Справа № 640/32773/20
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТ-БУД ЛТД" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з метою митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання контракту від 22.05.2019 №34-SB, укладеного між ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" і компанією "XINUA ELEKTRICAL CO.LTD OF GUANGDONG" (Китай), позивачем до Київської митниці 26.10.2020 подано електронну митну декларацію (надалі, також ЕМД) №UA100320/2020/631093, відповідно до якої митна вартість товару визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений статтею 58 Митного кодексу України (надалі, також МК України). Також до ЕМД №UA100320/2020/631093 долучено всі необхідні документи, які підтверджують митну вартість товару. Однак, 26.10.2020 від відповідача позивачу надійшло повідомлення №471233 в якому зазначено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення та запропоновано надати додаткові документи. Позивач вказує, що 26.10.2020 останнім було надано пояснення щодо неможливості надання додаткових документів у зв`язку з їх необов`язковістю для митного оформлення. На переконання ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД", надання таких пояснень зі сторони позивача було цілком достатньо для розмитнення товарів за першим (основним) методом, але не зважаючи на достатність наданих документів для визначення складових митної вартості, які заявлялись за ЕМД №UA100320/2020/631093, відповідач рішенням про коригування митної вартості товарів від 26.10.2020 №100320/2020/000250/2 (надалі, також оскаржуване рішення) визначив її за шостим (резервним) методом, мотивуючи таке рішення, тим що декларантом для митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення митної вартості товарів. Джерелом інформації для корегування митної вартості товарі слугувала ЕМД №UA100300/2020/416337 від 08.08.2020.
При цьому, ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" вважає, що жодних аргументів на підтвердження висновку відповідача щодо неповноти документів наданих для розмитнення товарів по ЕМД №UA100320/2020/631093 митним органом не надано, всі висновки та аргументи є надуманими і не відповідають дійсним обставинам. На переконання позивача митним органом не було враховано, що отримана з бази даних інформація про МД, на яку відповідач посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару дійсно було імпортовано до України. Окрім цього позивач наголошує, що митним органом не зазначено чи було застосовано останнім коригування митної вартості товарів по ЕМД на яку він посилається, як на джерело для коригування.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.54).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позов від 28.01.2021 №7.8-10/508, який разом із додатками надійшов до Окружного адміністративного суду міста Києва 04.02.2021 (а.с.58-93). Київська митниця Держмитслужби вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Митний орган зазначає, що 26.10.2020 до митниці ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" було подано ЕМД №UA100320/2020/631093 з метою здійснення митного оформлення товару електричні прилади. За доводами відповідача, під час перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, відповідно до статті 53 МК України містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зокрема, Київська митниця Держмитслужби стверджу, що пунктом 3.1 контракту від 22.05.2019 №34-SB передбачена попередня 20 процентна передоплата кожної партії товару, що поставляється, однак серед наданих на розгляд документів відсутнє документальне підтвердження здійснення зазначеного платежу та відсутня бухгалтерська документація що підтверджує виконання даного пункту контракту. Наявна довідка банку про сплату суми 11 493,4 доларів США йде в розбіжність із умовами пункту 3.1 контракту та інформацією наведеною в проформі-інвойсі XHUKR200611 від 17.06.2020 де зазначено про попередню плату 20% від суми інвойсу. Також, відповідач наголошує, що відповідно до пункту 4.1 контракту від 22.05.2019 №34-SB в інвойсі повинна бути відзначена дата відвантаження товару, проте в інвойсі XHUKR200611 від 17.06.2020 така дата відсутня. Окрім цього, за доводами митниці довідка про транспортні витрати від 13.10.2020 №664 надана Приватним підприємством "Транскарго" (надалі, також ПП "Транскарго"), в той час, як перевезення, згідно з даними СМР від 23.10.2020 №455, здійснено Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "ЦЕНТР ПЛЮС" (надалі, також ТОВ "Транспортна компанія "ЦЕНТР ПЛЮС"). Митний орган стверджує, що в поданих на розгляд митниці документах відсутні документи, які підтверджують числові значення складових витрат на транспортування, також відсутні договори або інші документи на підставі яких здійснюють свою діяльність ПП "Транскарго" та ТОВ "Транспортна компанія "ЦЕНТР ПЛЮС". Відповідач наголошує, що в наданих документах відсутні банківські документи про сплату сум водієві, або документи, які підтверджують витрати водія в процесі здійснення транспортування, відсутня інформація від перевізника про наявність або відсутність плати по страхуванню вантажу, якщо такі були. На переконання Київської митниці Держмитслужби зазначені розбіжності є досить суттєвими для визначення митної вартості, а саме її складових та розміру.
Окрім цього, відповідач стверджує, що в інвойсі від 17.06.2020 №XHUKR200611-3 відсутні реквізити банківських рахунків для перерахування коштів по ньому. Митниця переконана, що виходячи з самої суті цього документу та міжнародної комерційної практики, інформація про рахунки, на які повинні сплачуватись виставлені продавцем в інвойсі кошти за товар, має бути присутня в інвойсі, а відсутність рахунків в інвойсі ставить під сумнів вартість товару зазначену в ньому. Також, відповідач звертає увагу на те, що в наданих позивачем документах до митного оформлення відсутня інформація про вагу нетто товару, але позивач вказав в ЕМД вагу нетто у розмірі 3906,88 кг, що не підтверджується жодним поданим документом.
Митний орган наголошує, що в проформі вказана ціна за штуку товару 2.43 долари, а в інвойсі 2,2644 долари, при цьому такі документи датовані однією датою і митна вартість товару позивачем визначалась за ціною зазначеною в інвойсі. Відповідач переконаний, що наведена інформація ставить під сумнів цифрові значення які наводяться в інвойсі, що може свідчити про недостовірність декларування митної вартості.
З урахування зазначеного, відповідач просив у задоволення позовних вимог ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" відмовити.
Надалі, 12.02.2021 на адресу Київського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до справи додаткових доказів від 10.02.2021, в якому останній просив долучити до матеріалів справи рахунок на оплату від 13.10.2020 №2267 морської доставки контейнеру MRSU3059159, платіжне доручення від 30.11.2020 №2525 про оплату рахунку від 13.10.2020 №2267, пакувальний лист від 17.06.2020 (а.с.94-96).
Також, ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" подало до Окружного адміністративного суду міста Києва відповідь на відзив від 10.02.2021, яка зареєстрована в суді 12.02.2021 (а.с.98-101). Позивач наголошує, що згідно з частиною 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. За доводами ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" виконання умов контракту обома сторонами, а також відсутність зауважень один до одного з боку сторін, свідчить про досягнення між ними взаємної згоди щодо істотних умов такого контракту, а також про досягнення взаємної згоди про те, що поставка товару здійснюється згідно інвойсу (специфікацій). Окрім цього позивач наголошує, що Верховний Суд у своїй постанові від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18 зазначив про те, що надаючи оцінку умовам поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), суди виходили з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість.
Київська митниця Держмитслужби 19.02.2021 подала до Окружного адміністративного суду міста Києва заперечення від 17.02.2021 №7.8-10/919 (а.с.103-109). Митний орган стверджує, що позивач у відповіді на відзив жодним чином не аргументував чому відрізняються печатки Продавця на інвойсі і на контракті а також інформацію про неподання українського інвойсу з печаткою продавця, копію експертної декларації, сертифікат про проходження та щодо відсутності реквізитів банківських рахунків в інвойсі. Окрім цього, за доводами відповідача, позивач жодним чином не аргументував розбіжність інвойсу та проформи в частині вартісних показників товару.
Відповідно до положень абзаців другого-четвертого пункту 2 розділу ІІ Закону №2825-IX до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.
Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (надалі, також - Порядок №399).
Київська митниця Держмитслужби 24.03.2025 сформувала в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи заяву, в якій просила суд, враховуючи правову позицію митного органу викладену в відзиві на позов №7.8-10/508 від 28.01.2021 та запереченні №7.8-10/919 від 17.02.2021, відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзиви на позов, відповідь на відзив, заперечення та докази, наявні в матеріалах цієї адміністративної справи, встановив такі обставини.
Між "XINHUA ELECTRICAL CO., LTD OF GUANGDONG" країна реєстрації КНР, в особі директора Peter Luo (надалі, також продавець) та ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" в особі Ігоря Сопельника (надалі, також покупець) укладено контракт №34-SB від 22.05.2019 (надалі, також контракт). Пунктом 1 контракту передбачено, що продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за кількістю, асортиментом і вартістю узгоджений сторонами в інвойсі щодо кожної поставки (а.с.15-17).
Пунктом 2.1. контракту встановлено, що ціна на кожну конкретну партію товару визначається в інвойсі, встановлені в USD (а.с.15).
Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 контракту покупець повинен оплатити банківським переказом 20% передоплати від загальної суми Інвойсу і баланс 80% після отримання копії коносаменту. Оплата може здійснюватися на інших умовах, про які окремо зазначається в інвойсах до кожної партії товару.
ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" придбало у XINHUA ELECTRICAL CO., LTD OF GUANGDONG товари, а саме:
- Товар №1 - LED Lamp LEBRON L-CL-WAVE, 30W, 4100K, 2100Lm, d 380mm, у кількості 1200 штук, ціна 2,6437 USD, сума 3172,44 USD, товарна марка Lebron;
- Товар №2 - LED Lamp LEBRON L-CL-TWIST, 30W, 4100K, 2100Lm, d 380mm, у кількості 1400 штук, ціна 2,6437 USD, сума 3 701,18 USD, товарна марка Lebron;
- Товар №3 - LED Lamp LEBRON L-CL-GRAFIT, 18W, 4100K, 1260Lm, d 240mm, у кількості 2100 штук, ціна 1,7937 USD, сума 3766,77 USD, товарна марка Lebron;
- Товар №4 - LED Lamp LEBRON L-CL-GRAFIT, 24W, 4100K, 1680Lm, d 310mm, у кількості 1512 штук, ціна 2,2644 USD, сума 3423,77 USD, товарна марка Lebron,
на загальну суму 14 064,16 USD.
На підтвердження вказаної обставини позивачем до митного оформлення представлено інвойс від 17.06.2020 №XHUKR200611-3(а.с.20).
Надалі, ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" 26.10.2020 подано до Київської митниці Держмитслужби ЕМД №UA100320/2020/631093, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: електричні освітлювальні прилади, такі що підвішуються або закріплюються на стелі або стінах будівель з комбінованих матеріалів, для використання з світлодіодними лампами, не містять передавачів та приймачів: LED св-к LEBRON L-CL-WAVE, 30W, 4100K, 2100Lm, О380mm, у кількості 1200 штук; LED св-к LEBRON L-CL-TWIST, 30W, 4100K, 2100Lm, О380mm, у кількості 1400 штук; LED св-к LEBRON L-CL-GRAFIT, 18W, 4100K, 1260Lm, О240mm, у кількості 2100 штук; LED св-к LEBRON L-CL-GRAFIT, 24W, 4100K, 1680Lm, О310mm, у кількості 1512 штук, торгівельної марки - Lebron, виробник - XINHUA ELECTRICAL CO., LTD OF GUANGDONG, країна виробництва CN (а.с.11 - зворотній бік а.с.11).
В зазначеній митній декларації декларант самостійно визначив митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а саме згідно з інвойсом від 17.06.2020 №XHUKR200611-3, за ціною 14 064,1600 USD.
Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено:
- рахунок-фактуру (проформа інвойс) від 17.06.2020 №XHUKR200611;
- рахунок-фактуру (інвойс) від 17.06.2020 №XHUKR 200611-3;
- автотранспортну накладну від 23.10.2020 №455;
- декларацію про походження товару від 17.06.2020 №XHUKR 200611-3;
- банківський платіжний документ від 10.07.2020 №200710/000327910;
- банківський платіжний документ від 20.10.2020 №201020/000364537;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 13.10.2020 №664;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору від 09.06.2020 №1;
- зовнішньоекономічний договір (коносамент) купівлі-продажу від 22.05.2019 №34-SB;
- договір (контракт) про перевезення від 15.06.2017 №06/17-2017.
Перелік зазначених документів міститься у графі 44 електронної митної декларації за №UA100320/2020/631093 від 26.10.2020 (а.с.11-зворотний бік а.с.11).
