Справа № 460/12282/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/12282/24 пров. № А/857/32211/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року (головуючий суддя: Комшелюк Т.О., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 , 14.10.2024 звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як особі з інвалідністю 1 групи внаслідок війни, відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 № 1381 у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії у 2022, 2023, 2024 роках;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду 1 групи внаслідок війни, відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 № 1381 у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії у 2022, 2023, 2024 роках.

Обґрунтовує позов тим, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області як отримувач пенсії відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також вказує, що має статус особи з інвалідністю внаслідок війни І групи. З 01.03.2023 проведено індексацію пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році». За наслідками вказаного перерахунку позивачу нараховано підвищення до пенсії відповідно до постанови КМУ від 28.11.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» у розмірі 25% від основного розміру пенсії (15925,93 грн) 3981,48грн. Позивач не погоджуючись з нарахуванням у вказаній сумі спірного підвищення звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, зокрема, з 01.03.2023, в якій просив здійснити нарахування підвищення передбаченого постановою № 1381 виходячи з проіндексованого розміру пенсії. Також зауважив, що відповідачем протиправно обмежено розмір його пенсії максимальним. Відповідачем було відмовлено у задоволенні вказаної заяви та вказано, що перерахунок та виплата пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо не застосування проіндексованого розміру пенсії при її перерахунку з 01.03.2023 для визначення розміру підвищення, передбаченого постановою № 1381, та просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як особі з інвалідністю 1 групи внаслідок війни, відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 № 1381 у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії у 2022, 2023 роках.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду 1 групи внаслідок війни, відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 № 1381 у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії у 2022, 2023 роках, без обмеження максимальним розміром.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що оскільки у спірних правовідносинах перевищення розміру пенсії в результаті проведення перерахунку відбулося в період дії загальної норми частини 1 статті 2 Закону № 3668-VI, а тому до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення вказаної статті, які визначають обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 прийнято постанову «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» № 118. На виконання вказаної постанови управління здійснено перерахунок пенсії позивача. Нараховано 2787,04грн індексації.

З 24 лютого 2023 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році».

Відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2023 та нараховано 1500,00 грн індексації. Розмір пенсії, становить 25360,95 грн, до виплати підлягає 20930,00 грн: 15925,93 грн. - основний розмір пенсії по інвалідності; 3981,48грн - 25% збільшення пенсії особі з інвалідністю внаслідок війни відповідно до постанови КМУ від 28.12.2011 № 1381; 2787,04 грн - індексація, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 118; 1500 грн - індексація, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 168.

З 23 лютого 2024 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році». Основний розмір пенсії з 01.03.2024 становить: 15925,93 грн - основний розмір пенсії по інвалідності; 3981,48 грн - 25% збільшення пенсії особі з інвалідністю внаслідок війни відповідно до постанови КМУ від 28.12.2011 № 1381; 2787,04 грн - індексація, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 118; 1500,00 грн - індексація, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 168; 1500,00 грн - індексація, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 185.

Позивач, 09.09.2024 звернувся до відповідача з заявою, у якій просив здійснити, з 01.03.2023, нарахування підвищення передбаченого постановою № 1381 виходячи з проіндексованого розміру пенсії, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Відповідачем було відмовлено у задоволенні вказаної заяви та зазначено, що перерахунок та виплата пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що сума збільшення основного розміру пенсії (25%) при перерахунку пенсії позивачу з 01.03.2023 повинна розраховуватися виходячи з суми отриманої з додавання суми основного розміру пенсії та індексацій за 2022 та 2023 роки. Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що зважаючи на визнання неконституційними положень частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, та відсутність правових підстав для застосування до спірних відносин положень Закону № 3668-VI, відповідач протиправно обмежив пенсію позивача. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до статей 18, 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства. Групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.

Статтею 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах:

а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);

б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1381 від 28.12.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» розміри пенсій особам з інвалідністю внаслідок війни, обчислені відповідно до статті 27 та частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статей 13, 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням індексації пенсії на визначений щороку Кабінетом Міністрів України коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, збільшуються на 25 відсотків.

Збільшення розмірів пенсій здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та інших доплат до пенсії.

Отже, основний розмір пенсії з урахуванням індексації пенсії на визначений щороку Кабінетом Міністрів України коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, збільшуються на 25 відсотків.

Як слідує з наявних у справі протоколів перерахунку пенсії позивача (а. с. 10, 10 зворот) збільшення основного розміру пенсії на 25% розраховано з 01.03.2022 та з 01.03.2023 від суми 15925,93. Тобто, без урахування в індексації пенсії на визначений щороку Кабінетом Міністрів України коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, при збільшенні позивачу розміру пенсії на 25 відсотків як особі з інвалідністю внаслідок війни, обчисленої відповідно до статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійний орган в порушення вимог пункту 1 Постанови № 1381 здійснив розрахунок збільшення пенсії позивача, виходячи лише з основного розміру пенсії, без врахування її індексації.

Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 (далі Закон № 3668-VI), максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом № 3668-VI внесено зміни у ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закону № 2262-XII), яку викладено в такій редакції, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини цього Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

З огляду на вищенаведене, до спірних правовідносин, застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016, № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічні правові висновки щодо застосування вищенаведених правових норм викладено у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що до позивача не може застосовуватися обмеження максимального розміру пенсії, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем обмежено максимальним розміром пенсії, що підтверджується протоколами про перерахунок пенсії до пенсійної справи № Міноборони (а. с. 10, 10 зворот).

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як особі з інвалідністю 1 групи внаслідок війни, відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 № 1381 у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії у 2022, 2023 роках та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок і виплату пенсії з 01.03.2023 з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду 1 групи внаслідок війни, відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 № 1381 у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії у 2022, 2023 роках, без обмеження максимальним розміром.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі № 460/12282/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін