Справа № 640/14024/22
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року Справа№640/14024/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №640/14024/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» (, 04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 16-А) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, 04119, м. Київ, вул. Кошиця, 3), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (, 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А) про скасування податкових повідомлень-рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.06.2022 № 202 та № 202;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ТОВ «АДМ Юкрейн» бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 814 358 грн. за податковими деклараціями з податку на додану вартість за листопад 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення були винесені податковим органом на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 18.02.2022 № 213/31-00-07-02-02/20027449 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларовану у попередніх звітних періодах за листопад 2021 року», а тому вони є протиправними та такими, що підлягаю скасуванню, оскільки з боку ТОВ «АДМ Юкрейн» під час господарських відносин із ТОВ «Т.О.Р.» відсутні порушення вимог Податкового кодексу України та іншого чинного законодавства при здійсненні підприємством господарської діяльності.

Разом з цим, з огляду на безпідставну затримку у відшкодуванні основної суми ПДВ за листопад 2021 року позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Казначейства заборгованість з відшкодування ПДВ у розмірі 814 358,00 гривень за листопад 2021.

Отже, позивач наголошує на незаконності проведення відповідачем документальної позапланової перевірки та відсутності правових наслідків такої перевірки, а тому вважає, що сума бюджетного відшкодування підлягає стягненню з нарахуванням пені.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

19.03.2025 адміністративна справа № 640/14024/22 надійшла до Донецького окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Зеленову А.С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2025 адміністративну справу прийнято до провадження адміністративну справу. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розгляд справи розпочато спочатку.

Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві подало до суду відзив на позов, в якому зазначило, що відповідно до даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, що містяться на інформаційному ресурсі Міністерства фінансів України, по ТОВ «АДМ Юкрейн» згідно декларації від 20.12.2021 № сума відшкодування ПДВ заявлена до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку 521 833 664,00 гривень, в тому числі: 521 018 880,00 гривень повернуто на рахунок платника податку в банку 28.02.2022; 814 358,00 гривень була неузгодженою сумою податку (податкове повідомлення-рішення, в якому наводиться неузгоджена сума податку, заявлена до бюджетного відшкодування, зазначена у заяві повідомлення-рішення від 07.06.2022 №202).

За період з 20.12.2021 по 22.04.2025 інформація з Реєстру про узгодженні суми бюджетного відшкодування ПДВ по ТОВ «АДМ Юкрейн» в сумі 814 358,00 гривень у вигляді платіжної інструкції та кошти для здійснення бюджетного відшкодування ПДВ від Державної казначейської служби України, не надходили.

Отже, Головним управлінням Казначейства жодним чином не порушено право позивача на бюджетне відшкодування ПДВ. Крім того, позовні вимоги до Головного управління Казначейства не пред`явлено, а в прохальній частині позовної заяви описано спосіб виконання судового рішення.

Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків надано відзив на позов в якому зазначено, що згідно обставин справи, Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АДМ Юкрейн» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складений акт від 18.02.2022 №213/31-00-07-02/20027441.

Контролюючим органом було встановлено порушення позивачем вимог п. 198.1, п.

198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 132 569,04 грн. та до завищення суми бюджетного відшкодування у розмірі 814 357,55 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.06.2022: № 202 про зменшення суми бюджетного відшкодування на 814 358 грн. із застосуванням штрафних (фінансових) санкцій (штраф) згідно з п. 123.3 ст. 123 ПК України у розмірі 50% від завищеної суми бюджетного відшкодування 407 179 грн; № 202 про зменшення суми від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 132 569 грн.

Як свідчать обставини справи, між ТОВ «АДМ Юкрейн» (Покупець) та ТОВ «T.O.P.» (Постачальник) було укладено договір від 19.11.2021 №460/1-145786 про поставку

товару з номенклатурою «кукурудза 3 класу для кормів», на виконання умов якого останнім на адресу позивача було виписано податкові накладні, суми ПДВ по яким були віднесені до складу податкового кредиту за відповідний період. Також позивачем до перевірки було надано: видаткові накладні, платіжні доручення. Однак, товарно-транспортних накладних до перевірки надано не було.

