача, інтереси якого були захищені судовим рішенням, що набрало законної сили, проте не виконано належним чином відповідачем.

Положення ст. 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України із одночасним покладанням обов`язку вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, та наданням строку для повідомлення про вжиті заходи реагування.

При цьому суд вважає на теперішній час цілком достатнім та адекватним захід реагування у вигляді повідомлення відповідача про виявлені порушення вимог законодавства при виконанні судового рішення, із наданням місячного строку для повідомлення про вжиті заходи реагування щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача та застосування до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області заходів, передбачених ст. 249 КАС України.

Так, відповідно до ч.5 ст. 249 КАС України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомити Одеський окружний адміністративний суд про вжиті заходи у 30-денний строк з дня отримання даної ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо визначення розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не у відповідності до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області усунути причини та умови, що сприяли порушенню закону відносно ОСОБА_1 шляхом перерахування розміру призначеної йому пенсії відповідно до положень частин 2-4 статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Про вжиті заходи реагування повідомити суд протягом одного місяця з дня отримання даної окремої ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов