Справа № 300/805/25
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 рокуСправа № 300/805/25 пров. № А/857/24420/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача - Качмара В.Я.,

суддів - Гудима Л.Я., Курильця А.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 8 травня 2025 року (суддя Григорук О.Б., м.Івано-Франківськ), -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФ), в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ від 29.10.2024 № 24458-26298/П-52/8-1300/24 про відмову у зарахуванні до страхового стажу позивачу періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 з 02.08.1982 по 30.10.1984 - у Верховинській дитячій музичні школі та з 03.01.1986 по 25.08.2001 - у Косівській школі мистецтв;

зобов`язати відповідача встановити, що загальний страховий стаж здобутий в Україні становить 18 років 1 місяць 24 дні;

зобов`язати ГУПФ зарахувати позивачу до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 з 02.08.1982 по 30.10.1984 - у Верховинській дитячій музичні школі та з 03.01.1986 по 25.08.2001 - у Косівській школі мистецтв та призначити позивачу пенсію за віком з 11.08.2021.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову відповідача у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів робіт згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 : з 02.08.1982 по 30.10.1984 - у Верховинській дитячій музичні школі; з 03.01.1986 по 25.08.2001 - у Косівській школі мистецтв, оформлену відповіддю від 29.10.2024 № 24458-26298/П-52/8-1300/24.

Зобов`язано ГУПФ зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди робіт згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 : з 02.08.1982 по 30.10.1984 - у Верховинській дитячій музичні школі; з 03.01.1986 по 25.08.2001 - у Косівській школі мистецтв, та повторно розглянути заяву представника Пєкаж Н.В. від 10.10.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі вказує, що оскільки позивачка із заявою встановленої форми згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій від 25.11.2005 № 22-1 до ГУПФ не зверталася, то відповідно рішення про відмову відповідачем не приймалось. Законодавством чітко передбачено порядок підтвердження трудового стажу на підставі трудової книжки та підтвердження стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За долученою до заяви про призначення пенсії копією трудової книжки НОМЕР_2 не підтверджено періоди роботи з 02.08.1982 по 01.10.1985 та з 01.09.1986 по 25.08.2001, оскільки записи про зміни імені та прізвищ на першій сторінці (титульному аркуші) документа були внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Періоди роботи заявниці, які неможливо підтвердити: з 02.08.1982 по 30.10.1984 - у Верховинській дитячій музичній школі, оскільки згідно наказу від 02.08.1982 № 29 на роботу прийнято ОСОБА_2 ; з 03.01.1986 по 25.08.2001- у Косівській школі мистецтв, оскільки згідно витягу з наказу від 02.01.1986 № 1 п. 3 про прийняття на роботу за сумісництвом прийнято ОСОБА_3 , а в наказах від 30.08.1986 № 41 п. 1 та від 18.08.2001 № 32 п. 3 про звільнення ім`я заявниці повністю не зазначено. Станом на 19.02.2025 на адресу відповідача засвідченої копії документа про зміну імені Неля на Неоніла не надходило. Отже, підтвердити періоди роботи за наданою копією трудової книжки НОМЕР_3 неможливо, тому що записи про зміни імені та прізвищ внесені з порушенням Інструкції № 58.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач працювала у спірні періоди: з 02.08.1982 по 30.10.1984 - у Верховинській дитячій музичні школі; з 03.01.1986 по 25.08.2001 - у Косівській школі мистецтв, що стверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 від 06.08.1982, довідкою від 15.02.2022 № 16. Суд встановив, що записи про прийняття та звільнення з роботи у спірні періоди містять дати прийому, звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій позивач працювала, а також завірені підписом відповідальної особи. Вказані записи скріплені однією печаткою під записом про звільнення. Недоліки трудової книжки та первинних документів не можуть бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач жодним чином не впливала на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та інших документів, та не може нести негативні наслідки за окремі їх недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та інших документів. Крім того, не закреслення колишнього прізвища та виправленого імені не спростовують достовірність інших відомостей трудової книжки, які підтверджені також відповідачем.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 11.08.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За результатами розгляду заяви від 11.08.2021 та наданих до неї документів ГУПФ прийнято рішення від 29.08.2022 № 763/03.32-10, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років, після досягнення 59 років 6 місяців для жінок, які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року), встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначено, що загальний страховий стаж позивача становить 10 років 1 місяць 21 день, в тому числі страховий стаж, набутий на території України, який можливо підтвердити згідно наданих документів - 2 роки 7 місяців 24 дні та страховий стаж, набутий на території Республіки Польща - 7 років 10 місяців 27 днів (формуляр PL-UA 6 від 05.05.2022), тобто менше необхідних 27 років страхового стажу. Водночас, до заяви про призначення пенсії заявницею не надано, документу підтверджуючого постійне місце проживання в Республіці Польща karty pobytu або dowodu osobistego (пункт 2.6 формуляру PL-UA 5), документів про зміну прізвищ з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , ОСОБА_5 на ОСОБА_6 та довідки з банку із зазначенням назви та адреси банку, код SWIFT, № особистого IBAN рахунку відкритого у банку Республіки Польща.