Згідно інформаційних баз даних контролюючим органом щодо вищезазначеного контрагента було встановлено, що основний вид діяльності підприємства оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; керівник гр. ОСОБА_1 ; гол. бухгалтер ОСОБА_2 ; кількість працюючих (згідно даних звітності з 1ДФ) за 3 квартал 2021 р. склала 4 особи; у наявності об`єкти оподаткування (орендоване приміщення офісу за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Мишковичі, вул. Лисенка буд.1; основні засоби відсутні, що свідчить про відсутність фізичних та технологічних можливостей для здійснення господарських операцій.

Разом з тим, згідно наданих до перевірки первинних документів та статистичної звітності за формою №4-СГ на 2021 рік контролюючим органом встановлено, що виробником постачаємого товару у відповідному періоді було ТОВ «ЕНТЕЛЬ».

Відповідно до інформаційних баз даних встановлено, що основний вид діяльності ТОВ «ЕНТЕЛЬ» - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для

тварин; керівник ОСОБА_3 , головний бухгалтер ОСОБА_4 ; кількість працюючих склала 6 осіб; виплати з ознакою доходу «106 - надавання майна в лізинг, оренду або суборенду» за період 01.01.2021-30.09.2021 не здійснювались; балансова вартість основних засобів на 30.09.2021 становила 278,9 тис. гривень, що свідчить про відсутність фізичних та технологічних можливостей у підприємства для здійснення фінансово - господарських операцій.

Крім того, згідно отриманих відомостей по ТОВ «ЕНТЕЛЬ» з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження встановлено, що ТОВ «ЕНТЕЛЬ» в суборенду передавалися земельні ділянки згідно договорів суборенди землі, укладених з наступними орендодавцями: ТОВ «Захід Урожай», ТОВ «Сопрал», ТОВ «Агроконсоль», ТОВ «Агрокомпанія Лани», ТОВ «Агрокомпанія Дністер». Проте, за даними Єдиного державного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) за період січень-листопад 2021 року ТОВ «ЕНТЕЛЬ» не мало взаємовідносин з вказаними в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно орендодавцями земельних ділянок та будь-якими іншими СГ за операціями оренди землі. Тобто, зазначене свідчить про невідповідність даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та даних ЄРПН щодо взаємовідносин між орендодавцями земельних ділянок та ТОВ «ЕНТЕЛЬ».

Водночас, згідно документів, які надавались відповідним контролюючим органам щодо наявності у ТОВ «ЕНТЕЛЬ» посівних площ та зібраного врожаю встановлено наступне.

Згідно наданого Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай

2021 року (форма №4-СГ) ТОВ «ЕНТЕЛЬ» зазначено посівні площі під зерновими та зернобобовими культурами - 224,59 га., у тому числі для кукурудзи - 224,59 га. При цьому, податкові декларації зі сплати земельного податку та орендної плати за землю за 2021 рік платником до органів ДПС не подавались. Згідно даних офіційного сайту Державної служби статистики України (www.ukrstat.gov.ua) виробництво культур зернових і зернобобових у 2021 році з усіх земель, урожайність в центнерах з 1 га зібраної площі у 2021 склала: кукурудзи на зерно - 52,8 ц/га (або 5,28 т/га), ріпаку - 23,3 ц/га (або 2,33 т/га), пшениці - 48,6 ц/га (або 4,86 т/га), соняшнику - 24,9 ц/га (або 2,49 т/га), ячміню - 37,5 ц/га (або 3,75 т/га), сої - 17,3 ц/га (або 1,73 т/га).

Крім того, відповідно до бази даних ЄРПН, ТОВ «ЕНТЕЛЬ» у періоді з травня по листопад 2021 року складено податкові накладні на постачання с/г продукції врожаю 2021 р. загальний обсяг якої становить 20 854,401т, у т.ч. кукурудзи 3 класу - 4 652,98т, пшениці різних класів - 3 389,49г, ріпаку - 2 817,586т, насіння соняшнику - 1 047,56т, сої - 8 541,685т, ячменю - 405,1 тон.