Позивач, у відповідь на зазначене повідомлення подав заяву від 26.10.2020 №26/10, в якій зазначив таке: "Стосовно зауважень щодо передоплати в розмірі 20% повідомляємо, наявна довідка з банку не йде в ро збіжність згідно з умовами п.3.1 контракту 34-SB, оскільки містить посилання на 2 проформи інвойсу ХHUKR200611 від 17.06.2020 та ХHUKR200621 08.07.2020. В даному випадку товари були частково відвантажені згідно з проформою XHUKR200611 від 17.06.2020 та відповідно до цієї проформи була зроблена передоплата за товар, про що свідчить банківський платіжний документ від 10.07.2020 р. Згідно з цим платіжним документом була вчинена оплата і за інші партії товару, які плануються до ввезення, про що свідчить посилання на ще одну проформу. Додатково повідомляємо, що ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" не порушує умови, зазначені в п.3.1 контракту 34-SB, а робить комбіновані оплати за декілька партій товару за для зручності проведення банківських операцій та розрахунків. Зауваження митниці з цього приводу вважаємо безпідставними.
Стосовно зауважень щодо зазначеної дати відвантаження товару повідомляємо, до обчислення складових митної вартості це немає жодного стосунку.
Стосовно зауважень митниці щодо довідки про транспортні витрати та розбіжностей в реквізитах перевізних документів повідомляємо: умовами поставки товарів згідно з контрактом 34-SB та інвойсом XHUKR200611-3 є умови FOB, згідно з даними умовами вартість додається до морського порту, що й було зроблено декларантом, витрати від морського порту до митного терміналу призначення до складових митної вартості в даному випадку не додаються, дані зауваження митниці також є безпідставними.
Щодо подання додаткових документів повідомляємо наступне:
1 Транспортні (перевізні документи) було подано разом з МД,
2. Інші платіжні (бухгалтерські) документи надати не маємо можливості,
3. Товар не підлягає ліцензуванню;
4. Страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування надати не маємо можливості оскільки товар додатково не страхувався, експедиторська винагорода не сплачувалась;
5. Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів не проводились, інформацією біржових організацій про вартість товару або сировини не володіємо.
6. Ліцензійні платежі, не здійснювались. » (а.с.14).
У відповідності до графи 33 коментованого рішення: "На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі - МКУ, Кодекс), п. 441 ст. 44. Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією від 20.10.2020 №UA100320/2020/631093 (далі МД) встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містить достовірних та об`єктивних відомостей (містять розбіжності), які б підтверджували числові значення, в саме:
1) згідно п. 3.1 контракту від 22.05.2010 №34-SB попередня 20 процентна предоплата кожної партії товару, що поставляється серед наданих на розгляд документів відсутнє документальне підтвердження здійснення зазначеного платежу та відсутня бухгалтерська документація що підтверджує факт проплати та виконання даного пункту контракту. Наявна довідка банку про проплату суми 11 403,4 дол США йде в розбіжність із умовами п. 3.1. контракту та інформації наведеної в проформі-інвойсі ХHUKR200011 від 17.06.2020 де зазначено про попередню проплату 20% від суми інвойсу.
2) Відповідно до п. 4.1 контракту від 22.05.2019 №34-SB в інвойсі повинна бути відзначена дата відвантаження товару, в інвойсі ХHUKR200611-3 від 17.06.2020 зазначена дата відсутня.
3) довідка про транспортні витрати від 13.10.2020 №664 надана ПП "Транскарго", а саме перевезення, згідно даних СМР від 23.10.2020 №455 здійснено ТОВ "Транспортна компанія "ЦЕНТР ПЛЮС". В поданих на розгляд митниці відсутні документи, які підтверджують числові значення складових витрат на транспортування, також відсутні договори або інші документи на підставі яких здійснюють свою діяльність ПП "Транскарго" та ТОВ "Транспортна компанія "ЦЕНТР ПЛЮС" та на яких умовах. Відсутні банківські документи про проплату сум водієві, або документи, які підтверджують витрати водія в процесі здійснення транспортування. Відсутня інформація від перевізника про наявність або відсутність проплат по страхуванню вантажу, якщо такі були. Разом з тим, повідомляємо, при заявленні декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс "FОВ-Lelius", як це зазначено у вказаній МД, відповідно до частини 2 статті 53 МК України, декларантом для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599. Отже надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК. України з поданих документі неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.
З метою підтвердження числового значення заявленої митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог частин 2, 3 ст.53, ст. 54, ст. 57 МКУ додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.
Також, декларанту повідомлено про можливість за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої вартості товару відповідно до частини 6 статті 53 МКУ.
Згідно частини 2 статті 58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при обчисленні. Також, відповідно до частини 6 статті 54 Кодексу митний орган може відмовити у заявленій декларантом митній вартості у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Кодексу або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Кодексу.
У зв`язку із зазначеним, керуючись положеннями частини 6 статті 54 та частиною 2 статті 58 Кодексу, заявлену декларантом митну вартість за ціною договору щодо товарів які імпортуються визнати не можливо.
Посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до ч.4 ст.57 МКУ. Жодних вимог у порядку ч.6 ст. 55 МКУ від декларанта не надходило.
За результатами проведення консультації встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентифікованих/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст.ст. 50, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору.
Методи визначення митної вартості 2в та 2г на основі віднімання та додавання вартостей не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами ст.ст. 62, 63 МК Українки, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було.
Натомість у митного органу наявна інформація, що відповідає ч.2 ст. 64. МК. України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій консульта додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано.
Джерело інформація, яким користувався митний орган при здійснений контролю за правильністю визначення митної вартості товару: товар №1 митна декларація від 18.08.2020 №UA100300/2020/416337 (вартість товару згідно джерела інформації - 4.64 дол. США/кг).
Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використання способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Рішення винесено без урахуванням термінів, передбачених ст. 53 МК України, на письмове прохання суб`єкта ЗЕД від 26.10.2020 №26/10.

Декларант має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом.

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті,

Декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідне до глави в цього Кодексу або до суду.".

Також, Київська митниця Держмитслужби оформила картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.10.2020 №100320/2020/00339, якою у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено (а.с.10-зворотний бік а.с.10).

Згідно з даними картки причиною відмови слугувало: "Прийняття рішення про коригування митної вартості №UA00320/2020/000250/2 від 26.10.2020, п. 6 ст. 54, ст.256, п.11 ст.264 Митного кодексу України (Закон України від 13/03/2012 №4495-VI), потреба внести зміни до гр. 12, 45, 46, 43, 47, В, 44 МД."

Вважаючи протиправним рішення Київської митниці Держмитслужби про корегування митної вартості товарів від 26.10.2020 №100320/2020/00250/2, позивач звернувся до суд за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012.

Митне оформлення, відповідно до частини 1 статті 248 МК України, розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).

Положеннями статті 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант який заявляє митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Кодексу слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.

Так, згідно зі статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Із наведених положень вбачається, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає, що ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" 26.10.2020 подано до Київської митниці Держмитслужби ЕМД №UA100320/2020/631093.

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено:

- рахунок-фактуру (проформа інвойс) від 17.06.2020 №XHUKR200611;

- рахунок-фактуру (інвойс) від 17.06.2020 №XHUKR 200611-3;

- коносамент від 04.09.2020 №G;

- автотранспортну накладну від 23.10.2020 №455;

- декларацію про походження товару від 17.06.2020 №XHUKR 200611-3;

- банківський платіжний документ від 10.07.2020 №200710/000327910;

- банківський платіжний документ від 20.10.2020 №201020/000364537;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 13.10.2020 №664;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору від 09.06.2020 №1;

- зовнішньоекономічний договір (коносамент) купівлі-продажу від 22.05.2019 №34-SB;

- договір (контракт) про перевезення від 15.06.2017 №06/17-2017.

Однак, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації, Київською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA00320/2020/000250/2 від 26.10.2020, яким митну вартість товару скориговано з 14 064,1600 USD на 18 127,92 USD (а.с.9-зворотній бік а.с.9).

Стосовно доводів Київської митниці Держмитслужби зазначених у оскаржуваному рішенні як підстави для корегування митної вартості товарів, суд вважає за необхідне відмітити наступне.

