Справа № 603/402/25
Суддя: Пасічник А. З.
Дата ухвалення: 2025-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/402/25
Провадження №2-а/603/29/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 рокум. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Пасічника А.З.,

за участі секретаря судового засідання Лучкович Н.В.,

у присутності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Представник адвокат Яремчук О.О., який діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії АТ за №1107190 від 15 липня 2025 року, в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 818 про адміністративне правопорушення від 10.02.2025, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , та якою накладене стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що винесена 10.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 постанова про адміністративне правопорушення № 818 якою на позивача накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, представник зазначає, що згідно даних оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 01 лютого 2025 року доставлений до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такий, що перебуває з 11.12.2024 в базі розшуку Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння адміністративного правопорушення за ст. 210-1 КУпАП. Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що 22.11.2024 ОСОБА_1 відповідно до п. 30-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2024 №560 «Про затвердження порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» направлена повістка №1347519 засобами поштового зв`язку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 08.12.2024 о 09 год 00 хв. для уточнення даних. Відповідно до даних поштового оператора АТ «Укрпошта» вказане поштове відправлення повернулось до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» - 06.12.2024. На визначену та повідомлену належним чином дату, час та місце прибуття ОСОБА_1 не прибув, будь-яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття у визначний строк не надав. Представник зазначає, що ОСОБА_1 про існування повістки №1347519 від 22.11.2024, яка зазначена в оскаржуваній постанові та необхідність явки по ній до ТЦК та СП не було відомо. Вказує, що у відповідача був відсутній умисел порушувати будь-яким чином законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в тому числі ухилятись від явки до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних, про що свідчать його послідовні дії. А саме, позивач періодично особисто прибував у ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у відповідності до чинного законодавства подав заяви про надання відстрочки на підставі п.5 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (виховання ним дитини з інвалідністю до 18 років), що підтверджується копіями відповідних заяв, за результатами розгляду яких позивачу надані відстрочки. Окрім того, позивач 23.09.2024 пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 та 24.09.2024 керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 на його ім`я оформлений та виданий військово-обліковий документ нового взірця з відміткою взято на військовий облік 03.04.2018. Зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови, повістка №1347519 була направлена для прибуття в п`ятий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, однак які саме дані та відомості мав уточнити позивач не зазначено. Також вказує на те, що викладені в оскаржуваній постанові обставини нібито про його затримання 01.02.2025 та примусове доставлення працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 не відповідають дійсності, оскільки позивач 01.02.2025 вранці особисто добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), де зареєстрував чергову заяву про надання відстрочки. Інформації щодо перебування позивача в розшуку під час візиту до ІНФОРМАЦІЯ_2 йому не повідомлялося. Після реєстрації заяви про відстрочку позивач поїхав в територіальний сервісний центр МВС №6142, що в АДРЕСА_2 , де дізнався, що він знаходиться в базі розшуку поліції за порушення правил військового обліку. Працівники поліції під час перевірки зазначених обставин, будь-яких порушень правил військового обліку з боку позивача не зафіксували.

18 липня 2025 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Також вказаною ухвалою витребувані в ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП на підставі постанови №818 про адміністративне правопорушення від 10 лютого 2025 року.

05 серпня 2025 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслане нагадування про витребування матеріалів справи, які складені відносно позивача, однак станом на дату розгляду справи відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу суду не надходила.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у ньому та просив його задовольнити повністю.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не надав.

Відповідно до частини 3 ст. 205 КАСУ у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини першої статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

У силу приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Встановлено, що 10 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 винесена постанова № 818 про адміністративне правопорушення, якою на останнього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень за допущене правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП за наступних обставин.

Згідно даних, які містяться в постанові №818 про адміністративне правопорушення від 10.02.2025, ОСОБА_1 08.12.2024 здійснив правопорушення, яке вчинене в особливий період, який діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VII, що набрав чинності з дня його опублікування в газеті «Голос України» від 18.04.2014 №49 та порушив вимоги абз. 7 п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зокрема, під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що 22.11.2024 ОСОБА_4 , відповідно до пункту 30-2 постанови Кабінету міністрів України від 16.05.2024 №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» направлена повістка №1347519 засобами поштового зв`язку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год 00 хв. 08.12.2024 для уточнення даних. Відповідно до даних поштового оператора АТ «Укрпошта» щодо надсилання рекомендованого поштового відправлення №337 ОСОБА_1 , поштове відправлення повернулось в ТЦК та СП з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Дата довідки про причини повернення/досилання 06.12.2024. Однак, ОСОБА_1 на визначену та повідомлену належним чином дату, час та місце прибуття до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Будь-яких підтверджуючих документів, які б засвідчили поважність неприбуття у визначений строк (з дні від дати прибуття, визначений у повістці) не надав. Абзацом 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що громадяни зобов`язані у разі отримання повістки про виклик до територіально центру комплектування та соціальної підтримки з`явитись у зазначеній у ній місце та строк. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до пункту 3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМ України №1487 від 30.12.2022) призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

У кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинені в особливий період.

