Справа № 607/17709/22
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 607/17709/22 пров. № А/857/25385/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Затолочного Віталія Семеновича, судді Судової-Хомюк Наталії Михайлівни у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року про відмову у прийнятті звіту про виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року про відмову у прийнятті звіту про виконання судового рішення у справі № 607/17709/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 серпня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Затолочний В.С., судді: Судова-Хомюк Н.М., Пліш М.А.

12 та 13 серпня 2025 року Толокова Т.І. подала заяви про відвід суддів Затолочного В.С. та Судової-Хомюк Н.М. від розгляду справи № 607/17709/22.

В обґрунтування цих заяв ОСОБА_1 зазначає, що оскільки у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 у справі № 607/17709/22 (апеляційне провадження А/857/34838/24) головуючим суддею Затолочним В.С. вже було надано оцінку обставинам виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023. Також, 20.05.2025 Восьмим апеляційним адміністративним судом розглянуто три апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у справі №607/17709/22 (апеляційні провадження А/857/10196/25, А/857/12026/25, А/857/16791/25 під головуванням судді Судової-Хомюк Наталії Михайлівни та члена колегії Затолочного Віталія Семеновича. За таких обставин, вказує, що аргументовано висловлює повну недовіру означеним суддям.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року визнано заявлений відвід суддів у складі Затолочного Віталія Семеновича та Судової-Хомюк Наталії Михайлівни від розгляду справи № 607/17709/22 необґрунтованим. Питання про вирішення відводу передано судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 серпня 2025 року, вказану справу передано для вирішення питання про відвід на розгляд складу колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя Заверухи О.Б., судді Гінда О.М., Ніколін В.В.

За правилами ч. 8 ст. 40 КАС України вирішення питання про відвід здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про відвід суддів в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що у задоволенні вказаної заяви необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст. 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як на підставу для відводу суддів Затолочного В.С., Судової-Хомюк Н.М. заявник посилається на приписи статті 36 КАС України нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

Проте, слід звернути увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддями принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас, як вказано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно, не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Із заяви про відвід слідує, що ОСОБА_1 обґрунтовує відвід суддям Затолочному В.С. та Судовій-Хомюк Н.М. у зв`язку з тим, що ці суддів вже надавали оцінку обставинам виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023, що викликає у неї до них недовіру.

Розглянувши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для відводу суддів, визначені статтями 36, 37 КАС України, і заявником не наведено жодних обґрунтувань щодо наявності підстав для відводу колегії суддів, які можна було відносити до інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів.

Як слідує із поданих заяв про відвід, підставою їх подання слугувало ухвалення постанов від 23.01.2025 та 20.05.2025 у справі № 607/17709/22, якими вирішувались питання судового контролю за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023.

Однак, на переконання колегії суддів, судові рішення, прийняті в іншому апеляційному провадженні щодо розгляду різних звітів про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023, не можуть вважатися обставиною, яка викликає сумнів у безсторонності судді та бути підставою для відводу.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України питання дотримання колегією суддів норм процесуального права під час розгляду конкретної адміністративної справи не може бути предметом з`ясування в межах вирішення питання про відвід.

Водночас, не можуть бути підставою для відводу суддів заяви, які містять тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до заяв долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, у заяві відсутні будь-які обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів при розгляді цієї справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що обставини наведені заявником у заявах про відвід суддів Затолочного Віталія Семеновича та Судової-Хомюк Наталії Михайлівни не можуть свідчити про упередженість, необ`єктивність та певну зацікавленість суддів у розгляді вказаної справи, а тому не є підставою для задоволення заяви про відвід.

Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості колегії суддів судом не встановлено.

Враховуючи викладене, в задоволенні заяви про відвід колегії суддів слід відмовити.

Керуючись ст. 36, ст. 37, ст. 38, ст. 39, ст. 40, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Затолочного Віталія Семеновича, судді Судової-Хомюк Наталії Михайлівни у справі № 607/17709/22 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін