Справа № 580/6654/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року справа № 580/6654/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у спрощеному письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

11.06.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м.Київ, вул.Антоновича, 51; ) (далі відповідач 1), Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області (18007, м.Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 223) (далі відповідач 2) про:

визнання протиправною і скасування постанови в.о. начальника відповідача 2 Олега ЛУЧИНА серії ОПШ №091692 від 02.06.2025, відповідно до якої позивач, як автомобільний перевізник, звинувачується у порушенні абз.17 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач прийняв спірне рішення без дотримання норм чинного законодавства щодо процедури притягнення до фінансової відповідальності. Вважає, що не допустив порушень.

16.06.2025 ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) правилами спрощеного провадження.

04.07.2025 від відповідачів на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити повністю у задоволенні позовної заяви. Стверджують, що рішення прийнято з дотриманням вимог закону за факт не забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме перевищення дозволених габаритів транспортного засобу понад 69,9% від встановленої норми. Позивач не надав суду будь-яких документально підтверджених відомостей (доказів чи пояснень) для підтвердження доводів про здійснення перевезення з дотриманням габаритно-вагових норм. Для розгляду акта позивача запрошено, але із-за неприбуття розглянуто за його відсутності. Зауважують на посилання позивача на нечинні нормативно-правові акти.

17.07.2025 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги повністю. Обґрунтовуючи зазначив, що відомості ТТН використані нечинні, оскільки вони виписані за день до зупинки транспорту і в них були штампи про розвантаження вантажу. Просив урахувати, що всі події були за участі його авто, яким керував водій ОСОБА_2 і вантажу на момент зупинки водія в автомобілі не було.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з даними Витягу з ЄДРПОУ позивач зареєстрований, як суб`єкт господарювання, фізична особа-підприємець з 23.01.2003. Основний вид діяльності 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво. Інші:

« 03.12 Прісноводне рибальство

03.22 Прісноводне рибництво (аквакультура)

23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва

46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами

46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин

49.41 Вантажний автомобільний транспорт

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна

16.24 Виробництво дерев`яної тари

10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин

10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах

43.32 Установлення столярних виробів

16.23 Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів».

Свідоцтвами НОМЕР_2 , СТХ №195867, ВХР №704037 підтверджується перебування в його власності транспортних засобів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 спеціалізованого вантажного сідлового тягача зі спеціалізованим напівпричепом самоскидом (далі ТЗ).

Згідно з ТТН від 01.04.2025 №114, в якій перевізником вказано позивача на вказаний вище ТЗ, водій ОСОБА_2 мав перевезти з с.Крижанівка Одеської області до пл.Мина в м.Одеса насипом 40780т товару від ТОВ «ОСВ ГРАНД» до АМПУ «АТТОЛО ГРАНУМ». На ній наявний штамп про повернення від 01.04.2025 та відсутні печатки підприємств.

Вказані ТЗ під керуванням водія ОСОБА_2 зупинили посадові особи відповідачів, які згідно з направленням №000013 проводили рейдову перевірку за щотижневим графіком в межах Одеської області. 02.04.2024 склали акт №093483, в якому зафіксували виявлені порушення п.п.22.5 ПДР: перевезення вантажу згідно з ТТН від 01.04.2025 №114 дорогою місцевого значення з порушенням вагових норм. Зокрема, вага ТЗ 40780тон замість нормативно допустимої 24000т, що перевищує норму 69,9/%. У графі пояснень водія записано про рух траспорту зі зміною напрямку руху та не вказано відомостей про вагу товару чи причини його ваги. Акт підписано водієм без зауважень.

Тому 02.04.2025 посадові особи відповідачів склали Акт №АВ004322 про перевищення ТЗ нормативних вагових параметрів щодо перевезення сої вказаним ТЗ позивача, в якому вказано, що відстані та осьові навантаження не вимірювалися.

Листом від 14.04.2025 позивачу направлено повідомлення про розгляд справи 13.05.2025 з 09-00 год. до 11.30 год., яке він отримав 24.04.2025 згідно з відомостями рекомендованого повідомлення. Розгляд справи відбувався без участі позивача. У той же день позивач подав заяву про направлення матеріалів для розгляду за місцем виявлення. Аналогічного змісту заяву подав від 19.05.2025.

Листом від 19.05.2025 позивачу направлено повідомлення про розгляд справи 02.06.2025 з 09-00 год. до 11.30 год., яке він не отримав за закінченням терміну зберігання згідно з відомостями рекомендованого повідомлення.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач 1 виніс постанову від 02.06.2025 серії ОПШ №091692 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 51000,00 грн (далі - Спірне рішення). У ній зазначив, що за перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 69,9% позивач притягується до відповідальності відповідно до абз.17 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Тому позивач звернувся в суд з позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Для вирішення спору суд врахував, що спірні відносини регулюються Законом України від 5 квітня 2001 року № 2344-III Про автомобільний транспорт (далі Закон №2344-III), Законом України від 30 червня 1993 року № 3353-XII Про дорожній рух (далі ЗУ № 3353-XII), Законом України від 8 вересня 2005 року № 2862-IV Про автомобільні дороги (далі ЗУ № 2862-IV), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР), Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі Правила №30), Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (далі Порядок №879), Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.94 № 198 (далі Єдині правила), Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 №103 (далі Положення №103), Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі Правила №363).