На підставі вищезазначеного, контролюючий орган дійшов висновку, про відсутність можливості вирощування ТОВ «ЕНТЕЛЬ» с/г продукції в 2021 році у задекларованих обсягах (20 854,401т), у зв`язку із фактичною відсутністю земельних ділянок. В акті перевірки зазначено, що для вирощування значного обсягу зернових та олійних культур підприємство повинно було мати в користуванні щонайменше 8 254,03 га

земельних ділянок, у т.ч. для вирощування кукурудзи - 881,24 га, ріпаку - 1 209,26 га, пшениці - 697,42 га, соняшнику - 420,7 га, ячменю - 108,02 га та сої - 4 937,39 га.

Господарські операції з вирощування та подальшої реалізації с/г продукції у задекларованих обсягах потребують значного обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу з необхідною наявністю спеціальних знань (фаху) працівників, високого рівня їх оплати праці. Однак, наявні у ТОВ «ЕНТЕЛЬ» трудові ресурси (6 осіб, у т.ч. 4 штатні одиниці виробничого відділу, працюючі за цивільно-правовими та/або іншими договорами - відсутні) не відповідають видам та значним обсягам фінансово- господарської діяльності підприємства.

Отже, перевіркою встановлено, що наявна чисельність персоналу, відсутність земельних ділянок, відсутність придбання насіння кукурудзи не дає змоги ТОВ «ЕНТЕЛЬ» по ланцюгу проходження товару здійснювати господарську діяльність в задекларованих обсягах.

Крім того, у ході перевірки документально не підтверджено перевезення кукурудзи

від ТОВ «ЕНТЕЛЬ» до місця постачання товару: (вул. Лисенка буд.1, с. Мишковичі, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.), у зв`язку з тим, що товарно-транспортні накладні на перевезення кукурудзи до перевірки не надано.

Таким чином, на підставі зазначеного вище, контролюючим органом встановлено відсутність реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «T.О.Р.».

Позивач скористався правом надання відповіді на відзив Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, яка аналогічна обставинам викладеним у позові.

Крім того, на адресу суду представником позивача надано клопотання щодо порядку придбання товару у контрагента та подальшого руху товару, а також, щодо належної обачності позивача у виборі контрагента та його добросовісності.

Разом з цим, представником позивача подано заяву про розподіл витрат на правничу допомогу які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та клопотання про залучення доказів на підтвердження понесених витрат.

Судом у справі встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21.08.1999 року за №0001481.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізується в торгівлі іншими тваринами; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 52.10 Складське господарство; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» є платником податків на додану вартість.

20.12.2021 ТОВ «АДМ Юкрейн» подано податкову декларацію з ПДВ за листопад 2021 № з розрахунком суми бюджетного відшкодування, яким заявлено до бюджетного відшкодування 521 833 664 грн ПДВ.

28.02.2022 позивач отримав бюджетне відшкодування в розмірі 521 018 880 грн.

Решта заявленої до бюджетного відшкодування суми у розмірі 814 358 грн є неповернутою.

Така затримка зумовлена результатами проведення Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "АДМ Юкрейн" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування, за результатами якої складено акт від 18.02.2022 № 213/31-00-07-02-02/20027449.

Вказаним актом зафіксовано порушення платником податків:

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, в результаті чого завищено податковий кредит та суму від`ємного значення по декларації з податку на додану вартість за листопад 2021 року у сумі 946 927 грн, що призвело до завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації) на суму 946 927: завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 814 358 грн; завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 132 569 грн.

На підставі виявлених порушень 07.06.2022 Центральним міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ 202 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2021 на 814 358 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 407 179 грн;

№ 202 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2021 на 132 569 грн.

Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки від 18.02.2022 № 213/31-00-07-02-02/20027449 та податковими повідомленнями-рішеннями від 07.06.2022 № 202, № 202 ТОВ «АДМ Юкрейн» звернулось до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків зі скаргою.

За результатами адміністративного оскарження ППР рішенням ДПС від 12.08.2022 №9091/6/99-00-06-10-02-06 скарга позивача від 27.06.2022 залишена без задоволення, а оскаржувані ППР без змін.

