Справа № 460/4415/25
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2025 року м. Рівне №460/4415/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськова частина НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), у якому просив суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення звільнення з військової служби на підставі пп. б п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу";

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо інкримінування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення за ст. 407 КК України;

встановити відсутність в діянні складу кримінального правопорушення у вигляді самовільного залишення військової частини з 18.03.2024 та закрити кримінальне провадження №0008338 від 16.08.2024;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби на підставі пп. б п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу";

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 передати документи про звільнення та особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

допустити негайне виконання рішення суду за цим адміністративним позовом;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання цього рішення суду до Рівненського окружного адміністративного суду не пізніше 7 (семи) днів з дня набрання законної сили рішенням суду, в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень згідно статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України;

стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 360 000 грн. 00 коп.;

стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 30000 грн 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що 13.03.2024 він визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, відповідно до Свідоцтва про хворобу № 157 від 13.03.2024, виданого госпітальною ВЛК військової частини НОМЕР_2 , затвердженого НОМЕР_3 Регіональною ВЛК 26.03.2024. Покликаючись до п. 240, п. 260 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, позивач зазначив, що він підлягає звільненню з військової служби за станом здоров`я, проте не міг самостійно повернутись до військової частини НОМЕР_1 , про що було повідомлено безпосереднє командування через засоби мобільного зв`язку. Позитивної відповіді не було отримано. 05.08.2024 він звернувся за правовою допомогою. 09.08.2024 було подано рапорт № 09-01/08-24 до військової частини для звільнення солдата ОСОБА_1 та передачу особової справи до ІНФОРМАЦІЯ_3 та адвокатський запит. У відповідь отримано інформацію, що позивач 20.03.2024 наказом № 81 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) був знятий з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини, а саме не повернення з лікувального закладу. Також наказом № 92 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) він був зарахований у розпорядження командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади з залишенням у списках підрозділів. Командування військової частини інкримінувало позивачу кримінальне правопорушення за ст. 407 КК України (самовільне залишення частини). Дії командування військової частини позивач вважає незаконними, такими, що порушують права, честь, гідність та завдають позивачу моральної шкоди.

Позивач доводить, що у довідці ВЛК було вказано, що він з 13.03.2024 був звільнений від виконання службових обов`язків, а також через стан здоров`я не міг повернутися до розташування військової частини. З огляду на норми Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, на момент подачі рапорту до командування військової частини НОМЕР_1 , у командування були законні підстави для оформлення документів для звільнення позивача з військової служби без його особистої присутності, так як у позивача є на це законні підстави. Підготовка та подача рапорту на звільнення військовослужбовцем, визнаним непридатним до військової служби, не передбачена законом. Також, за станом здоров`я, позивач не міг особисто прибути до військової частини. Крім цього, позивач повідомив, що на адвокатський запит отримано відповідь № 19052 від 29.11.2024 про те, що наказом від 02.10.2024 № 284 позивачу, який самовільно залишив військову частину з 18.03.2024 (дезертирував), увільнено від займаної посади та призупинено військову службу у Збройних Силах України з 16.08.2024.

В частині позовної вимоги про стягнення моральної шкоди позивач зазначив, що підставою для відшкодування моральної шкоди є прийняття неправомірних рішень та бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 , а саме: незаконне притягнення до кримінальної відповідальності за статтею 407 КК України (ст. 1167 ЦК України); проходження військової служби у незадовільних умовах відповідно до стану здоров`я та діагнозів, що понесло за собою критичні наслідки. Виходячи з цього, позивач не може у повній мірі себе забезпечувати, а також позивачу та його сім`ї потрібні кошти на лікування. Позивач не може претендувати на соціальні пільги, так як його не звільнено з військової служби, та він є підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення. З 28.12.2023 позивачу призначено медикаментозне лікування (інсулін), витрати на придбання лікарських засобів дорівнюють близько 3 000 грн на місяць. Приблизна сума для відшкодування моральної шкоди, яку визначає позивач, дорівнює приблизним витратам на лікарські засоби за 10 років, що будуть понесені у майбутньому, а саме 360 000 грн.

За наведеного, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою від 17.03.2025 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо інкримінування ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ст. 407 Кримінального кодексу України; про встановлення відсутності в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення у вигляді самовільного залишення військової частини з 18.03.2024 та закрити кримінальне провадження №0008338 від 16.08.2024. Роз`яснено позивачу, що дана справа в зазначеній частині позовних вимог підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Ухвалою від 17.03.2025 в частині позовних вимог про визнання бездіяльність протиправною, зобов`язання вчинення певних дій та стягнення моральної шкоди прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