1). Щодо доводів відповідача про те, що згідно з пунктом 3.1 контракту від 22.05.2010 №34-SB попередня 20 процентна передоплата кожної партії товару, що поставляється серед наданих на розгляд документів відсутнє документальне підтвердження здійснення зазначеного платежу та відсутня бухгалтерська документація що підтверджує факт сплати та виконання даного пункту контракту, а наявна довідка банку про сплату суми 11 403,4 дол США йде в розбіжність із умовами пункту 3.1. контракту та інформації наведеної в проформі-інвойсі ХHUKR200011 від 17.06.2020 де зазначено про попередню сплату 20% від суми інвойсу, суд зазначає таке.

Так, справді, згідно з банківським платіжним документом, ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" перераховано на рахунок XINHUA ELECTRICAL CO., LTD OF GUANGDONG 11 493,4 USD (а.с.21), тобто суму значно більшу, аніж 20% від суми зазначеної у інвойсі.

Водночас, позивач під час митної консультації повідомив відповідачу, що в зазначеному платіжному документі міститься посилання на 2-і проформи інвойсу ХHUKR200611 від 17.06.2020 та ХHUKR200621 від 08.07.2020. Згідно з цим платіжним документом проведено оплату й за інші партії товару, які плануються до ввезення, про що свідчить посилання на ще одну проформу. Позивач зазначив, що робить комбіновані оплати за декілька партій товару задля зручності проведення банківських операцій та розрахунків (а.с.14).

Суд зазначає, що у коментованому платіжному документі дійсно міститься посилання на два інвойси від 17.06.2020 №ХHUKR200611 та від 08.07.2020 №ХHUKR200621, окрім цього у цьому ж документі міститься і посилання на контракт №34-SB від 22.05.2019 (а.с.21).

Також, суд зазначає, що у відповідності до правових висновків Верховного Суду, сформованих в постанові від 03.04.2018 у справі №809/322/17 (адміністративне провадження №К/9901/44032/18) і від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823 (адміністративне провадження №К/9901/34404/19), за змістом якого квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто, прямого зв`язку між відомостями із квитанції/платіжного доручення та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення/чеку тощо не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Водночас, суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, згідно з якою посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

З огляду на викладене, суд вважає такі доводи відповідача безпідставними.

2). Стосовно тверджень митниці, про те що відповідно до пункту 4.1 контракту від 22.05.2019 №34-SB в інвойсі повинна бути відзначена дата відвантаження товару, а в інвойсі №ХHUKR200611-3 від 17.06.2020 зазначена дата відсутня, суд керується наступним.

Так, дійсно в інвойсі від 17.06.2020 №ХHUKR200611-3 відсутня дата відвантаження товару.

В той же час, відповідно до частини 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

На переконання суду, відсутність в інвойсі від 17.06.2020 №ХHUKR200611-3 відомостей про дату відвантаження товару жодним чином не впливає на числові значення заявленої митної вартості.

Таким чином, суд відхиляє такі твердження митного органу, як помилкові.

3) Стосовно доводів відповідача, про те, що довідка про транспортні витрати від 13.10.2020 №664 надана ПП "Транскарго", а саме перевезення, згідно даних СМР від 23.10.2020 №455 здійснено ТОВ "Транспортна компанія "ЦЕНТР ПЛЮС", суд зазначає таке.

Відповідно до пояснення, наданого позивачем під час митної консультації, умовами поставки товарів згідно з контрактом №34-SB від 22.05.2019 та інвойсом №XHUKR200611-3 є умови FOB, згідно з даними умовами вартість додається до морського порту, що й було зроблено декларантом, витрати від морського порту до митного терміналу призначення до складових митної вартості в даному випадку не додаються (а.с.14).

Також, позивач у позовній заяві стверджує, що ТОВ "Транспортна компанія "ЦЕНТР ПЛЮС" здійснювало перевезення саме в межах України.

За змістом наявного у матеріалах справи коносамента від 04.09.2020 №G доставка товару здійснювалася ПП "Транскарго" до порту Південний (а.с.27).

У відповідності до довідки №664, виданої ПП "Транскарго" 13.10.2020 транспортні витрати по коносаменту №G від 04.09.2020, по доставці вантажу (контейнер: MRSU3059159, вага брутто 4200,95 кг) на адресу ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" від місця завантаження (на умовах FOB Leliu) до митного кордону України (Морський торговий порт Южний) складають 60 375,00 грн.

"Free on board/Франко-борт" (FOB) відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" від 01.01.1990 №23 означає, зобов`язання щодо поставки вважається виконаним після того, як товар передано через поручні судна в погодженому порту відвантаження. Це означає, що покупець повинен нести всі витрати і ризики загибелі або пошкодження товару від цього моменту.

Справді, в матеріалах справи наявна міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №455 в графах 16 та 23 якої міститься відтиск прямокутного штампу ТОВ "Транспортна компанія "ЦЕНТР ПЛЮС" (а.с.28).

В той же час, згідно з графою 4 коментованої накладної "место и дата погрузки груза" місцем завантаження товару є ООО "ТИС-КТ" (а.с.28).

Відповідно до відомостей з офіційного веб-сайту "TIS", ТІS-контейнерний термінал найглибоководніший та один із найтехнологічніших контейнерних терміналів в Україні, що знаходиться за адресою вул. Олексія Ставніцера, буд. 50 с. Визирка, Одеська область, Україна, 67543 (https://www.tis.ua/).

Згідно з відомостями з офіційного сайту Морського торгівельного порту Південний, останній знаходиться за адресою: 65481, Україна, Одеська область, м. Південне, вул. Берегова, 13 (https://www.port-yuzhny.com.ua/).

Таким чином, беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що ПП "Транскарго" здійснило перевезення вантажу до Морського торгового порту Південний, а ТОВ "Транспортна компанія "ЦЕНТР ПЛЮС" після завантаження товару в ТІS-контейнерний термінал, здійснювало перевезення такого товару в межах України.

Суд наголошує, що відповідно до пункту 5 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Окрім цього, за висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14, якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, беручи до уваги викладене вище по тексту судового рішення, суд зазначає, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію щодо транспортування товару та транспортних витрат.

З приводу, інших доводів Київської митниці Держмитслужби наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, суд вказує на таке.

Так, в інвойсі від 17.06.2020 №XHUKR200611-3 відсутні реквізити банківських рахунків для перерахування коштів.

В той же час, митним кодексом чи будь-яким іншим нормативно-правовим документом не встановлено вимог до такого документу як Інвойс. Інвойс - у міжнародній комерційній практиці документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів і послуг, їхню кількість та суму коштів, яку покупець має за них сплатити. Посилання в Інвойсі на специфікацію або будь-який інший документ не є обов`язковим, крім того це є невиправданим, оскільки посилання саме на контракт є основоположною вимогою, що дає змогу ідентифікувати на підставі чого здійснюється митне оформлення товарів. На переконання суду наявність чи відсутність в рахунку-фактурі певних відомостей (реквізитів) не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі дані.

Аналогічний правовий висновок з цього питання викладено у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 у справі № 821/829/18 (адміністративне провадження №К/9901/5724/19), від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17 (адміністративне провадження №К/9901/48422/18).

Суд звертає увагу, що у відповідності до підпункту 3.3 пункт 3 контракту №34-SB від 20.05.2019 покупець здійснює оплату шляхом банківського переказу грошових коштів на банківський рахунок продавця, вказаний у зазначеному підпункту (а.с.15).

З огляду на що, суд вважає такі доводи відповідача безпідставними.

Стосовно тверджень відповідача про різницю в ціні товару зазначеній у рахунку-проформи та інвойсі суд зазначає, таке.

Справді вартість за одиницю товару зазначена в проформі-рахунку від 17.06.2020 №XHUKR200611 відрізняється від вартості однієї одиниці товару вказаної у інвойсі від 17.06.2020 №XHUKR200611-3.

Однак, суд звертає увагу, що за змістом контракту №34-SB від 20.05.2019 інвойс означає невід`ємний документ до Контракту, в якому сторони погоджують асортимент, кількість ціну за одиницю, загальну вартість та умови кожної поставки товару, і має силу специфікації (а.с.15-17).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 контракту №34-SB від 20.05.2019 ціна за кожну конкретну партію товару визначається в інвойсі, встановлені в USD.

Згідно з підпунктами 3.1 та 3.2 пункту 3 контракту №34-SB від 20.05.2019 покупець повинен оплатити банківським переказом 20% передоплати від загальної суми Інвойсу і баланс 80% після отримання копії консаменту. Оплата може здійснюватися на інших умовах, про які окремо зазначається в інвойсах до кожної партії товару.

Таким чином, із наведено слідує, що згідно з контрактом укладеним між XINHUA ELECTRICAL CO., LTD OF GUANGDONG" та ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" ціна товару визначається в інвойсі та оплата товару повинна здійснюватися саме відповідно до інвойсу, а не проформи-рахунку.

Також, суд звертає увагу, що позивач у поясненнях від 24.02.2021 зазначив, що "В розумінні дій продавця товару рахунок-проформа, попередній рахунок і виписується на орієнтовну вартість товару, а рахунок-фактура (інвойс) вже на остаточно сформовану партію товару і вартість товару, могли змінитись в силу перемовин" (а.с.110).

Справді, проформа-рахунок №XHUKR200611 та інвойс №XHUKR200611-3 датовані однією датою 17.06.2020. В той же час, в інвойсі №XHUKR200611-3 міститься посилання на проформу-рахунок №XHUKR200611, що свідчить про те, що інвойс було складено вже після складення проформи-рахунку №XHUKR200611.

Окрім цього, згідно з відомостями проформи-рахунку №XHUKR200611 від 17.06.2020 умовами поставки визначено FOB Shunde, Chinа, а відправлення з: Shunde, China, в той час як в інвойсі №XHUKR200611-3 від 17.06.2020 умовами поставки визначено FOB, Leliu, Chinа, а відправлення з: Leliu, China.

У відповідності, до коносаменту наявного в матеріалах справи від 04.09.2020 №G портом завантаження товару є Leliu, China (а.с.27), що свідчить про те, що умови поставки справді змінювалися, і така здійснювалась на умовах передбачених інвойсом №XHUKR200611-3.

Більше того, слід звернути увагу, що по-перше, відповідачем під час проведення митної консультації із позивачем такі, обставини не були зазначені, як зауваження до ЕМД №UA100320/2020/631093, що позбавило декларанта об`єктивної можливості подати пояснення та додаткові документи стосовно таких обставин.

По-друге, суд наголошує, що такі обставини, не були підставою для прийняття оскаржуваного рішення, а відповідач у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив жодним чином не пояснює причини не визначення у оскаржуваному рішенні як передумови для виникнення сумнівів щодо відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей про ціну, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за цей товар, таких обставин.