Судом під час розгляду справи встановлено, що зазначені в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях суми податкових зобов`язань та штрафних санкцій були визначені контролюючим органом Товариству з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» за час здійснення господарських взаємовідносин позивача з контрагентом-постачальником товариством з обмеженою відповідальністю «Т.О.Р.», що здійснював продаж позивачу відповідного товару для здійснення ним власної господарської діяльності.

Зазначені обставини обумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України).

В силу п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.п.78.1.8 п.78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідно до п. 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно п. 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Приписами підпункту «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податків у інших платників товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Між тим, згідно приписів пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тому витрати підприємства для цілей оподаткування податком на прибуток, а податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість повинні бути підтверджені первинними документами, що відображають реальність господарської операції, та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що у жовтні 2021 між позивачем та ТОВ «Т.О.Р.» було укладено договір поставки №460/1-145786 від 19.11.2021 щодо поставки кукурудзи 3 класу.

Придбання зернових та олійних культур від ТОВ «Т.О.Р.» відбувалось в умовах «EXW-зерносклад». Позивач закупляв зернові, які вже перебували на лінійних зернових складах. Факт наявності зерна та його переоформлення на позивача зерна від контрагента підтверджується складською квитанцією, що виписана зерновим складом та актом приймання-передачі.

Позивачу поставлено 1164,756 т кукурудзи на загальну суму 7 710 687,98 грн (в тому числі сума ПДВ 946 926,59 грн), вказане підтверджується копіями наступних документів, що містяться в матеріалах справи: видатковою накладною №1 від 22.11.2021; рахунком №2 від 22.11.2021; податковою накладною №1 від 22.11.2021; складською квитанцією №201 від 22.11.2021; витягом про «погашення» складської квитанції; карткою аналізу зерна №235 від 22.11.2021; тристороннім актом приймання-передачі від 22.11.2021.

Податкова накладна щодо поставки позивачу кукурудзи зареєстрована в ЄРПН, що

підтверджується витягом №679830 від 26.11.2021.

Оплата за поставлений товар підтверджується банківськими виписками по рахунку

від 10.02.2022, 23.11.2021.

Зберігання кукурудзи, придбаної позивачем у ТОВ «Т.О.Р.», відбувалося на зерновому складі ТОВ «Комбікормтрейд» (вул. Лисенка, 1, с. Мишковичі, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.).

Зерновий склад ТОВ «Комбікормтрейд» прийняв на зберігання кукурудзу від позивача на підставі договору складського зберігання №19/11/2021-1 від 19.11.2021, що підтверджується актами наданих послуг №197 від 30.11.2021, №251 від 31.12.2021, №31 від 31.01.2022, рахунками №154 від 30.11.2021, №213 від 31.12.2021, №30 від 31.01.2022.

Кукурудза, придбана у контрагента ТОВ «Т.О.Р.» на умовах поставки EXW була перевезена позивачем із зернового складу ТОВ «Комбікормтрейд» для подальшого експорту до Одеського морського торговельного порту.

З цією метою позивачем були використані послуги перевізника ТОВ «Промвагонтранс». Це підтверджується документами, які залучені до матеріалів справи: - договором про транспортно-експедиторське обслуговування №01/07/2020-ПВТ/АЮ від 01.07.2020 (з додатковими угодами); актами здачі-прийняття робіт №3788 від 29.12.2021, №8 від 05.01.2022; рахунками №3204 від 29.12.2021, №6 від 05.01.2022; реєстрами залізничних накладних.

Експорт кукурудзи, яка була придбана Ппзивачем у ТОВ «Т.О.Р.» відбувався з Одеського морського торговельного порту, на підтвердження чого у матеріалах справи наявні: контракт №467/10246930 від 22.12.2021; акти приймання-передачі №467/ від 25.01.2022, №467/ від 10.01.2022; інвойси (рахунки) 467/ від 25.01.2022, №467/ від 10.01.2022; вантажно-митні декларації №UA50050/2022/001129 від 26.01.2022, №UA50050/2022/000544 від 13.01.2022;

- повідомлення про фактичне вивезення №UA50050/2022/000025 від 25.01.2022, №UA50050/2022/000025 від 10.01.2022; коносаменти B/L №2 від 25.01.2022, B/L №1 від 10.01.2022; доручення на відвантаження №1-44 від 04.01.2022, №45-49 від 05.01.2022, №50-61 від 06.01.2022; банківські виписки на підтвердження оплати за експорт кукурудзи.

