Справа № 520/5556/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 р. Справа № 520/5556/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Пасечнік О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.06.25 по справі № 520/5556/25

за позовом ОСОБА_1

до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України третя особа Адміністрація Державної прикордонної служби України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просила суд, з урахуванням уточнених позовних вимог:

1. Визнати протиправним та скасувати Висновок НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) від 17.04.2022 №4 про неможливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вдові, ОСОБА_2 , померлого чоловіка капітана ОСОБА_3 ;

2. Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) прийняти Висновок про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) її чоловіка ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання ним обов`язків військової служби відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

3. При прийнятті судового рішення по справі вирішити питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, а саме стягнути з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги адвоката в сумі 12450 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень 00 копійок.

В обґрунтування позову позивачем вказано, що вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді та не прийнятті рішення за заявою ОСОБА_2 від 22.02.2022 щодо виплати їй одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) її чоловіка ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання ним обов`язків військової служби.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що не мала реальної можливості звернутися до уповноваженого органу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) її чоловіка у трирічний строк з дня його загибелі, оскільки не мала повного пакету документів, передбаченого п. 10 Порядку № 975.

Оскільки смерть ОСОБА_3 настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то позивачка набула право на звернення до уповноваженого органу із відповідною заявою після отримання постанови слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР від 15.06.2021 про закриття кримінального провадження №0000030 від 14.01.2019 відносно ОСОБА_3 та витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм у колишнього військовослужбовця №3 від 03 лютого 2022 року, тобто після 03 лютого 2022 року.

Звертає увагу, що Закон №2011-ХІІ не встановлює конкретного дня, з якого слід починати відлік строку звернення за отриманням такої допомоги.

Позивач вказує, що положення п. 3 Порядку №975 значно звужують зміст та обсяг прав осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, та суперечать ст. 2 та п. 8 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ.

Крім того, на думку позивача, під час дії карантину строк звернення за призначенням одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, також може бути продовжено на строк дії такого карантину, оскільки запроваджені Урядом обмеження значно вплинули на неможливість звернення до державних органів та органів місцевого самоврядування для отримання всіх документів, які передбачені п. 10 Порядку №975 для призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_3 .

Також апелянт просить суд стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 12450 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень 00 копійок та в суді апеляційної інстанції в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Відповідач скористався своїм правом та надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому посилається на те, що відповідно до пунтку 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» в редакції від 28.08.2018 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі загибелі (смерті військовослужбовця) військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 (наявне в матеріалах справи), датою смерті ОСОБА_3 визначено ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, на думку відповідача, право на отримання одноразової грошової допомоги у ОСОБА_1 виникло 14.01.2019, та відповідно до норм статті статті 163 Закону - №2011-XII мала право його реалізувати протягом 3 років, з моменту його настання.

Однак, позивач звернулась із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги лише 22.02.2022, тобто після спливу 3-річного терміну наданий на реалізацію такого права (пропущений термін складає 39 діб).

Таким чином, відповідач вважає, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Крім того, відповідач вважає, що НОМЕР_1 прикордонний загін не є уповноваженою особою на розгляд заяв членів сімей загиблих військовослужбовців які перебувають на кадровому забезпечення в іншому органі Держприкордонслужби, в данному випадку Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу звертає увагу на той факт, що позивачем не доведений факт складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 29.07.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 29.07.2014 (а.с. 19).

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив військову службу на посаді старшого офіцера відділення внутрішньої безпеки (з м.д. н.п. Бахмут) відділу внутрішньої безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час проходження служби перебував на фінансовому забезпеченні НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм у колишнього військовослужбовця (протокол №3 від 03 лютого 2022) (а.с. 13).

У позовній заяві позивач зазначає, що зверталась до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою від 22.02.2022 щодо виплати їй одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) її чоловіка ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання ним обов`язків військової служби та надала необхідний пакет документів.

Заява ОСОБА_1 разом з додатками була перенаправлена начальнику НОМЕР_1 прикордонного загону полковнику ОСОБА_4 із супровідним листом від 05.04.2022 №16-8038/0/6-22-Вих, оскільки капітан ОСОБА_5 знаходився на фінансовому забезпеченні в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (а.с. 25 зворот).

Листом від 24.02.2025 №03.7/2338-25-Вих (за підписом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_6 ) проінформовано, що лист Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.04.2022 №16-8038/0/6-22 (з заявою та додатками від гр. ОСОБА_2 ) у журналах вхідної кореспонденції НОМЕР_1 прикордонного загону за 2022 рік не облікований та на адресу НОМЕР_1 прикордонного загону не надходив (а.с. 27).

До вказаного листа відповідачем надано довідку військової частини НОМЕР_2 від 24.02.2025 №04.4/10323/25-Вн про те, що лист Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.04.2022 №16-8038/0/6-22 з заявою ОСОБА_1 на адресу НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) або на офіційну електронну адресу e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_4 не надходив (а.с 27).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтва №3 від 03.02.2022 року наявний висновок, що травма, якак призвела до смерті, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно з висновком № 4 про неможливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист міськонослужбовців та членів їх сімей» вдові, ОСОБА_2 , померлого чоловіка капітана ОСОБА_3 відповідно до пункту 8 статті 16-3 розділу ІІ Закону У країни «Про соціальний і правовий захист військовослужбовцій та членів їх сімей» вдова померлого ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , не має права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" тому що вийшов термін на реалізацію цього права, тобто з дня виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, а саме дати смерті, пройшло більше трьох років.

Не погоджуючись з невиплатою відповідачем одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції дійшов висновку, що у дружини померлого, як члена сім`ї померлого ОСОБА_3 , відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої положеннями статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки позивачка звернулась із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги лише 22.02.2022, тобто після спливу трьох років, наданих на реалізацію такого права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII) передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Частиною першою ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 16-1 Закону №2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Розмір одноразової грошової допомоги визначений статтею 16-2 Закону №2011-XII.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (частина 6 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі Порядок №975).

Відповідно до п. 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні).

Згідно з п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку № 975 визначено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку; розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з п. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

З матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що дата смерті ОСОБА_3 , зазначена в свідоцтві про смерть - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20).

Із заявою про призначення одноразової грошової допомоги позивачка звернулась 22.02.2022 (позивачем не заперечується), тобто через 3 (три) роки та 39 днів з дня смерті чоловіка.

Законодавцем встановлено преклюзивний (присічний, присікальний або обмежений) (від лат. praeclusio закривання або перешкода) трирічний строк на звернення до уповноваженого органу для осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, тобто строк, з яким пов`язане існування (виникнення або припинення) права і закінчення якого тягне за собою втрату такого права.

Встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги. У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що право на отримання позивачем одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у неї відсутнє, оскільки позивач звернулася до відповідача з відповідною заявою про реалізацію свого права на отримання одноразової грошової допомоги після спливу законодавчо визначеного трирічного строку з дня виникнення такого права. Вказаний строк, за загальним правилом, вважається преклюзивним і не підлягає поновленню, що свідчить про відсутність законодавчо передбачених умов для призначення та виплати позивачу одноразової допомоги.

Висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 03 вересня 2019 року у справі № 2540/3070/18, від 13 травня 2020 року, у справі № 810/2517/18.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, який прийняв судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 по справі № 520/5556/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич