Справа № 128/422/25
Суддя: Войницька Т. Є.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/422/25
Провадження №2-а/930/23/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Поліщук Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, мотивуючи його тим, що 02.11.2024 до Позивача, за місцем проживання, прибули працівники поліції та повідомили йому, що він перебуває у розшуку через, начебто, нез`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці, яка була надіслана Укрпоштою.

Прибувши разом з працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача провели до ст. інструктора ІНФОРМАЦІЯ_2 гол.сержанта ОСОБА_2 , який повідомив ОСОБА_1 , що на нього зараз буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення в Протоколі № 544 від 02.11.2024 зазначена наступна:

«Громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч.1 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.2 ч.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 р., а саме 18.10.2024 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК, уточнення облікових даних, яка була надіслана Укрпоштою за адресою реєстрації, тому, що з його слів повістку листом з Укрпошти не отримував, військово-облікового документа не має, персональні дані не оновлював, 22.10.2024 був поданий у розшук звернення №3/6423/21, був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 02.11.2024 працівниками поліції.

Позивач, окрім пояснень, що були надані під час складання протоколу на окремому аркуші, 09.11.2024 направив на адресу Відповідача додаткові пояснення та Заяву про надання відстрочки від призову по мобілізації.

Так, у додаткових поясненнях позивач зазначив, що він повістку Укрпоштою на свою адресу не отримував, документів про подання його у розшук не бачив, на першу вимогу поліції погодився пройти до ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 де вказав, що з інкримінуємим йому порушенням не погоджується, оскільки не оновив дані через поважні причині, адже він здійснює постійний догляд за матір`ю, яка через хворобу прикута до ліжка та яку не можливо залишати на довгий час без нагляду. Вказані обставини Позивач просив врахувати під час винесення Постанови у справі про адміністративне правопорушення, розгляд якої призначено 12.11.2024 о 10 год.

04 лютого 2025 року на адресу Позивача надійшов лист від Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Вказаний лист містив постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2025, Постанову №3118 від 07.11.2024 видану ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ознайомившись з Постановою №3118 від 07.11.2024 за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, Позивачу стало відоме, що його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у розмірі 17000,00 грн.

Позивач зазначає, що в порушення вимог ст. 278-280 КУпАП уповноваженою особою при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення не перевірено, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, що призвело до винесення неправовірної Постанови з наступними порушеннями:

1.Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбулося без участі позивача, чим відповідач порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Розглянувши адміністративну справу 07.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП відповідач грубо порушив вимоги ст. 268 КУпАП та право позивача на захист і правову допомогу передбачені ст. 59 Конституції України.

2.Позивачу не було доведено та роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та статті 268 КУпАП. Підписи ОСОБА_1 проставив в протоколі за вказівкою посадової особою відповідача розписатися там де він проставив «галочки».

3.Повістка №536885 від 09.10.2024 містила в собі вимоги з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) 19.10.2024 о 11:00 годині для уточнення даних, а не 18.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) як то вказано в Постанові, що оскаржується.

4.Порушення порядку вручення Постанови визначеного ст.,285 КУпАП. Такі дії відповідача призвели до того, що позивачем пропущено визначений ст. 289 КУпАП строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення і він змушений клопотати перед судом про визнання причин пропуску строку поважними та його поновлення.

5. ІНФОРМАЦІЯ_4 при накладенні адміністративного стягнення на суму 17 000 три. не враховано матеріальний стан ОСОБА_1 , що на утриманні мати, яка потребує постійного догляду та який здійснює позивач.

6.В протоколі № 554 від 02.11.2024 про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП не вказано, які саме відомості (персональні дані) не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

7.Відповідачем до вказаного вище протоколу не долучено докази, що ним вживалися :сходи щодо отримання персональних відомостей щодо ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

8.Ані в протоколі про адміністративне правопорушення №544 від 02.11.2024 року ані в Постанові №3118 від 07.11.2024 не зазначено:

-які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив;

-не вказано конкретне правило/норма, яка визначається абзацами ч.1 ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка була порушена позивачем;

-не вказано, яке саме правило військового обліку, встановленого законодавством не виконав позивач (абз.б ч.10.ст 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), а отже не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

З метою оскарження неправомірних дій ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасування Постанови №3118 від 07.11.2024 за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, позивач - ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів та просив визнати протиправною та скасувати постанову №3118, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді від 12.03.2025 року поновлено позивачу процесуальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом, прийнято до розгляду позовну заяву та визначено, що справа буде розглянута у порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У судове засідання позивач не з`явилися, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_3 № 3118 від 07.11.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за те, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та ч.1 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.2 ч.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, а саме 18.10.2024 у строк, вказаний у повістці, яка надсилалась Укрпоштою, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК, уточнення облікових даних, тому, що зі слів не отримував дану повістку, облікові дані не оновив, військово-облікового документа не має, ВЛК не пройшов, тому і не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці.

