Справа № 148/1026/25
Суддя: Алєксєєнко В. М.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/1026/25
Провадження №2-а/930/32/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2025 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Загребельному О.С.

за участю представника позивача - адвоката: Павловського В.А.

представника відповідача - Департаменту

патрульної поліції: Бережної Ю.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Павловського Віталія Андрійовича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Павловський В.А. звернувся з позовом до суду, в якому просив скасувати постанову командира 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Толкачова Богдана Олеговича ЕНА N?4504995 від 15.04.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.4 ст.126 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.4 ст.126 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 закрити.

Представник позивача вимоги обґрунтовує тим, 15.04.2025 командир 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Толкачовим Богданом Олеговичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА N?4504995, з тексту якої вбачається: 15.04.2025 о 10.11 год. по Покровській площі в м. Суми водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування Центральним районним судом м. Миколаєва, чим порушив п. 2.1.а ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.

Зазначена постанова винесена безпідставно, з істотним порушенням прав ОСОБА_1 , не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав:

05.09.2024 року Центральним районним судом м. Миколаєва було винесено постанову по справі N?490/5847/24, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Однак, про прийняте по справі рішення ОСОБА_1 судом повідомлено не було, а відтак на оголошенні тексту постанови він був відсутній та не отримав копію постанови. Більше того, ОСОБА_1 не був вручений і протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого 05.09.2024 року Центральним районним судом м. Миколаєва було винесено постанову по справі N?490/5847/24, а отже він не був обізнаний про судовий розгляд справи, за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Примірник постанови Центрального районного суду м. Миколаєва по справі N?490/5847/24 від 05.09.2024 не отримано ОСОБА_1 і досі.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час прийняття суддею відносно нього рішення 05.09.2024 по справі N?490/5847/24, не був повідомлений, та достовірно не знав і не міг знати, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, враховуючи наявність в нього на даний час посвідчення водія, як в натуральному вигляді, так і в мобільному застосунку «ДІЯ», в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, через відсутність умислу на його вчинення, що є формою вини.

28.05.2025 р. представником позивача адвокатом Павловським В.А. було подано клопотання про долучення доказів, а саме: апеляційна скарга на постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 05.09.2024 року по справі №490/5847/24 та матеріали суду першої інстанції.

09.06.2025 р. представником позивача адвокатом Павловським В.А. було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: постанова Миколаївського апеляційного суду від 04.06.2025 у справі №490/5847/24 про поновлення строків на апеляційне оскарження; постанова Миколаївського апеляційного суду від 04.06.2025 у справі №490/5847/24 про залишення апеляційної скарги без задоволення; матеріали судової справи №490/5847/24.