24.03.2025 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому позов заперечив повністю. Зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.11.2023 № 318 солдата ОСОБА_1 , призваного за мобілізацією, призначеного на посаду вогнеметника 1 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 193540А (4848), який прибув з військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_1 , з 14 листопада 2023 року зарахувати до списків особового складу та на всі види забезпечення і вважати таким, що 14 листопада 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з тарифним розрядом 4, шпк «солдат». Зарахувати на продовольче забезпечення з 15 листопада 2023 року. Вислуга років станом на 14 листопада 2023 року становить: 00 років 01 місяць 25 днів.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.12.2023 №360 вважати такими, що вибули у відпустку за сімейними обставинами: з 26 грудня 2023 року солдат ОСОБА_1 , с. Малі Цепцевичі Рівненської області терміном на 10 діб та 04 доби на дорогу з 26 грудня 2023 року по 08 січня 2024 року. Зняти з продовольчого забезпечення з 27 грудня 2023 року.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.12.2023 №364 вважати такими, що вибули: До лікувального закладу, у зв`язку із захворюванням: З 29 грудня 2023 року: До КП РОСДРЗН м. Рівне: солдат ОСОБА_1 , який вибув у відпустку за сімейними обставинами.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.03.2024 №81 зняти усіх видів забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини, а саме не повернення з лікувального закладу, солдат ОСОБА_1 . Зняти з грошового забезпечення з 18 березня 2024 року.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.03.2024 №92 відповідно до підпункту 14 пункту 116 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" УВІЛЬНИТИ від займаної посади та ЗАРАХУВАТИ у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з залишенням у списках підрозділів, у зв`язку з самовільним залишенням частини, якщо військовослужбовці відсутні більше десяти днів, до повернення військовослужбовців у військову частину, з 28.03.2024: солдата ОСОБА_1 .

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.10.2024 №284 відповідно до частини 2 статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, УВІЛЬНИТИ від займаної посади, ПРИЗУПИНИТИ військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України: солдату ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину з 18 березня 2024 року (дезертирував), увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу у Збройних Силах України з 16 серпня 2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 28.09.2024 №206-РС та виключити із списків особового складу. Облікові документи направити до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 28.09.2024 №206-РС, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.08.2024 № 0008338.

Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань №0008338 від 16.08.2024, відповідно до повідомлення військової частини НОМЕР_1 , 18.03.2024, в умовах воєнного стану, не з`явився після лікування до місця несення служби з метою ухилення від проходження військової служби в районі АДРЕСА_2 вогнеметник вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_6 окрема механізована бригада) Сухопутних військ ЗСУ солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_7 . Досудове розслідування здійснюється ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорськ.

Представник відповідача повідомив, що з 04.03.2024 по 13.03.2024 солдат ОСОБА_1 перебував на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_3 (виписка з медичної карти стаціонарного хворою від 13.03.2024 № 1028). 12.03.2024 солдатом ОСОБА_1 був поданий рапорт командиру військової частини НОМЕР_2 про надання відпустки для лікування у зв`язку з хворобою терміном 30 календарних днів з 14.03.2024. Згідно резолюції на рапорті «ЗВІЛЬНЕНО ВІД ВИКОНАННЯ СЛУЖБОВИХ ОБОВЯЗКІВ. МАЄ ПЕРЕБУВАТИ В ПІДРОЗДІЛІ». Військово-лікарською комісію військової частини НОМЕР_2 солдату ОСОБА_1 надана довідка від 13.03.2024 №552 про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів. З вказаного лікувального закладу до місця дислокації свого підрозділу не повернувся. На телефоні дзвінки не відповідає, місцезнаходження не відомо. Документи, які підтверджують законну відсутність за місцем служби останнього до військової частини НОМЕР_1 не надходили. Зброя у підрозділі.

Покликаючись до частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», представник відповідача зазначив, що військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань). Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань. Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби. Аналогічні положення закріплені також в пунктах 144-1, 144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, згідно яких для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Враховуючи відсутність обв`язку командира військової частини щодо розгляду рапортів осіб, військову службу яких призупинено та які вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби, представник відповідача вказує про відсутність обставин протиправності бездіяльності. Також зазначає, що станом на дату подання позову ОСОБА_1 до розташування військової частини НОМЕР_1 не повертався. Облікові документи військовослужбовця направлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім цього, відповідач вказав про те, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральних страждань протиправною поведінкою відповідача або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача, які у розумінні ст. 23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди. Зауважив, що військова частина НОМЕР_1 не є органом дізнання, попереднього слідства чи прокуратури і не має ніякого відношення до притягнення позивача до кримінальної відповідальності. При цьому, позивач фактично перебував у підрозділі з 14.11.2023 по 26.12.2023.

З наведених у відзиві підстав представник відповідача просив відмовити в позові повністю за безпідставністю вимог.

Встановлені судом обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний у Збройні Сили України по мобілізації з 21.09.2023, що стверджується записом у військовому квитку серія НОМЕР_8 , виданому ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 20-27).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.11.2023 № 318 солдата ОСОБА_1 , призваного за мобілізацією, призначеного на посаду вогнеметника 1 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 193540А (4848), який прибув з військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_1 , з 14 листопада 2023 року зарахувати до списків особового складу та на всі види забезпечення і вважати таким, що 14 листопада 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з тарифним розрядом 4, шпк «солдат». Зарахувати на продовольче забезпечення з 15 листопада 2023 року. Вислуга років станом на 14 листопада 2023 року становить: 00 років 01 місяць 25 днів. Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра оборони України від 04.03.2022 №248/1210 виплачувати: надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 535% посадового окладу (а.с. 148).