Згідно наданих пояснень ОСОБА_1 свою вину у вчиненому порушені визнав та пояснив, що не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 тому, що не отримував повістки Укрпоштою. 22.10.2024 був поданий у розшук. 02.11.2024 доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 співробітниками поліції.

02.11.2024 щодо ОСОБА_1 ст.інструктором ІНФОРМАЦІЯ_2 гол. сержантом ОСОБА_2 складений протокол №544 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення о 10 год. 12.11.2024 в кабінеті №4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 . У протоколі проставлений підпис ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність.

Згідно висновку №629 від 08.11.2024 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_4 рекомендовано соціальні послуги догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Згідно довідки №135 від 26.11.2024, виданої управлінням соціального захисту населення Немирівської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований/проживає за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на обліку та надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_4 з 01.11.2024 по 31.10.2025.

Згідно повістки №536885, виданої ІНФОРМАЦІЯ_6 (Немирів), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) за адресою: АДРЕСА_1 , 19.10.2024 об 11:00 год. для уточнення даних.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримав повістку ІНФОРМАЦІЯ_2 (Немирів) 14.11.2024, що також підтверджується роздруківкою з сайту «Укрпошта».

09.11.2024 ОСОБА_1 надіслав до ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснення до протоколу №544 про адміністративне правопорушення із зазначенням поважності причин не оновлення даних.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №77005710 від 28.01.2025 відносно ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження з виконання постанови №3118 від 07.11.2024, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 , про стягнення 34 000 грн.

Постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 отримав 04.02.2025.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 2 ст.2КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 1 Постанови від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року по справі № 607/7987/17.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Об`єктом такого правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, які з урахуванням частини 1 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та частиною 13 ст. 2 Закону « Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, полягають у неприбутті громадян за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці в тому числі і для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду та /або відмови у проходженні обов`язкового медичного огляду.

Указана правова норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативних актів, які встановлюють правила поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оборону України" громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17 березня 2014 року оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 року та від 30.12.2022 року № 1487.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Абзацом 2 пункту 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі Порядок №560).

Відповідно до абз. 5 п. 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 28 Порядку №560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

Форма повістки, розписки та їх зміст визначені в додатку 11 Порядку.

Згідно примітки до додатку 11 повістка вважається врученою:

рекомендованим поштовим відправленням, поштовим відправленням з оголошеною цінністю з описом вкладення у день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора, або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (роботи, навчання), якщо особа не повідомила про іншу свою адресу;

шляхом вручення під особистий підпис у день, зазначений у розписці до повістки, в якій проставлений підпис особи, або день складеного у довільній формі акта про відмову особи в отриманні повістки під особистий підпис (за підписом осіб, які мали намір вручити особі повістку).

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до ТЦК та СП законодавцем не встановлені.

Відповідно до пункту 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Разом з тим, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та роздруківки з сайту «Укрпошта» встановлено, що ОСОБА_1 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.10.2024 тільки - 14.11.2024.

На підставі зазначеного, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.10.2024.

Таким чином, неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 19.10.2024 не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки не встановлено порушення позивачем правил військового обліку в частині неприбуття за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з огляду на відсутність належного виклику.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Також, згідно примітки до статті 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

До протоколу про адміністративне правопорушення №544 від 02.11.2024 року не долучені відомості щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо ОСОБА_1 , як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному реєстру та не виконує правила військового обліку.

Разом з тим, судом встановлено, що протокол №544 від 02.11.2024 складений на ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП у зв`язку з неприбуттям по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 18.10.2024, тоді як в повістці №536885 від 09.10.2024 зазначено про необхідність з`явитися 19.10.2024. Також, і в постанові №3118 від 07.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП зазначено про неприбуття останнього до ІНФОРМАЦІЯ_2 18.10.2024, тоді,як в повістці №536885 від 09.10.2024 зазначено про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, в протоколі №544 від 02.11.2024 зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 12.11.2024, тоді, як згідно постанови № №3118 розгляд справи відбувся 07.11.2024.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, необхідно браги до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідачем не надано, тому суд дійшов висновку, про відсутність події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, за яке ОСОБА_1 піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 288 КУпАП перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 252, 254, 256, 280, 283 КпАП України, ст. ст. 2, 7, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286, 288 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №3118 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 09.06.2025 року.

Суддя Т. Є. Войницька