Справа № 640/9777/22
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9777/22 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторполімери» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторполімери» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Київське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторполімери» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в розмірі 82455,25 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що дійсно у Звіті від 22.02.2022 ним помилково було зазначено 0 (нуль) штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність. Але в подальшому було виявлено помилку в Звіті та в серпні 2022 року надіслано до Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю оновлений Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік за формою 10-ПОІ (річна), в якій зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 2 (два). Відповідач зазначив, що ним працевлаштовано двох осіб з інвалідністю на підприємстві, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Отже Товариством було виконано норматив по працевлаштуванню інвалідів у 2021 році відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", у зв`язку з чим відсутні правові підстави для накладення та стягнення з нього адміністративно-господарських санкцій.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Згідно ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та у разу, зокрема, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі.

Оскільки сторонами не заявлялись клопотання про розгляд справи за їх участі, у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 311 КАС України колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ «Вторполімери» подано до Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт за формою №10-ПОІ (річна) про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік, згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) 25; кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до нормативу 1 осіб; кількість незайнятих особами з інвалідністю робочих місць 1 осіб; фонд оплати праці штатних працівників 1 944,70 тис. грн; середньорічна заробітна плата штатного працівника 38 894,10 грн; сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів «Х».

Позивач, вважаючи, що відповідачем не виконано приписів законодавства щодо працевлаштування інвалідів, нарахував останньому адміністративно - господарські санкції та пеню, у зв`язку з чим і звернувся до суду із відповідним позовом.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом частини третьої статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавці зобов`язані, серед іншого: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Так, наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 затверджено звітність "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" форма № 3-ПН.

Форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. Актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку. Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником (пункти 3-5 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013).

З 07 липня 2022 року форма звітності № 3-ПН та порядок її подання затверджено наказом Міністерства економіки України від 12 квітня 2022 року № 827-22, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 травня 2022 року за № 565/37901.

Пунктом 1.4 Порядку в редакції від 17 червня 2013 року та пунктом 5 Порядку в редакції від 12 квітня 2022 року передбачено, що юридичні особи, фізичні особи-підприємці подають до відповідного центру зайнятості звітність форми № 3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії.

Водночас періодичності подачі звітності за формою № 3-ПН законодавством не встановлено, а визначено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що законодавством встановлено обов`язок роботодавця створити робочі місця для осіб з інвалідністю відповідно до нормативу та подавати інформацію про попит на робочу силу (вакансії) до територіального органу Державної служби зайнятості.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Вторполімери» подано до Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт за формою №10-ПОІ (річна) про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік, згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) 25; кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до нормативу 1 осіб; кількість незайнятих особами з інвалідністю робочих місць 0 осіб; фонд оплати праці штатних працівників 1 944,70 тис. грн; середньорічна заробітна плата штатного працівника 38 894,10 грн; сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів «Х».

В подальшому відповідачем було виявлено помилку в Звіті та в серпні 2022 року надіслано до Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю оновлений Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік за формою 10-ПОІ (річна), в якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 2 (два).

Вказаний Звіт було отримано представником Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю 15.08.2022, що підтверджується відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи докази працевлаштування двох осіб з інвалідністю на підприємстві, а саме:

-Наказ №9-к від 30 квітня 2013 року про прийняття ОСОБА_2 двірником з 03 травня 2013 року на постійній основі, який має ІІІ групу інвалідності;

-Наказ №3-к (тр) від 29 березня 2019 року про прийняття ОСОБА_1 кур`єром з 01 квітня 2019 року на постійній основі, яка має ІІ групу інвалідності.

Наведені докази та відзив на позовну заяву було надіслано відповідачем до Окружного адміністративного суду м.Києва, що підтверджується описом вкладення на поштовими чеками.

Проте, вказані докази та відзив у матеріалах справи були відсутні станом на час ухвалення Київським окружним адміністративним судом рішення у справі.

Згідно ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи те, що апелянтом долучено до апеляційної скарги докази надіслання відзиву на позовну заяву разом з додатками на адресу суду першої інстанції, проте останні не були з невідомих причин зареєстровані та долучені до матеріалів справи, колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні обґрунтовані підстави для прийняття до уваги долучені до апеляційної скарги доказів.

Колегія суддів зазначає, що встановлені у справі обставини та долучені до апеляційної скарги докази свідчать про те, що відповідачем було виконано обов`язок, встановлений Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» по виділенню, створенню та працевлаштуванню осіб з інвалідністю відповідно до нормативу робочих місць у кількості, визначеній статтею 19 вказаного Закону.

Доказів того, що відповідачем не виділено та не створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю позивачем до суду не надано та не доведено факту протиправного ухилення або протиправної відмови господарства у працевлаштуванні на вакантні посади осіб з інвалідністю.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно були нараховані адміністративно-господарські санкції та пеня помилковими, оскільки відповідачем виконано вимоги ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".

Аналогічна позиція викладена в постанові від 11 серпня 2021 року по справі №825/1790/18 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

З огляду на вищевикладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що підлягає стягненню з позивача, який є суб`єкта владних повноважень на користь позивача витрати по сплаті судових витрат.

Не підлягають задоволенню витрати на правничу допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесених витрат позивачем.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторполімери» задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів - відмовити.

Стягнути з Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (адреса: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 104; ) за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторполімери» (адреса: 01010, м.Київ, вул. Князів Острозьких, будинок 8; ) судові витрати в розмірі 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Є.О.Сорочко

А.Ю.Коротких