20.06.2025 р. відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив залишити без змін постанову серії ЕНА № 4504995 від 15.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену командиром взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Толкачовим Богданом Олеговичем, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Відзив представник відповідача обґрунтовує тим, що з матеріалів справи вбачається, що підставою зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням Позивача відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» було порушення Позивачем Правил дорожнього руху. При перевірці документів встановлено, що водій, яким в подальшому виявився Позивач, позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік, починаючи з 17.09.2024 року відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.09.2024 року у справі № 490/5847/24, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N № 471238, 470823. Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.09.2024 року у справі № 480/5847/24, починаючи з 17.09.2024 року Позивач позбавлений права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова суду, якою Позивач позбавлений права керування транспортними засобами оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, є загальнодоступною, зокрема постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи, її копія протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, згідно із ст. 285 КУпАП. Слід зазначити, що Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04.06.2025 року у справі № 490/5847/24 постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.09.2024 року, якою Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штраф у розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишено без змін. Також, у справі Каракуця проти України, ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи. Європейський суд з прав людини наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Враховуючи вищевикладене та практику Європейського суду з прав людини, можна дійти до висновку, що Позивач знаючи, що в Центральному районному суді м. Миколаєва розглядалася справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП повинен був цікавилася ходом розгляду своєї справи. Таким чином, доводи Позивача про його необізнаність про факт позбавлення його права керування транспортними засобами не є підставою для скасування постанови серії ЕНА № 4504995 від 15.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Павловський В.А. позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримав та просив їх задовольнити. Також, зазначив, що у позивача ОСОБА_1 не було прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, адже останній не знав щодо прийнятого судом рішення про позбавлення його права керування строком на один рік.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Бережна Ю.А. в судовому засіданні просила суд залишити подану позовну заяву без задоволення та врахувати доводи, викладені у відзиві. Також, зазначила, що Постанова суду, якою Позивач позбавлений права керування транспортними засобами оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, є загальнодоступною, таким чином позивач повинен був цікавитися ходом розгляду своєї справи, тому доводи Позивача про його необізнаність про факт позбавлення його права керування транспортними засобами не є підставою для скасування постанови серії ЕНА № 4504995 від 15.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до частини 1 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.2.1.а ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, № 1306 (зі змінами та доповненнями), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Перевіряючи обгрунтованість позовних вимог, та заперечень на позов, суд бере до уваги те, що відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ч. 4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що постановою командира 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Толкачова Б.О. серії ЕНА № 4504995 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.04.2025, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. з підстав того, що 15.04.2025 року о 10:11 год. в м. Суми площа Покровська, 15А водій керуючи транспортним засобом LAND ROVER FREELANDER, номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», а саме зі смуги, яка дозволяє рух прямо здійснив поворот ліворуч та при перевірці документів було встановлено, що позбавлений права керування Центральним районним судом міста Миколаєва, справа № 490/5847/24, що зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi моделі Yi Car DVR 2902 та персональний нагрудний Motorola Solutions VB-400 471238, чим порушив п. 2.1 а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.09.2024 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

21.05.2025 р. позивачем до Миколаївського апеляційного суду подано апеляційну скаргу на постанову, винесену Центральним районним судом м. Миколаєва від 05.09.2024 року по справі № 490/5847/24, разом з якою подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Відповідно до копії постанови Миколаївського апеляційного суду від 04.06.2025 р. клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Павловського В.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Павловського В.А. залишено без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишено без змін.

Постановляючи свою постанову Миколаївський апеляційний суд погодився з наведеними заявником обставинами стосовно відсутності доказів повідомлення ОСОБА_1 про місто та час розгляду справи, що було встановлено при вирішенні клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, натомість ці обставини не є самостійною та достатньою підставою для скасування постанови судді першої інстанції, оскільки він дійшов правильних висновків щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. До того його право «Бути почутим судом» поновлено в апеляційній інстанції шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження, повідомлення про розгляд справи, в якому брав участь його захисник, який надав пояснення та був присутній при дослідженні судом доказів у справі. Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. У цій справі належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від огляду на стан такого сп`яніння як поліцейським, так і в медичному закладі, а доказів протилежного матеріали справи не містять. За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Так, доводи позивача про те, що він не був обізнаний про наявність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності від 05.09.2024 р. та позбавлення права керування, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови

З часу складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками поліції за ч.1 ст. 130 КУпАП і до винесення оскаржуваної постанови минуло більше дев`яти місяців і позивач не був позбавлений можливості добросовісно користуватись процесуальними правами, зокрема, вживати заходів, щоб дізнатись про наслідки складеного відносно нього протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, на момент винесення постанови стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.09.2024 р. набрала законної сили та постановою Миколаївського апеляційного суду від 04.06.2025 р. дане рішення суду залишено без змін, а тому дії працівників поліції щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідали вимогам закону.

При цьому, суд звертає увагу на те, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду.

З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, суд зауважує, що позивач передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї поведінки, але легковажно розраховував на їх відвернення, що доводить наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, та був притягнутий до адміністративної відповідальності на законних підставах. Вчинення позивачем порушення підтверджено належними і допустимими доказами, а постанова серії ЕНА № 4504995 від 15.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 20 400 грн. винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому скасуванню не підлягає.

Доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення

Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейський суд з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст. 139 КАС України та з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 12, 20, 77, 78, 79, 246, 268, 270, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини четвертої статті 286 КАС України.

Суддя: В.М. Алєксєєнко