Таким чином, суд не знайшов фактичних і юридичних підстав вважати, що подані декларантом 26.10.2020 до митного оформлення документи за назвою і змістом не відповідали вимогам пунктів 1-4 частини другої статті 53 МК України.

З приводу використання джерелом інформації для коригування митної вартості товару ЕМД №UA100300/2020/416337 від 18.08.2020, суд зазначає таке.

По-першу, суд звертає увагу на суперечливість висновків відповідача у спірному рішенні. Так, відповідач спочатку робить висновок про неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме 2б з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, після чого посилається на джерело інформації для коригування митної вартості, а саме на ЕМД №UA100300/2020/416337 від 18.08.2020.

По-друге, суд наголошує, що у спірному рішенні відповідач не виконав обов`язку щодо наведення порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Наявність лише посилання на ЕМД №UA100300/2020/416337 від 18.08.2020, на підставі якої митна вартість була взята за основу для визначення спірної митної вартості без наведення пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо не може бути обґрунтованою підставою для коригування митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а зазначив, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. Чого, однак, зроблено не було.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 08.02.2019 у справі №825/648/17 (№ К/9901/16592/18) та від 24.12.2020 справі №804/4906/15.

Водночас суд зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю аналогічних чи подібних товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників ЄАІС. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач спирався не на документи, подані декларантом до митного оформлення, а на вже наявну в митному органі цінову інформацію.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

По-третє, окрім того, що відповідач не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, останній не надав суду і копію ЕМД №UA100300/2020/416337 від 18.08.2020 на підставі якої було здійснено корегування митної вартості товарів.

У зв`язку із зазначеним, суд не може самостійно здійснити аналіз ЕМД №UA100320/2020/631093 від 26.10.2020, поданої позивачем до митного оформлення, та ЕМД №UA100300/2020/416337 від 18.08.2020, на підставі якої було здійснено корегування митної вартості товарів, та встановити відповідність задекларованого позивачем товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, зокрема в частині обсягу партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Також, не можливо встановити за яким методом визначена вартість товару за ЕМД №UA100300/2020/416337 від 18.08.2020 на підставі якої було здійснено корегування митної вартості товарів, та чи не скоригована вартість товару представленого до митного оформлення за такою ЕМД.

По-четверте, суду є незрозумілим використання для митного корегування ЕМД №UA100300/2020/416337 від 18.08.2020 згідно з якою вартість товарів розрахована за принципом "ціна за кілограм", а саме, згідно з спірним рішенням "вартість товару згідно джерела інформації 4,64 дол. США/кг" (зворотній бік а.с.9), в той час, як у відповідності до інвойсу від 17.06.2020 №XHUKR200611-3 та умов контракту №34-SB від 22.05.2019 розрахунок вартості товару, що представлено для митного оформлення позивачем здійснено у вимірі "ціна за штуку".

Суд наголошує, що згідно з спірним рішенням загальна сума розрахована за принципом "ціна за кілограм", зокрема 4,6400*39006,88(вага нетто) = 18 127,92 USD.

При цьому, суд звертає увагу, що сам же відповідач у відзиві на позовну заяву вказує "в наданих позивачем документах до митного оформлення відсутня інформація про вагу нетто товару, але позивач вказав в митній декларації вагу нетто у розмірі 3906,88 кг, що не підтверджується жодним поданим документом" (а.с.65) і сам же використовує, не підтверджену на переконання останнього жодним документом вагу нетто, для обчислення митної вартості товару.

Більше того, як свідчить знімок екрану "screenshot" наданий відповідачем разом із відзивом на позовну заяву (а.с.77) під час пошуку ЕМД з подібними/ідентичними товарами для коригування митної вартості товарів представлених для митного оформлення позивачем, в розділі "ціна та опис товару в ВМД" вказано вага нетто в кілограмах 3906,88000000, та митна вартість за кілограм 4.146077 USD, а в розділі "умови запиту" серед критеріїв за якими здійснюється пошук проставлено відмітку "100 найдешевших (за кг)".

Таким чином відповідачем не доведено на підставі чого, яких документі та за яким принципом визначено митну вартість в кілограмах в розмірі 4.146077 USD, в той час як згідно з наданими позивачем до митного оформлення документами ціна визначалася за принципом "ціна за штуку" та відсутня інформація про "ціну за кілограм".

Більше того, суд наголошує, що відповідач не надав суду жодних пояснень, з яких підстав товар, задекларований позивачем, що має різні кількісні та якісні характеристики, розмитнений загалом, виходячи із загальної ваги всієї партії товару.

За огляду на вищенаведене та встановлені обставини в справі, суд констатує, що при визначенні скоригованої вартості товару, що представлений до митного оформлення, відповідач знівелював різницю в якісних, кількісних показника товару, що завозився позивачем, визначивши загальну вартість товару на підставі ваги нетто.

Окремо, суд вважає за потрібне звернути увагу на положення пункту 2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, за змістом яких, у рішенні про коригування органом доходів і зборів у графі 33, серед іншого вказується:

- посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо;

- у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Суд зазначає, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16.

Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи, в своїй сукупності, не підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованих електричних освітлювальних приладів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за них, та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Водночас, згідно із положеннями частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням усіх вищенаведених обставин, правових положень та висновків суду, оскаржуване рішення про коригування заявленої митної вартості товару, в порушення вимог частини 2 статті 55 МК України, не містить:

- належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

- наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

- належного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що спірні рішення відповідача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, з урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" підлягають задоволенню.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову в загальному розмірі 2102,00 гривні, підтвердженням чого є наявне в матеріалах справи платіжне доручення №2931 від 03.12.2020 (а.с.50).

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).

Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 102,00 гривні.

Оцінюючи зміст, обсяг і вартість послуг за надання правової допомоги, витрати на яку просить позивач стягнути в розмірі 3 000,00 гривень, суд керується наступним правовим регулюванням та доказами, наявними в матеріалах справи.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту залучення адвоката і понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 гривень, позивачем долучено:

- договір про надання професійної правової допомоги від 29.10.2020 №09-10/20 укладений між "Адвокатським бюро "ВІКТОР ВАСИЛЬЦОВ І ПАРТНЕРИ" , в особі керуючого Васильцова Віктора Михайловича (надалі, також Адвокатське бюро), що діє на підставі статуту і ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" (а.с.41-43);

- найменування послуг (додаток 1 до договору від 29.10.2020 №09-10/20) (а.с.44);

- акт надання послуг від 21.12.2020 (додаток 2 до договору від 29.10.2020 №09-10/20) з описом робіт, виконаних Адвокатським бюро (а.с.25);

- платіжне доручення від 09.12.2020 №3037 (а.с.45/а);

- договір про надання професійної правової допомоги від 29.10.2020 №09-10/1/20 укладений між "Адвокатським бюро "ВІКТОР ВАСИЛЬЦОВ І ПАРТНЕРИ", в особі керуючого Васильцова Віктора Михайловича, що діє на підставі статуту і адвокатом Бакаєвим Олександром Сергійовичем, що здійснює адвокатську діяльність як самозайнята особа адвокат на підставі свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю серії СМ №000547 від 01.10.2018, виданого Радою адвокатів Сумської області (а.с.46-47);

-ордер на надання правової допомоги від 25.03.2025 серії ВМ №1064048 (а.с.135).

Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що згідно з актом надання послуг від 21.12.2020, Адвокатським бюро, надано наступні послуги, згідно умов договору від 29.10.2020 №09-10/20:

- ознайомлення з документами, наданими замовником в електронному та печатаному вигляді, які стали підставою для винесення рішення про коригування митної вартості товару та виготовлення копій таких документів для сторін судового провадження (20 грн/стор.) 50 стор. * 50 грн = 1000,00 грн (6 годин) (пункт 1);

- проведення індивідуальної консультації з клієнтом в офісі адвокатського бюро з наданням професійного юридичного висновку з посиланням на законодавства та судову практику, аналіз та підготовка юридичного висновку на підставі зібраних документів щодо застосування законодавства України по скасуванню рішень про коригування митної вартості товару, що імпортується, аналіз судових рішень України з аналогічних питань Європейського суду з прав людини (10 годин) 1000,00 грн (пункт 2);

- складання позовної заяви незалежно від об`єму документів та подача до суду (8 годин) 1000,00 грн (пункт 3).

Факт оплати позивачем послуг (фактичного понесення витрат) за надання правничої допомоги Адвокатським бюро в розмірі 3000,00 гривень, підтверджується платіжним дорученням від 09.12.2020 №3037 (а.с.45/а).

Позивачем надані належні документи в частині понесення останньою витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 гривень, що дає підстави для вирішення судом питання про відшкодування витрат на користь ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД".

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134КАС України).

Положеннями частини 6 статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд звертає увагу на те, що розгляд даної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.

Відповідно до частини другої статті 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справ.

Таким чином, дана справа відноситься до справ незначної складності, а тому не потребує значних зусиль для підготовки позовної заяви та доказів до неї.

При цьому, суд зазначає, що зібрані представником позивача та подані суду докази не становили значний обсяг та в своїй основі складалися з тих документів, які були долучені відповідачем в процесі розгляду справи.

Поряд із вказаним, в даному випадку, суд враховує висновки викладені Верховним Судом у постанові від 23.12.2021 у справі №520/11348/2020, за змістом яких суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків:

"74. Водночас колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

75. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

76. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним."

З огляду на вищевказане, суд переконаний, що розмір витрат на правничу допомогу, заявлений до відшкодування за рахунок відповідача, є співмірним із складністю і характером даної справи.

Підсумовуючи свої аргументи і мотиви, суд вважає справедливим відшкодування позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 гривень, які також підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про корегування митної вартості товарів від 26.10.2020 №100320/2020/000250/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ - 43337359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТ-БУД ЛТД" (ЄДРПОУ - 41089394) сплачений судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 (нуль) копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ - 43337359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТ-БУД ЛТД" (ЄДРПОУ - 41089394) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "СВІТ-БУД ЛТД", адреса: вул. Привокзальна, буд. 1-А, м. Шостка, Сумська обл., 41100, код ЄДРПОУ - 41089394;

відповідач: Київська митниця Держмитслужби: бульв. Вацлава Гавела, 8А, м. Київ, 03124, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.