Відповідно до вантажно-митних декларацій, позивачем було реалізовано 37 112,02 т кукурудзи (судна NORD AMAZON, POPI S).

Серед інших транспортних засобів в дорученнях також наявні номери транспортних засобів, якими товар перевозився із зернового складу ТОВ «Комбікормтрейд» (станція Микулинці-Струсів) до станції Одеса Порт.

Експедиторські послуги та послуги з оформлення вантажно-митних декларацій під

час експорту кукурудзи у Одеському торговельному морському порту здійснювали на замовлення позивача ТОВ «Укрелеваторпром», ТОВ «Аскет Шиппінг».

На підтвердження надання таких послуг в матеріали справи надано: договір про надання транспортно-експедиторських послуг, укладений з ТОВ «Укрелеваторпром» №155 від 01.07.2019 (з додатковими угодами), акти надання послуг №12 від 25.01.2022, №5 від 10.01.2022; рахунки №16 від 25.01.2022, №7 від 10.01.2022; договір доручення, укладений з ТОВ «АСКЕТ ШИППІНГ», №01 від 30.06.2016 (з додатковими угодами); акт надання послуг №26 від 31.01.2022; рахунок №24 від 31.01.2022.

ТОВ «Т.О.Р.», в якого позивач придбав товар, є посередником та придбавав товар,

реалізований позивачу, у с/г виробника ТОВ «Ентель».

На підтвердження постачання 1164,75 т кукурудзи між ТОВ «Ентель» та ТОВ «Т.О.Р»: договір поставки №15/10/2021 СГ від 15.10.2021; специфікації до договору поставки №1 від 18.10.2021, №2 від 20.10.2021, №3 від 22.10.2021, №4 від 23.10.2021, №5 від 28.10.2021, №6 від 29.10.2021; видаткові накладні №335 від 18.10.2021, №336 від 20.10.2021, №337 від 22.10.2021, №338 від 23.10.2021, №353 від 28.10.2021, №354 від 29.10.2021; податкові накладні №49 від 18.10.2021, №50 від 20.10.2021, №51 від 22.10.2021, №52 від 23.10.2021, №53 від 28.10.2021, №54 від 29.10.2021 (з доказами їх реєстрації в ЄРПН); товарно-транспортні накладні №3 від 18.10.2021, №1 від 18.10.2021, №2 від 18.10.2021, №1 від 20.10.2021, №2 від 20.10.2021, №2 від 22.10.2021, №4 від 22.10.2021, №7 від 22.10.2021, №5 від 22.10.2021, №3 від 22.10.2021, №9 від 22.10.2021, №11 від 22.10.2021, №10 від 22.10.2021, №3 від 23.10.2021, №9 від 23.10.2021, №7 від 23.10.2021, №2 від 23.10.2021, №1 від 23.10.2021, №8 від 23.10.2021, №5 від 23.10.2021, №6 від 23.10.2021, №4 від 23.10.2021, №3.1 від 28.10.2021, №2.2 від 28.10.2021, №2.1 від 28.10.2021, №4.2 від 28.10.2021, №3.2 від 28.10.2021, №4.1 від 28.10.2021, №3.1 від 28.10.2021, №3.2 від 28.10.2021, №2 від 28.10.2021, №5.1 від 28.10.2021, №4.1 від 28.10.2021, №4.2 від 28.10.2021, №5.2 від 28.10.2021, №4.1 від 28.10.2021, №4.2 від 28.10.2021, №3 від 28.10.2021, №4 від 29.10.2021, №3.2 від 29.10.2021, №3.1від 29.10.2021, №3.1 від 29.10.2021, №2 від 29.10.2021, №1 від 29.10.2021, №3 від 29.10.2021, №2 від 29.10.2021, №4 від 29.10.2021, №1 від 29.10.2021, №4 від 29.10.2021, №5 від 29.10.2021, №1 від 29.10.2021, №6 від 29.10.2021, №5 від 29.10.2021, №5 від 29.10.2021.