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.12.2023 №360 вважати такими, що вибули: У відпустку за сімейними обставинами: З 26 грудня 2023 року: солдат ОСОБА_1 , с. Малі Цепцевичі Рівненської області терміном на 10 діб та 04 доби на дорогу з 26 грудня 2023 року по 08 січня 2024 року. Зняти з продовольчого забезпечення з 27 грудня 2023 року. Підстава: рапорт солдата ОСОБА_2 вх. № 71474 від 24.12.2023, відпускний квиток № 6813 від 26.12.2023 (а.с. 119,149).

За змістом виписки з історії хвороби № 138 ОСОБА_1 , виданої КП РОСДРЗН, дата поступлення: 28.12.2023, виписки: 10.01.2024; основне захворювання (супутні ускладнення): цукровий діабет, вперше виявлений, тип І, важка форма, стан субмедкомпенсації. Діабетичний кетоз. Дефіцит ваги ІІ ст. (а.с. 120). У зв`язку з перебуванням у стаціонарі з 28.12.2023 по 10.01.2024 видано довідку № 8 про тимчасову непрацездатність військовослужбовця ЗСУ (а.с. 121).

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.12.2023 №364 вважати такими, що вибули: До лікувального закладу, у зв`язку із захворюванням: З 29 грудня 2023 року: До КП РОСДРЗН м. Рівне: солдат ОСОБА_1 , який вибув у відпустку за сімейними обставинами. Підстава: рапорт капітана ОСОБА_3 , медична карта стаціонарного хворого № 138 від 28.12.2023 (а.с. 150).

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.03.2024 №81 зняти усіх видів забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини, а саме не повернення з лікувального закладу: солдат ОСОБА_1 . Зняти з грошового забезпечення з 18 березня 2024 року (а.с. 151).

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.03.2024 №92 відповідно до підпункту 14 пункту 116 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" УВІЛЬНИТИ від займаної посади та ЗАРАХУВАТИ у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з залишенням у списках підрозділів, у зв`язку з самовільним залишенням частини, якщо військовослужбовці відсутні більше десяти днів, до повернення військовослужбовців у військову частину, з 28.03.2024: солдата ОСОБА_1 (а.с. 152).

За змістом витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань №0008338 від 16.08.2024: «Відповідно до повідомлення військової частини НОМЕР_1 , 18.03.2024, в умовах воєнного стану, не з`явився після лікування до місця несення служби з метою ухилення від проходження військової служби в районі АДРЕСА_2 вогнеметник вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_6 окрема механізована бригада) ІНФОРМАЦІЯ_6 солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_7 ». Досудове розслідування здійснюється ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську (а.с. 154).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.10.2024 №284 відповідно до частини 2 статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, увільнено від займаної посади, призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України: солдату ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину з 18 березня 2024 року (дезертирував), увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу у Збройних Силах України з 16 серпня 2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 28.09.2024 №206-РС та виключити із списків особового складу. Облікові документи направити до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 28.09.2024 №206-РС, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.08.2024 № 0008338 (а.с. 153).

Суд встановив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2024 № 2405 «Про призначення службового розслідування» згідно рапорту № 16599 від 29.03.2024 капітана ОСОБА_4 за фактом не повернення з лікувального закладу 13.03.2024 солдата ОСОБА_1 призначено службове розслідування за вказаним фактом (а.с. 115).

Актом службового розслідування (вх. № 1447 від 17.04.2024) встановлено такі обставини.

З 26.12.2023 по 08.01.2024 солдат ОСОБА_1 вибув у відпустку за сімейними обставинами (відпускний квиток від 26.12.2023 № 6813).

З 28.12.2023 по 05.02.2024 солдат ОСОБА_1 був госпіталізований до лікувального закладу КП «Рівненський обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення» Рівненської обласної ради місто Рівне (виписка з історії хвороби від 28.12.2023 №138, довідка від 28.12.2024 №8, довідка військово-лікарської комісії від 10.01.2024 №492, виписка з медичної карти стаціонарного хворого від 10.01.2024 № 78, виписка з історії хвороби від 26.01.2024 № 633).

З 06.02.2024 по 19.02.2024 солдат ОСОБА_1 перебував на лікуванні в Сарненській центральній районній лікарні Сарненської міської ради (довідка від 08.02.2024, виписка-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого від 08.02.2024 №1926, довідка від 19.02.2024 №114).

З 19.02.2024 по 21.02.2024 солдат ОСОБА_1 проходив обстеження військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 (направлення на ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.02.2024 №1395, довідка військово-лікарської комісією військової частини НОМЕР_2 від 21.02.2024 №2349).

З 21.02.2024 по 04.03.2024 солдат ОСОБА_1 перебував на лікуванні в лікувальному закладі КП «Рівненський обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення» Рівненської обласної ради місто Рівне (виписка з історії хвороби від 21.02.2024 №1224, Довідка від 04.03.2024 №61).

З 04.03.2024 по 13.03.2024 року солдат ОСОБА_1 перебував на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_3 (виписка з медичної карти стаціонарного хворою від 13.03.2024 № 1028).

12.03.2024 солдатом ОСОБА_1 був поданий рапорт командиру військової частини НОМЕР_2 про надання відпустки для лікування у зв`язку з хворобою терміном 30 календарних днів з 14.03.2024. Згідно резолюції на рапорті «ЗВІЛЬНЕНО ВІД ВИКОНАННЯ СЛУЖБОВИХ ОБОВЯЗКІВ. МАЄ ПЕРЕБУВАТИ В ПІДРОЗДІЛІ».

Військово-лікарською комісію військової частини НОМЕР_2 солдату ОСОБА_1 надана довідка від 13.03.2024 №552 про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів.

З вказаного лікувального закладу до місця дислокації свого підрозділу не повернувся. На телефоні дзвінки не відповідає, місцезнаходження не відомо.

Означені обставини під час проведення службового розслідування також підтверджені в поясненні капітана ОСОБА_4 , командира роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , та в поясненні сержанта ОСОБА_5 , старшого бойового медика роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 . Відповідні медичні документи є додатками до акту службового розслідування (а.с. 97-107).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.04.2024 «Про результати службового розслідування», відповідач з урахуванням встановлених службовим розслідуванням обставин, вважав, що солдат ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину (місце служби) з 13.03.2024 по теперішній час. Вина військовослужбовця виражається у формі недотримання військової дисципліни, грубого порушення вимог нормативно-правових актів, що призвело до самовільного залишення військової частини або місця служби, а також незаконної відсутності за місцем проходження служби під час дії на території України воєнного стану. Своїми діями солдат ОСОБА_1 порушив вимоги наступних нормативно-правових актів: ознаки ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, ст. 17 Закону України «По оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 1-4, 10 п. 11, п. 16, 30, 37, 49 розділу І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

На підставі викладеного, наказано:

Службове розслідування вважати завершеним.

Факт неповернення з лікувального закладу у [адреса] Донецької області до розташування підрозділу, вчинений в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, солдата ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , з 18.03.2024 по теперішній час, знайшов своє підтвердження.

У зв`язку з наявністю в діях солдата ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, командиру роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 в порядку ст. 214 КПК України, копії матеріалів службового розслідування направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськ, для прийняття правового рішення згідно чинного законодавства за викладеним фактом (а.с.108-114).

ОСОБА_1 , вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення звільнення з військової служби на підставі пп. «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», звернувся до адміністративного суду про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 звільнити його з військової служби за вказаною підставою, передати документи про звільнення та особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_7 та стягнути моральну шкоду.

Оцінюючи встановлені під час судового розгляду справи обставини справи та спірні правовідносини, суд враховує таке.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII, в редакції, чинній на час виникнення відповідних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-XII передбачено, що військовий обов`язок включає, зокрема, проходження військової служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

В ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (ч. 3 ст. 2 Закону № 2232-XII).

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. (ч. 3 ст. 2 Закону № 2232-XII).

Статтею 3 Закону № 2232-XII встановлено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на яких надана Верховною Радою України.

Звільнення з військової служби регламентовано в статті 26 Закону № 2232-XII, відповідно до ч. 4 якої військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах (зокрема):

2) під час дії воєнного стану:

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення про проходження військової служби, в редакції на час виникнення відповідних правовідносин), відповідно до п. 144-1 якого для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Пунктом 144-2 Положення про проходження військової служби встановлено, що військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 144-3 цього Положення звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Звільнення з посад військовослужбовців, призначених на посади Президентом України, військову службу яким призупинено, здійснюється Президентом України.

У разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу.

Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:

видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;

організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;

надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.

Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Пунктом 144-4 Положення про проходження військової служби встановлено, що у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням. Командування військової частини або орган управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України здійснює супроводження військовослужбовця до органу досудового розслідування.

Відповідно до пункту 180 Положення про проходження військової служби військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються (зокрема): 5) відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва).

Пунктом 186 цього Положення передбачено, що відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин, у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії військовослужбовцям, відрядженим до військових частин, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях, надаються командирами таких військових частин за місцем тимчасового виконання службових обов`язків. Посадова особа, яка надала такі відпустки, письмово інформує про це командира військової частини, який направив військовослужбовця у відрядження.

У разі неможливості прибути до місця проходження військової служби у зв`язку із погіршенням стану здоров`я чи за наявності інших обставин, що ускладнюють прибуття, військовослужбовець повідомляє про виникнення таких обставин з використанням засобів зв`язку особі, яка видала наказ про відкликання, або безпосередньому командиру (начальнику). Після закінчення відпустки військовослужбовець повинен подати документи, що підтверджують обставини ускладнення прибуття до місця служби у зв`язку з відкликанням з відпустки.