Відповідно до пункту 1 Положення №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 Положення№103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю;

проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт;

здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється;

здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з п.8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Статтею 5 Закону №2344-ІІІ визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно з ч.14 ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ч.ч.17, 18 ст.6 Закону №2344-ІІІ рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Згідно з ч.20 ст.6 Закону №2344-ІІІ порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок №1567.

Відповідно до п.4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно з п.14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Отже, відповідач уповноважений проводити рейдові перевірки та серед іншого перевіряти наявність визначених ст.ст. 39, 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно з п.16 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Агентства відновлення, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе:

використання спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис Укртрансбезпека;

використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою;

здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів;

використання засобів фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;

використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення;

здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Докази порушення процедури проведення перевірки відповідачами відсутні.

Відповідно до п.20 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Пункт 21 Порядку №1567 визначає, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Пунктом 22 Порядку №1567 передбачено, що у разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Відповідач вказаних вище вимог законодавства дотримався та за результатами рейдової перевірки склав Акт, в якому зазначено детально порушення, які виявили, норми законодавства, які порушені, а саме ст.60 ЗУ Про автомобільний транспорт. Протилежні доводи позивача про те, що в акті перевірки відсутнє посилання на порушену норму законодавства, не обґрунтовані.

Щодо змісту зафіксованого порушень.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначає Порядок № 879.

Відповідно до статті 1 Закону №2344-III габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території У країни допустимі параметри.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктом 2 Правил № 30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР.

Пунктом 22.5 ПДР передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема:

а) зовнішніх габаритів:

зовнішній габарит ширина - 2,6 м, сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, без винесення габариту на смугу зустрічного руху - 3,75м, висота від поверхні дороги 4м, транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, на маршрутах, встановлених Агентством відновлення, Укртрансбезпекою, Національною поліцією - 4,35м, довжина: вантажного автомобіля 12м,

автопоїзда 22м, автомобіля (тягача) з напівпричепом - 18,75 маршрутного транспортного засобу - 18,75м, виступ вантажу за задній габарит транспортного засобу 2м.

Рух транспортних засобів та їх составів, у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил №30.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Правил № 30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2%.

Статтею 33 ЗУ № 2862-IV передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному КМУ.

Згідно з п. 16 Єдиних правил перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Відповідно до ст.29 ЗУ № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закон №2344-III у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до підп. 5 п. 2 Порядку №879 дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил № 30, після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Перевищення позивачем встановлених законодавством вагових норм перевезення понад 69,9% від встановленої норми підтверджуються матеріалами перевірки та ТТН. Натомість посилання позивача на те, що автомобіль був пустий, не доведено жодним доказом і спростовується записом водія в акті перевірки щодо встановлення ваги сої в зупиненому ТЗ. Наявність штампу про повернення товару не достатньо для відповідних спростувань. Дата виписки ТТН 01.04.2025 за день до вагового контролю 02.04.2025 також не підтверджує посилань позивача, позаяк на дату зупинки ТЗ саме вказана ТТН пред`явлена водієм. При фіксації наявності товару в ТЗ та відсутності перевізних документів відповідні відомості мали би бути вказані в Акті, чого в спірних обставинах не встановлено.

Абзацом 1 ч.1 ст. 60 Закону З №2344-ІІІ визначено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт - є автомобільний перевізник.

У розумінні вимог ст. 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з розділом 1 Правил № 363 перевізник - фізична або юридична особа-суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що

Відповідно до пункту 11.1 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7до цих Правил.

Верховний Суд аналізуючи у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника. Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, одним із яких є товарно-транспортна накладна у якій, відповідно до Правил №363, зазначаються відомості щодо перевізника та/або експедитора.

Під час перевірки транспортного засобу водій надав уповноваженим особам контролюючого органу ТТН від 01.04.2025 зі вказаною вагою, що перевищує норми 40780т, в якій автомобільним перевізником зазначено позивача, що відповідає його зареєстрованим додатковим видам господарської діяльності.

Відповідно до ст.34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху;

забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов`язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов`язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п`ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Отже, на позивача, як перевізника, покладені визначені Законом обов`язки.

Згідно з ч.4 ст.48 Закону №2344-ІІІ у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Належні, достовірні та допустимі докази наявності у позивача вказаного вище дозволу відсутні.

Пунктом 20 Порядку №1567 встановлено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Вказаних вимог відповідачі дотрималися.

Справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. (пункт 25 Порядку №1567).

Відповідно до п.26. Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Зазначених вимог відповідачі дотрималися, що підтверджується вказаними вище повідомленнями про розгляд справи.

Згідно з п.27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Отже, відповідачі мають право розглянути справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт без участі позивача.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 до Порядку №1567 (пункт 27 Порядку №1567).

Згідно з абз.17 ч.1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідачі, приймаючи Спірне рішення, діяли з дотриманням вимог вказаного вище законодавства правомірно. То ж доводи позивача не обґрунтовані, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зважаючи на результат вирішеного спору відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.ст.132-139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м.Київ, вул.Антоновича, 51; ), Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області (18007, м.Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 223) про визнання протиправною і скасування постанови серії ОПШ №091692 від 02.06.2025, відповідно до якої він, як автомобільний перевізник, звинувачений у порушенні абз.17 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 15.08.2025.