На підтвердження того, що с/г виробник ТОВ «Ентель» був належним чином зареєстрованою юридичною особою та мав змогу виростити поставлений ТОВ «Т.О.Р.» товар позивачем до матеріалів справи також надано: пояснення ТОВ «Ентель» про перебування на загальній системі оподаткування; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (станом на 27.10.2021), відповідно до якого ТОВ «Ентель» має земельні ділянки на території Тернопільської обл. (Зборівський р-н, Бучацький р-н, Заліщицький р-н, Лановецький р-н, Теребовлянський р-н, Бережанський р-н); витяг з Реєстру платників ПДВ №155 від 18.06.2020; звіт про посівні площі сільськогосподарських культур (за ф.4-сг) за 2021 рік (з квитанцією №1, №2), відповідно до якого ТОВ «Ентель» на території Тернопільського р-ну (Тернопільська обл.) було засіяно у 2021 році 224,59 га кукурудзи; звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду (за ф. 29-сг) у 2021 році (з квитанцією №1, №2), відповідно до якого ТОВ «Ентель» на території Зборівської територіальної громади Тернопільського р-ну(Тернопільська обл.) було засіяно у 2021 році 224,59 га та зібрано 2245,9 т кукурудзи.

Таким чином, позивачем були здійснені належні заходи для перевірки контрагента, зокрема шляхом одержання інформації та документів, що характеризує контрагента, як реального учасника відповідних відносин. Такі дії є достатніми для підтвердження належної обачності позивача, що підтверджується практикою Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у Постанові від 14.09.2022 у справі №460/2361/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106264284) зазначив наступне: «Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема відшкодування сплаченого ПДВ у складі ціни придбаного товару. Крім того, прояв такої обачності й обережності при виборі постачальника послуг та вчинення будь - яких дій на предмет перевірки податкової доброчесності контрагента, зокрема за доступними електронними базами даних на сайті контролюючого органу (база платників ПДВ, база анульованих свідоцтв платників ПДВ, база недобросовісних платників ПДВ, база місць масової реєстрації платників податків, отримання завірених копій статутних та реєстраційних документів, копій паспорта особи, яка підписуватиме договір, довідку про кількість співробітників контрагента, тощо) в подальшому свідчитимуть на користь висновку, що платником податків вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової надійності такого контрагента та вказуватимуть на правомірність формування податкового обліку за господарськими операціями з таким контрагентом».

Крім того суд зауважує, що можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента позивача не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про наявність таких порушень з боку ТОВ «АДМ Юкрейн», а також про відсутність у позивача, як покупця товару, права на формування податкового кредиту з ПДВ.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях чітко визначив правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом. У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року ("Булвес" АД проти Болгарії") зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є "власністю" у розумінні статті 1 Протоколу №1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону "Про податок на додану вартість" стало не передбачуваним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п. 43, п. 69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Будь-яких доказів того, що позивач діяв без реальної господарської мети отримання прибутку, або з наміром штучного заниження бази оподаткування з податку на додану вартість, відповідачем за весь час розгляду справи до суду надано не було.

В ході розгляду даної справи відповідачем-1 також не було пред`явлено до суду будь-які належних доказів нереальності правочину, укладеного між ТОВ «АДМ Юкрейн» та його контрагентом.

Слід також зазначити, що під час розгляду справи відповідачами не надавались: рішення суду відносно контрагенту позивача, яке б набрало законної сили та яке б було прийнято в порядку ст. 55-1 Господарського кодексу України («Фіктивна діяльність суб`єкта господарювання»); рішення суду, прийнятого в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином; рішення суду про визнання правочинів з контрагентами недійсними з підстав їх суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України; рішення суду, яке б було прийнято в порядку ст. 207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, тощо.