Згідно з пунктом 193 Положення про проходження військової служби у разі неповернення військовослужбовця чи неприбуття у зв`язку з відкликанням з відпустки в установлений строк та відсутності повідомлення про причини його затримки командир (начальник) військової частини негайно надсилає запит начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проведення військовослужбовцем відпустки. Після одержання відповіді на запит про те, що військовослужбовець не прибув до місця відпустки або своєчасно вибув до своєї військової частини, командир (начальник) військової частини організовує його розшук у встановленому порядку.

Згідно з матеріалами судової справи позивачу наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2023 № 360 надано відпустку за сімейними обставинами з 26.12.2023 по 08.01.2024 (а.с. 149).

Під час перебування у відпустці військовослужбовець 28.12.2023 був госпіталізований до КП «Рівненський обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення» з основним захворюванням: Цукровий діабет, вперше виявлений, тип І, важка форма, стан субмедкомпенсації; виписаний 10.01.2024, що стверджується випискою з історії хвороби № 138 та Довідкою № 8 про тимчасову непрацездатність (а.с. 120, 121).

У зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2023 № 364 солдата ОСОБА_1 , який вибув у відпустку за сімейними обставинами, наказано вважати таким, що вибув до лікувального закладу у зв`язку із захворюванням з 29 грудня 2023 року до КП «РОСДРЗН» м. Рівне (а.с. 150).

10.01.2024 гарнізонною ВЛК в/ч НОМЕР_2 проведено медичний огляд позивача. Діагноз і постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання: Стан після консервативного лікування цукрового діабету вперше виявленого, тип І, важка форма, стан субкомпенсації. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує медичної реабілітації з перебуванням в КП «Міська лікарня № 2» м. Рівне, терміном 15 календарних днів (а.с. 122).

З 10.01.2024 по 24.01.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КП «Міська лікарня № 2» м. Рівне, що стверджується випискою № 78 із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 123).

З 26.01.2024 по 05.02.2024 позивач проходив лікування в КП «РОСДРЗН», згідно з випискою з історії хвороби № 633 (а.с. 124).

08.02.2024 позивач госпіталізований до КНП «Сарненська ЦРЛ», де знаходився на лікуванні по 19.02.2024, виписка-епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 1926, довідка № 114 про тимчасову непрацездатність (а.с. 127, 128).

19.02.2024 Сарненським РТЦКСП за № 1395 позивачу видано направлення на ВЛК до військової частини НОМЕР_2 , із зазначенням попереднього діагнозу згідно з описаними вище медичними документами (а.с. 129).

21.02.2024 військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_9 проведено медичний огляд військовослужбовця з висновком: Потребує лікування в спеціалізованому відділенні з подальшим переоглядом (а.с. 130).

Цього ж дня, 21.02.2024 військовослужбовець був госпіталізований до КП «РОСДРЗН», де перебував на лікуванні до 04.03.2024, виписка з історії хвороби № 1224, довідка про тимчасову непрацездатність № 61 (а.с. 131, 132).

Суд зауважує, що всі описані вище документи були долучені відповідачем до відзиву, таким чином, відповідач був достеменно обізнаний про те, що позивач отримував відповідну медичну допомогу та проходив медичний огляд в гарнізонній ВЛК військової частини НОМЕР_2 за направленням ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Також в розпорядженні відповідача наявний рапорт позивача від 12.03.2024 на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 про надання відпустки для лікування у зв`язку з хворобою (відпустки для лікування після поранення, контузії, травми або каліцтва) (а.с. 133).

Відповідач, вказуючи про те, що вищевказаний рапорт військовослужбовця містить напис «Звільнено від виконання службових обов`язків, має перебувати в підрозділі», однак не прибув в розташування, з 13.03.2024 вважав позивача таким, що самовільно залишив частину, а саме не повернувся з лікувального закладу, що мало наслідки у вигляді видачі наказів командира військової частини НОМЕР_1 :

від 20.03.2024 № 81, яким позивача знято з грошового забезпечення з 18.03.2024;

від 30.03.2024 № 92, яким позивача увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження (а.с. 151, 152),

а також 23.04.2024 за № 5689 направлено повідомлення до органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, зазначивши, що позивач 18.03.2024 в умовах воєнного стану, без поважних причин, не повернувся на службу з лікувального закладу із м. Рівне; місцезнаходження невідоме, заходи пошуку позитивних результатів не дали (а.с. 147).

Як встановлено судом, в подальшому, на підставі витягу з ЄРДР від 16.08.2024 № 0008338, командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (по стройовій частині) від 02.10.2024 № 284, яким позивача увільнено від займаної посади, призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та виключено зі списків особового складу, із направленням облікових документів до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 153).

Вищевказані дії та рішення відповідача суд не може визнати обґрунтованими та правомірними, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 240 Положення про проходження військової служби, військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Рішення про дальше проходження військової служби військовослужбовцями, яких визнано обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець, на підставі відповідних клопотань. Після прийняття рішення про продовження проходження військової служби зазначені військовослужбовці можуть бути звільнені з військової служби на загальних підставах.