Адвокат в інтересах позивача звернулася до відповідача із заявою від 10.10.2024, за результатом розгляду якої Головне управління відповіддю від 29.10.2024 № 24458-26298/П-52/8-1300/24 повідомило, що відповідно до пункту 26 Порядку від 12.08.1993 № 637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. За наданими документами страховий стаж Пєкаж (Монтач, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набутий на території України, становить 6 років 8 місяців 26 днів, а саме: з 01.09.1978 по 01.07.1982 - навчання в Івано-Франківському державному музичному училищі ім. Д.В. Січинського (довідка від 18.02.2022 № 27); з 01.11.1984 по 01.10.1985 - робота у Верховинській дитячій музичній школі на посаді заступника директора по навчально-виховній роботі (довідки від 06.10.2022 № 24, № 25, витяги з наказів від 01.11.1984 № 59, від 30.04.1985 № 54); з 01.01.1999 по 24.08.2001 - робота у Косівській дитячій школі мистецтв (згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу за РНОКПП НОМЕР_4 ). Періоди роботи, які неможливо підтвердити:

- з 02.08.1982 по 30.10.1984 - у Верховинській дитячій музичній школі, оскільки згідно наказу від 02.08.1982 № 29 на роботу прийнято ОСОБА_2 ;

- з 03.01.1986 по 25.08.2001 - у Косівській школі мистецтв, оскільки згідно витягу з наказу від 02.01.1986 № 1 п. 3 про прийняття на роботу за сумісництвом прийнято ОСОБА_3 , а в наказах від 30.08.1986 № 41 п. 1 та від 18.08.2001 № 32 п. 3 про звільнення ім`я заявниці повністю не зазначено.

Зазначено, що підтвердити періоди роботи за наданою копією трудової книжки НОМЕР_1 неможливо, оскільки записи про зміни імені та прізвищ внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах в установах і організаціях від 17.08.1993 № 110.

За результатом розгляду заяви адвоката в інтересах позивача від 29.11.2024 ГУПФ відповіддю від 26.12.2024 № 28062-30364/П-52/8-1300/24 повідомило, що роз`яснення щодо порушеного питання заявнику надано листом Головного управління від 29.10.2024 № 24458-26298/П-52/8-1300/24.

Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 16.02.2022 та № 6 від 19.07.2023 дошлюбні прізвища ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .

На титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 від 06.08.1982 зазначено Монтач, Конченко-Фетісова, ОСОБА_8 . Міститься запис Косівської дитячої школи мистецтв, засвідчений печаткою, про проведення заміни прізвища, підстава: свідоцтво про одруження, видане НОМЕР_5 від 20.07.1985. Також, на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 міститься запис Косівської дитячої школи мистецтв (код ЄДПРОУ 20554918), засвідчений печаткою, дописаному прізвище ОСОБА_4 та виправленому ім`я ОСОБА_9 вірити згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_6 .

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 06.08.1982, довідки від 15.02.2022 № 16 позивач працювала у спірні періоди: з 02.08.1982 по 30.10.1984 - у Верховинській дитячій музичні школі; з 03.01.1986 по 25.08.2001 - у Косівській школі мистецтв.