Суд наголошує, що податкова накладна за операцією між позивачем та ТОВ «Т.О.Р.» була зареєстрована у ЄРПН, яка відповідно до абз. 2 та 3 п. 201.10 ст. 201 ПКУ для покупця є достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребують будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Також аналогічного підходу щодо реєстрації контролюючим органом податкових накладних як одного з критеріїв добросовісності контрагентів, дотримується і Другий апеляційний адміністративний суд у справі №520/7912/22 (Постанова від 11 липня 2023 року, https://reyestr.court.gov.ua/Review/112182336). У згаданій справі суд зазначив, що оскільки податкові накладні контрагентів були зареєстровані, то і у позивача не було підстав сумніватися у добросовісності таких контрагентів; «… якщо податковий орган допустив реєстрацію податкових накладних виписаних вище переліченими контрагентами-постачальниками товарів, робіт та послуг, то у позивача були усі підстави вважати, що його

постачальники відповідають усім критеріям добросовісності та мають показники позитивної податкової історії платника податку.

Як встановлено судовим розглядом, на час проведення позапланової перевірки всі податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі №460/2361/19».

Суд зауважує, що саме контролюючий орган наділений можливістю попереджати формування дійсно незаконного податкового кредиту шляхом блокування податкових накладних.

Отже, позивач діяв обачно, обираючи контрагента ТОВ «Т.О.Р.» та вжив достатніх заходів щодо дотримання правил та норм, за порушення яких ПКУ передбачена відповідальність.

Крім того, реальність господарських операцій позивача з контрагентом підтверджується третіми особами.

ТОВ «Т.О.Р.» постачав позивачу товар на умовах поставки EXW за таких умов поставка товару відбувалася на зерновому складі, а саме на ТОВ «Комбікормтрейд» (вул. Лисенка, 1, с. Мишковичі, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.).

Відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010 термін «EXW» означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на складі, заводі і т. ін.), без завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

Тобто, виходячи із таких умов поставки, позивач отримував товар від контрагента саме на зерновому складі. А також на зерновому складі відбувався і перехід права власності на товар відповідно до умов договорів поставки, датою переходу права власності на товар від продавця до покупця є дата оформлення складської квитанції (п. 4.3), що підтверджується документами, наданими в матеріали справи, договором поставки, складською квитанцією, карткою аналізу зерна, роздруківкою з Реєстру складських документів на зерно.

Як вбачається з акту перевірки, на підставі якого винесені спірні податкові повідомлення-рішення, висновки відповідача про неправомірність формування позивачем податкового кредиту, крім іншого, ґрунтуються на підставі відсутності земельних ділянок у постачальників. Контролюючий орган дає оцінку урожайності зерна та співставляє з задекларованими обсягами земельних ділянок. Разом з тим, інспектори не аналізують методи оброблення земель, наявність зрошення земель, що суттєво впливає на показники урожайності, не досліджують урожайність в окремих районах області.

При цьому, інформацію про середню урожайність не можна застосовувати для визначення необхідної кількості земельних ділянок, оскільки родючість землі є індивідуальною, а показник урожайності розраховується шляхом ділення показників з найкращою та найгіршою урожайністю, що дає велику похибку в розрахунках.

Також, на збільшення або зменшення врожайності впливає багато факторів, зокрема: використання підприємством гібридів та елітних сортів зернових культур, які адаптовані до географічних умов, стійкі до природних явищ та хвороб і мають високу врожайність. А відтак, цей показник різнитися по кожному господарству в два, три рази.

Наведений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду від 12.10.2020 у справі №815/7529/16».

У Постанові від 22.02.2024 у справі №320/18987/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/117316274) (Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою податкового органу https://reyestr.court.gov.ua/Review/121254633) суд також вказав, що інформацію про середню урожайність не можна застосовувати для визначення необхідної кількості земельних ділянок, оскільки родючість землі є індивідуальною: «Відповідач для обрахунку необхідної кількості земельних угідь взяв до уваги дані щодо середньої врожайності та розрахував її для вирощення подібного товару, проте колегія суддів звертає увагу, що інформацію про середню урожайність не можна застосовувати для визначення необхідної кількості земельних ділянок, оскільки родючість землі є індивідуальною, а показник урожайності розраховується шляхом ділення показників з найкращою та найгіршою урожайністю, що дає велику похибку в розрахунках.

Також, на збільшення або зменшення врожайності впливає багато факторів, зокрема використання підприємством гібридів та елітних сортів зернових культур, які адаптовані до географічних умов, стійкі до природних явищ та хвороб і мають високу врожайність, а відтак, цей показник може різнитися по кожному господарству у два, три рази.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 жовтня 2020 року у справі № 815/7529/16».

Згідно ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентом не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, а також доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ТОВ «АДМ Юкрейн» бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 814 358 грн. за податковими деклараціями з податку на додану вартість за листопад 2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Положеннями пункту 200.15 статті 200 ПК України передбачено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника. У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат, зокрема з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення (абзац "ґ").

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г", "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом 5 операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 затверджено Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок № 26), відповідно до пункту 4 якого податковий орган вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:

- дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження;

- суму узгодженого податковим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Пунктом 6 Порядку №26 передбачено, що інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі податкового органу на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

За положеннями абзацу 2 пункту 7 Порядку № 26 після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду податковий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 26 узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету. При цьому органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

Відтак, контролюючий орган після набрання законної сили рішенням суду зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку задля забезпечення доступу органу Казначейства до таких сум для цілей перерахування на рахунки платника податку.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 325 КАС України установлено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.

Під час розгляду даної справи судом зроблено висновок про протиправність податкових повідомлень-рішень Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.06.2022 № 202 та № 202.

Відповідно до абзацу другого пункту 200.15 статті 200 ПК України після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Таким чином, рішення суду по зазначеній справі набере законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. При цьому, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Отже, суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за податковими повідомленнями-рішеннями від 07.06.2022 № 202 та № 202 на момент винесення рішення по справі не набули статусу узгоджених.

З огляду на що, суд вважає вимоги про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 814 358 грн. за податковими деклараціями з податку на додану вартість за листопад 2021 року передчасними.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 8 статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем до позовної заяви було додано платіжні доручення № 00381298 від 23.08.22 про сплату судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру у загальній сумі 24 810,00 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, та приймаючи до уваги, що спір виник у зв`язку з прийняттям податкових повідомлень-рішень, щодо яких судом зроблено висновок про їх протиправність, стягненню на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 16 540 грн. (66,67%).

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертиз.

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до п. 1 ч. 3 вказаної статті для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 ст. 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: копію договору від 27.10.2020 № 2-1/51-2020 про надання правової допомоги; додаткову угоду до договору від 27.10.2020 № 2-1/51-2020 про надання правової допомоги; акт приймання-передачі послуг № 97; рахунок-фактуру №97; платіжне доручення від 22.12.2022 на суму 95850,00 грн; акт приймання-передачі послуг №108; рахунок-фактуру №108; платіжне доручення від 13.12.2022 на суму 34932,00 грн.

Верховний Суд у постанові від 01.09.2022 у справі № 640/16093/21 вказав, що в будь-якому випадку, суд зобов`язаний перевірити докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість, з огляду на положення ч. 4 ст. 134 КАС України, згідно з якою для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Враховую викладене а також, зважаючи на предмет спору, заявлені позовні вимоги та зміст позовної заяви, суд вважає, що даний спір є типовим, по даній категорії справ є стала судова практика, а тому заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною в порівнянні з фактично виконаним об`ємом роботи, а також враховуючи, те що позов задоволено частково, виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу вважає, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 15 000,00 грн.

Керуючись статтями 2,5,72,77,139,241,243-246,255,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» (, 04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 16-А) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, 04119, м. Київ, вул. Кошиця, 3), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (, 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А) про скасування податкових повідомлень-рішень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.06.2022 № 202 та № 202.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» судовий збір у розмірі 16 540 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складено 12.08.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/)

Суддя А.С. Зеленов