За такого правового регулювання суд висновує, що факт отримання у встановленому порядку військовою частиною висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я є належною та безумовною підставою для негайного видання наказу про звільнення з військової служби, безвідносно до того, чи прибув військовослужбовець до військової частини особисто чи ні.

Відповідно до абзаців 9, 10 пункту 260 Положення про проходження військової служби (в редакції Указу Президента № 214/2024 від 02.04.2024) військовослужбовці, які перебувають на військовій службі та визнані військово-лікарською комісією непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку, підлягають звільненню у відставку. Військовослужбовці, які перебувають на військовій службі та під час дії воєнного стану визнані військово-лікарською комісією непридатними за станом здоров`я до військової служби з переоглядом через 6 - 12 місяців, підлягають звільненню в запас із зазначенням у наказі про звільнення, що такі особи підлягають повторному медичному обстеженню після закінчення відповідного строку.

Військовослужбовці, які згідно з висновком (постановою) військово-лікарської комісії визнані непридатними за станом здоров`я до військової служби, направляються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання переданих з військової частини документів щодо звільнення з військової служби.

Суд враховує, що наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за № 1109/15800 (далі Положення про військово-лікарську експертизу, в редакції на час виникнення відповідних праовідносин), відповідно до норм якої передбачено:

«6.5. Для вирішення питання про потребу у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або про потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником (керівником) відділення або профільним головним (провідним) фахівцем закладу охорони здоров`я (установи), у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.

6.12. У разі коли є незаперечні дані, що здатність до проходження військової служби за станом здоров`я не відновиться, постанова ВЛК про потребу військовослужбовців у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не приймається, а вирішується питання про придатність їх до військової служби.

6.16. У зв`язку із хворобою ВЛК може приймати постанову про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків від 10 до 15 календарних днів, а щодо військовослужбовців строкової військової служби, у мирний час, - у тому числі з перебуванням у лазареті медичного пункту військової частини.

Постанова ВЛК про продовження звільнення від виконання службових обов`язків приймається кожний раз не більше як на 10 календарних днів, але в цілому не може перевищувати 30 календарних днів.

6.18. У разі звільнення військовослужбовців з військової служби постанова про потребу їх у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) ВЛК не приймається. У разі коли ці особи визнані непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців і в період оформлення звільнення з військової служби не можуть за станом здоров`я виконувати службові обов`язки, ВЛК одночасно з постановою про непридатність приймає постанову про звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я на строк, необхідний для оформлення звільнення, але не більше 30 календарних днів.

В особливий період військовослужбовцям, які пройшли медичний огляд ВЛК та виписуються із закладу охорони здоров`я (установи) до оформлення ВЛК свідоцтва про хворобу, у день виписки видається довідка ВЛК з постановою про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків на _____ календарних днів (на строк, необхідний для оформлення та затвердження свідоцтва про хворобу, але не більше 30 календарних днів).

За обставинами справи, позивачу не було надано на підставі його рапорту від 12.03.2024 відпустку для лікування у зв`язку з хворобою (відпустку для лікування після поранення, контузії, травми або каліцтва), позаяк, як встановлено судом, відповідно до проаналізованих вище норм Положення про військово-лікарську експертизу, військово-лікарською комісією було видано Довідку № 552 від 13.03.2024 з постановою про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів (на строк, необхідний для оформлення та затвердження свідоцтва про хворобу, але не більше 30 календарних днів (а.с. 134).

При цьому, відповідно до п. 22.12. Положення про військово-лікарську експертизу постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) повинна бути реалізована негайно.

Довідка ВЛК № 552 від 13.03.2024 наявна в розпорядженні відповідача, тому її неврахування відповідачем суд визнає безпідставним. Врахування відповідачем поданого позивачем до військової частини НОМЕР_2 рапорту про надання відпустки від 12.03.2024, який фактично реалізований не був та не зумовив жодних правових наслідків, є необґрунтованим.

А відтак, суд вважає, що жодних документально підтверджених підстав вважати, що позивач з 13.03.2024 повинен був перебувати за місцем розташування бойового підрозділу, у відповідача не було.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до норм Положення про військово-лікарську експертизу:

« 22.2. Книга протоколів засідань військово-лікарської комісії ведеться у всіх ВЛК секретарями цих комісій. Протоколи засідань ВЛК підписуються головою, членами комісії (не менше двох), які брали участь у засіданні, та секретарем комісії у день засідання комісії.

Один примірник Свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК) зберігається як додаток до книги протоколів. У книгу протоколів, у додатковий примірник експертного документа та у медичну карту стаціонарного хворого записується дата та зміст постанови штатної ВЛК.

Штатні ВЛК ведуть книгу протоколів тільки на осіб, які пройшли медичний огляд безпосередньо в цих комісіях, та алфавітний облік розглянутих протягом року свідоцтв про хворобу (довідок ВЛК).

У штатних ВЛК протоколом є також бланк свідоцтва про хворобу, довідки, надіслані для затвердження (контролю) або перегляду постанов, коли текст остаточної постанови підписується головою, членами комісії (не менше двох), які брали участь у засіданні, і секретарем. Особлива думка голови або членів комісії записується на примірнику свідоцтва про хворобу (довідки) або на окремому аркуші, який додається до цього свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК).