У відповідності до вимог абзацу 7 ч. 3 ст. 22 Закону України 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, які з урахуванням частини 3 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», полягають у неприбутті громадян за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторони позивача, зміст оскаржуваної постанови, судом встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей з приводу вручення/надіслання позивачу виклику (повістки) про необхідність прибуття його у певний час, дату та місце до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, мети такого виклику, або доказів відмови позивача.

Сторона відповідача на виконання ухвали суду від 18.07.2025 не надала жодних матеріалів щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за результатами розгляду яких винесена постанова від 10.02.2025 за №818, які б спростовували викладені в адміністративному позові обставини.

Суд звертає увагу, що на адресу відповідача направлялась ухвала від 18.07.2025, яку останній отримав 29.07.2025. Також, на адресу відповідача повторно 05.08.2025 направлена вимога про виконання ухвали суду від 18.07.2025 та надання витребуваних доказів у строк до 18.08.2025, судові повістки про виклик до суду на 04.08.2025 об 11 год 00 хв. та 18.08.2025 об 11 год 00 хв. по справі №603/402/25. Станом на дату судового засідання відповідач проігнорував своє право на надання відзиву та обов`язок надати документи, які витребовує суд.

Разом з тим, згідно даних постанови про адміністративне правопорушення №818 від 10 лютого 2025 року поштове відправлення №337, яким на адресу ОСОБА_1 надсилалась повістка про виклик ТЦК та СП згідно даних поштового оператора АТ «Укрпошта» повернулась до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 06.12.2024 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За інтернет посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 що перебуває у відкритому доступі, судом встановлено, що дані про відправлення за номером 337, яким на адресу ОСОБА_1 надсилалась повістка про виклик до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Відтак суд позбавлений можливості пересвідчитися у законності прийнятого рішення, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 24 вересня 2024 року виданий військово-обліковий документ №09, відповідно до якого останній на підставі довідки Монастириської територіальної позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.09.2024 №793/3 гр ІІ с. 23 визнаний придатним на військову службу.

Разом з тим, згідно заяв ОСОБА_1 , які адресовані голові комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.09.2024, 02.11.2024, 01.02.2025 та 05.05.2025 позивачу відповідно надані відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» згідно: довідки №5/5587 від 07.10.2024, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_3 до 09 листопада 2024 року; довідки №26281 від 18.11.2024, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_3 до 07 лютого 2025 року; даних з мобільного додатку «Резерв+» до 08 травня 2025 року та даних військово-облікового документу, який сформований в додатку «Резерв+» до 07 серпня 2025 року.

Дані, які б спростовували вказані обставини відповідач суду не надав.

Згідно даних постанови про адміністративне правопорушення №818 від 10 лютого 2025 року повістка за №1347519 від 22.11.2024 на ім`я ОСОБА_1 містить мету виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки «для уточнення даних».

Отже, ОСОБА_1 станом на день винесення спірної постанови вже був на військовому обліку, як військовозобов`язаний, які саме відомості мав уточнити ОСОБА_1 сторона відповідача не надала.

Окрім того, зазначені обставини з приводу здійснення виховання дитини з інвалідністю підтверджуються посвідченням серії НОМЕР_1 , яке видане відділом соціального забезпечення № НОМЕР_2 УСЗН Чортківського УВА, згідно з яким ОСОБА_1 надається державна соціальна допомога на ОСОБА_1 , 2023 р.н., як дитині з інвалідністю. Соціальна допомога призначена з 20.09.2024 до 05.04.2041. Захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №4226 від 08.04.2025 та довідкою від 11.07.2025 року, які видані Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «Охматдит».

Підсумовуючи викладене в сукупності, приходжу до висновку, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому оскаржену постанову слід скасувати, а провадження по справі закрити.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484,48 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись статтею 55 Конституції України, статтями 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову № 818 від 10 лютого 2025 року, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000, 00 грн, а провадження у справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Головуючий суддя А.З. Пасічник