Не погоджуючись з вказаним рішення позивач звернулася з даним позовом до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Згідно частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до вимог частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз. 1 ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV).

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII).

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1058 від 27.09.2022, чинній на час звернення із заявою про призначення пенсії) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на момент заповнення Трудової книжки позивача, діяла «Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях», затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162).

У подальшому діяла Інструкція №58.

За правилами пунктів 2.2, 2.3 Інструкції №162 було передбачено, що заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень чи заміни імені і по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта чи свідоцтва про народження (пункт 2.10 глави 2 Інструкції № 162).

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 глави 2 Інструкції № 162).

В постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Судом встановлено, що згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 16.02.2022 та № 6 від 19.07.2023 дошлюбні прізвища ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .

На титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 від 06.08.1982 зазначено Монтач, Конченко-Фетісова, ОСОБА_8 . Міситься запис Косівської дитячої школи мистецтв, засвідчений печаткою, про проведення заміни прізвища, підстава: свідоцтво про одруження, видане НОМЕР_5 від 20.07.1985. Також, на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 міститься запис Косівської дитячої школи мистецтв (код ЄДПРОУ 20554918), засвідчений печаткою, дописаному прізвище ОСОБА_4 та виправленому ім`я ОСОБА_10 вірити згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_6 .

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 06.08.1982, довідки від 15.02.2022 № 16 позивач працювала у спірні періоди: з 02.08.1982 по 30.10.1984 - у Верховинській дитячій музичні школі; з 03.01.1986 по 25.08.2001 - у Косівській школі мистецтв.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що із записів трудової книжки НОМЕР_1 від 06.08.1982 вбачається, що всі записи між собою пов`язані хронологічно, містять реквізити рішень (їх дату та номер) про призначення на посаду, переведення з посади та звільнення з посади того органу, який їх видав, та завірені його печаткою. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень. Докази визнання недостовірними записів у трудовій книжці відсутні.

Вказані відповідачем недоліки трудової книжки не можуть бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем. Позивач жодним чином не впливала на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки.

Так, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність страхового стажу позивача за спірний період.

Слід зазначити, що у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу чи розбіжностях у поданих документах, відповідач мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо від позивача або від підприємства (установи, організації), а не відмовляти позивачу в призначенні пенсії.

До того ж, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

В той же час, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимим доказами для підтвердження її трудового стажу у спірні періоди. Так, записи про прийняття та звільнення з роботи у спірні періоди містять дати прийому, звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій позивач працювала, а також завірені підписом відповідальної особи. Скріплені однією печаткою під записом про звільнення.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано позивачу до страхового стажу спірні періоди робіт згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 з 02.08.1982 по 30.10.1984 - у Верховинській дитячій музичні школі та з 03.01.1986 по 25.08.2001 - у Косівській школі мистецтв.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача встановити, що загальний страховий стаж здобутий в Україні становить 18 років 1 місяць 24 дні та призначити позивачу пенсію за віком з 11.08.2021, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання ГУПФ зарахувати до страхового стажу позивачки ОСОБА_1 періоди робіт згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 : з 02.08.1982 по 30.10.1984 - у Верховинській дитячій музичні школі; з 03.01.1986 по 25.08.2001 - у Косівській школі мистецтв, та повторно розглянути заяву представника позивача від 10.10.2024, оскільки відповідачем не вирішувало такі питання з врахуванням спірного стажу позивача.

Щодо доводів скаржника про звернення позивача до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії невстановленого зразку, який передбачений Порядком № 22-1, колегія суддів зазначає таке.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Так, згідно пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності нерозгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком № 22-1, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, вказав, що важливим є також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії.

На цій підставі суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).

Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосований Верховним Судом у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 537/3480/17, від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 541/543/17-а, від 16 грудня 2021 року у справі №500/1879/20 та від 09 серпня 2023 року у справі №520/5045/2020.

Досліджуючи зміст поданої позивачем заяви колегія суддів зазначає, що остання є заявою про призначення пенсії позивачу, тобто її зміст є зрозумілим і дає можливість оцінити намір заявника.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Так, у рішенні від 10 лютого 2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27 вересня 2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 8 травня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
А. Р. Курилець