22.3. Постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, та надсилаються у військову частину та/або до ТЦК та СП в електронній та/або паперовій формі. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, яка підлягає затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляється на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного строку після закінчення медичного огляду. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) із затвердженою постановою надсилається командиру військової частини, у якій проходить службу військовослужбовець, що пройшов медичний огляд та/або до ТЦК та СП, в електронній та/або паперовій формі, в установленому законодавством порядку, а також видається на руки особі, що пройшла медичний огляд. Зазначені документи можуть видаватися на руки представникам військових частин за наявності у них підтверджуючих документів.

22.12. Постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду.

Постанови ВЛК щодо військовослужбовців, які визнані непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час, повинні бути реалізовані негайно.

Матеріалами судової справи стверджується, що за змістом довідки № 552 від 13.03.2024, виданої солдату ОСОБА_1 Військово-лікарською комісію військової частини НОМЕР_2 , яка долучена до матеріалів службового розслідування, встановлено: «Проведений медичний огляд військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 13.03.2024. Діагноз та постанова ВЛК про причини захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Цукровий діабет І тип, важка форма, стан медикаментозної субкомпенсації. Діабетична дистальна полінейропатія кінцівок з незначним порушенням функцій. Облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок, стеноз 40% передньої велико-гомілкової артерії справа… Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби… Потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів (на термін, необхідний для оформлення та затвердження свідоцтва про хворобу, але не більше 30 календарних днів) (а.с. 28).

Госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 видано Свідоцтво про хворобу № 157 від 13.03.2024 ОСОБА_1 .

В Свідоцтві про хворобу зазначено (зокрема): "Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Цукровий діабет І тип, важка форма, стан медикаментозної субкомпенсації. Діабетична дистальна полінейропатія кінцівок з незначним порушенням функції. Облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок, стеноз 40% передньої великогомілкової артерії справа... [інші захворювання внутрішніх органів з незначним порушенням кровообігу та функцій обох нижніх кінцівок, помірним порушенням зовнішньо-секреторної функції]. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Також зазначені інші захворювання [органів зору; органів дихання (після операції 15.09.2020 резекція S1, S5 лівої легені з приводу туберкульоми]. Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.

Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю тощо на підставі статті 13а графи ІІ Розкладу хвороб: Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. У супроводжуючому не має потреби.

Постанова військово-лікарської комісії затверджена Регіональною військово-лікарською комісією 24.03.2024 (а.с.29-30).

Таким чином, враховуючи вищевказані норми Положення про військово-лікарську експертизу, військова частина за фактом отримання у встановленому порядку постанови ВЛК про непридатність військовослужбовця до військової служби з виключенням з військового обліку, була безальтернативно зобов`язана звільнити військовослужбовця з військової служби на підставі пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу, у порядку, передбаченому пунктом 240 Положення про проходження військової служби.

Як встановлено судом, Військовою частиною НОМЕР_2 на адвокатський запит представника позивача у зв`язку з наданням правової допомоги ОСОБА_1 надано відповідь від 31.12.2024 за № 2870, в якій повідомлено, що 13 березня 2024 року до військової частини НОМЕР_1 через систему електронного документообігу було надіслано Довідку № 552 від 13.03.2024 та 03 квітня 2024 було надіслано Свідоцтво про хворобу № 157 від 13.03.2024 (а.с. 31).

Свідоцтво про хворобу та вищевказана відповідь військової частини НОМЕР_2 долучені до позовної заяви та описані в позовній заяві, на таких документах, зокрема, позивач обґрунтовує позов.

Суд враховує, що відповідач у відзиві жодним чином не заперечив та не спростував факту надходження у встановленому порядку до військової частини НОМЕР_1 з військової частини НОМЕР_2 свідоцтва про хворобу позивача з постановою ВЛК про непридатність військовослужбовця до військової служби з виключенням з військового обліку.

За встановлених обставин, суд вважає доведеним, що станом на дату прийняття відповідачем наказу від 17.04.2024 № 1459 "Про результати службового розслідування" в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 була наявною постанова ВЛК про непридатність солдата ОСОБА_1 до військової служби з виключенням з військового обліку, що об`єктивно виключало підстави для висновку про те, що військовослужбовець без поважних причин не прибув з лікувального закладу в розташування бойового підрозділу, ухилившись від виконання обов`язків військової служби.

Отже поведінку відповідача в межах спірних правовідносин в частині незвільнення позивача з військової служби за станом здоров`я та повідомлення органу досудового розслідування про те, що позивач без поважних причин не повернувся на службу з лікувального закладу, суд вважає протиправною.

Як встановлено судом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.10.2024 № 284 позивача увільнено від займаної посади, призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, виключено зі списків особового складу, з направленням облікових документів до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Такий наказ позивач не оскаржує, однак, на переконання суду, наявність означеного наказу перешкоджає реалізації судом повноважень щодо належного способу захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За встановлених обставин, з метою ефективного захисту порушених прав, свобод, інтересів людини і громадянина, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.10.2024 № 284, та зобов`язати відповідача звільнити солдата ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" на підставі постанови військово-лікарської комісії про непридатність солдата ОСОБА_1 до військової служби з виключенням з військового обліку.

Отже в цій частині позовних вимог позов слід задовольнити.

За обставинами справи відповідач в наказі від 02.10.2024 № 284 зазначив про направлення облікових документів до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У відзиві представник відповідача ствердив про те, що облікові документи позивача направлені до зазначеного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позовна вимога про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 передати документи та особову справу позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд враховує таке.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Загальноприйняті підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Так, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Як зазначив Верховний Суд: «Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого». Розглядаючи справу, суд визначає чи була завдана особі моральна шкода. Крім того, суд встановлює розмір відшкодування. Власне, завдання потерпілого або його представника полягає в переконанні суду в необхідності та доцільності відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено: в чому полягає ця шкода; якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно; якими доказами вона підтверджується.

Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення; глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інших обставин, які мають істотне значення.

Слід зауважити, що для вирішення питання щодо відшкодування шкоди обов`язково необхідно встановити наявність одночасно трьох складових: підтвердження факту заподіяної шкоди правам заявника саме внаслідок протиправного діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Саме по собі твердження позивача про заподіяння йому шкоди не є підставою для стягнення з державного бюджету на його користь моральної шкоди, оскільки позивачем доводиться, а судом оцінюється наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 04.07.2019 у справі № 823/628/17, від 03.09.2020 у справі № 520/3061/19.

Як встановлено судом, що позивач у позовній заяві вказав, що підставою для відшкодування моральної шкоди є прийняття неправомірних рішень та бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 , а саме: "незаконне притягнення до кримінальної відповідальності за статтею 407 Кримінального Кодексу України (ст. 1167 ЦК України); проходження військової служби у незадовільних умовах відповідно до його стану здоров`я та діагнозів, що понесло за собою критичні наслідки". Водночас, розмір заявленого відшкодування позивач визначив виходячи з вартості препаратів інсуліну, необхідних йому для лікування на 10 років.

Оцінюючи наведені підстави позовної вимоги, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження (п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 3 КПК України кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 14 частини першої статті 3 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, суд зазначає, що військова частина НОМЕР_1 не є органом досудового розслідування та не наділена жодними повноваженнями щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності.

На час вирішення цього судового спору в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази стосовно результатів кримінального провадження номер 0008338 та прийнятого в ньому процесуального рішення.

Суд звертає увагу позивача на те, що порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, унормовано Законом України 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР.

З огляду на наведене, суд вважає відсутніми в межах адміністративної справи підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Стосовно вимоги відшкодування моральної шкоди у зв`язку з проходженням позивачем військової служби у незадовільних умовах відповідно до його стану здоров`я та діагнозів, що понесло за собою критичні наслідки, суд зазначає, що за матеріалами справи позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 короткий термін з 14.11.2023 по 26.12.2023. Будь-які документально підтверджені відомості про те, що погіршення стану здоров`я позивача було зумовлене незадовільними умовами проходження військової служби - відсутні. До проходження стаціонарного лікування у зв`язку з відповідним захворюванням ендокринної системи та до огляду військово-лікарської комісії у позивача відсутні медичні документи, які вказували б на наявність підстав для обмеження військової служби за станом здоров`я. А після оформлення відповідних документів позивач на службу в бойовий підрозділ не повертався. Таким чином, незадовільні умови військової служби, про які вказує позивач, є, на переконання суду, умовами ведення бойових дій, за які не може нести відповідальність військовий підрозділ, в якому проходив військову службу позивач.

За сукупністю викладеного, виходячи з наведених позивачем доводів та аргументів, суд вважає відсутніми підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, а відтак в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

В позовній заяві позивач просив стягнути на його користь судові витрати у розмірі 30000,00 грн.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу, сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", отже підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору відсутні.

Суд зазначає, що будь-які інші витрати, понесені позивачем у зв`язку з судовим розглядом адміністративної справи, документально не підтверджені, докази протилежного у справі відсутні.

Враховуючи наведене, за результатами судового розгляду справи судові витрати не розподіляються.

Крім цього, суд враховує, що справа, яка розглядається, не належить до категорії справ, визначених ст. 371 КАС України, судові рішення в яких виконуються негайно. Отже відсутні підстави звернути рішення в цій справі до негайного виконання.

Також у суду відсутні підстави вважати, що у разі набрання судовим рішенням законної сили відповідач буде ухилятися від його виконання, а тому одночасно з вирішенням судового спору суд не вбачає необхідності для застосування заходів судового контролю.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльність протиправною, зобов`язання вчинення певних дій та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Визнати протиправним і скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.10.2024 № 284.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" на підставі постанови військово-лікарської комісії про непридатність ОСОБА_1 до військової служби з виключенням з військового обліку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 15 серпня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_10 )

Суддя Н.О. Дорошенко