Справа № 500/2832/25
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2832/25

14 серпня 2025 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Потихач В.В.

представника позивача Каліннікова М.О.,

представника відповідача Федорів Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення рішення від 24.04.2025 №1, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду, через представника адвоката Каліннікова Максима Олександровича, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №1 від 24.04.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №1 від 24.04.2025, яким накладено штрафні санкції у розмірі 360000,00грн за порушення вимог пункту 22 частини другої статті 73 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №3814-ІХ від 18.06.2024, а саме: роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії.

Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним оскільки, воно винесено на позивача як на фізичну особу, а не як на суб`єкта господарювання.

Також зазначає, що Акт про результат фактичної перевірки від 04.04.2025, на підставі якого винесено оскаржене податкове повідомлення-рішення, складений щодо дій фізичної особи ОСОБА_2 , який близько 12:00 здійснив реалізацію пального в обсязі 23,18 л. Вказує, що за такі дії на ОСОБА_2 складено адміністративні протоколи за частиною першою статті 155-1 та за частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на що позивач як фізична особа-підприємець, не може бути притягнутий до відповідальності за самовільні дії ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 15.05.2025 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, десять днів з дня отримання ухвали. У вказаний строк представник позивача виконав в повному обсязі вимоги ухвали суду, подав до суду документ про доплату судового збору.

Ухвалою суду від 27.05.2025 суд відкрив провадження в даній адміністративній справі та ухвалив її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 10.06.2025.

09.06.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву із змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що посадовими особами Головного управління ДПС у Тернопільській області проведено фактичну перевірка АГЗС/АГЗП, що належить (здійснює господарську діяльність) суб`єкту господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 ..

Проведеною фактичною перевіркою встановлено, що 04.04.2025 на АГЗС за адресою провадження діяльності АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 відбувся факт реалізації пального без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Перевіркою зафіксовано, що на залишку у ємності знаходилось також 100л скрапленого газу, що підтверджується поясненнями оператора АЗС ОСОБА_2 . Окрім цього, розрахункову операцію за реалізацію скрапленого газу не проведено через зареєстрований, належним чином опломбований та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій, та не видано особі розрахунковий документ на суму 799,71грн за придбання скрапленого газу код УКТЗЕД у кількості 23,18л за ціною 34,50грн/л. Також перевіркою встановлено, що позивачем не ведеться в порядку встановленому законодавством облік товарних запасів за місцем їх реалізації, відсутні підтверджуючі документи щодо походження товару, який знаходиться на реалізації.

Відповідач звернув увагу суду на те, що у позивача була діюча ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним за обревізованою адресою місця торгівлі, проте термін дії такої закінчився 20.01.2025 (проведення перевірки 04.04.2025).

Вважає, що накладені штрафні фінансові санкції є законними, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (арк. справи 20-42).

Підготовче засідання, призначене на 10.06.2025 відкладено судом на 08.07.2025, з підстав неявки учасників справи.

Підготовче засідання, призначене на 08.07.2025 відкладено судом на 14.07.2025, з підстав неявки представника позивача у справі.

В підготовчому засіданні, призначеному на 14.07.2025, суд оголосив перерву до 17.07.2025 та зобов`язав сторін надати додаткові докази у справі.

16.07.2025 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів у справі (арк. справи 72-79).

17.07.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення з додатками (арк. справи 80-88).

В підготовчому засіданні 17.07.2025 суд з урахуванням думки учасників справи долучив до матеріалів справи надані сторонами докази та закрив підготовче провадження, призначивши справу до судового розгляду по суті на 05.08.2025.

Судове засідання, призначене на 05.08.2025 відкладено судом на 14.08.2025 з підстав неявки учасників справи.

У судовому засіданні 14.08.2025, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та письмових заяв та пояснень, які подавались в ході судового розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та наданих додаткових поясненнях в ході судового розгляду справи, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_1 , згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області з основним видом економічної діяльності « 47.30 Роздрібна торгівля пальним».

Для здійснення господарської діяльності позивачем у 2020 році отримано у Головному управлінні ДПС у Тернопільській області ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним (переоформлення) №2000005 з терміном дії: з 20.01.2020 до 20.01.2025, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 (арк. справи 29).

Згідно додатку до вказаної ліцензії, за позивачем зареєстровано реєстратор розрахункових операцій моделі ND-74, заводський номер НД04001635, фіскальний номер (арк. справи 29 зворот).

Наказом Головного управління ДПС у Тернопільській області №803-п від 04.04.2025, на підставі підпункту 69.2. пункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 «Інші перехідні положення», статті 19-1, 20, пункт 75.1 статті 75, підпункт 80.2.5 (здійснення функцій визначених законодавством) пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України, вирішено провести з 04.04.2025 фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою провадження діяльності: АДРЕСА_1 , за період діяльності з 01.04.2025 по дату закінчення перевірки відповідно до статті 102 Податкового кодексу України тривалістю 10 діб, з питань наявності ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі підакцизними товарами, зберігання, здійснення оптової та роздрібної торгівлі пальним, реєстрації акцизних складів, обладнання та реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірі в-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, виявлення порушень встановлених правил торгівлі підакцизними товарами, маркування підакцизних товарів, дотримання встановлених мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв та максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, а також інших питань, що регулюють обіг підакцизних товарів (арк. справи 30).

На підставі наказу №803-п від 04.04.2025 податковим органом виписано направлення на перевірку №1178/09-01, №1179/09-01, №1180/09-01 та №1181/09-01 від 04.04.2025 (арк. справи 31).

Примірники наказу Головного управління ДПС у Тернопільській області №803-п від 04.04.2025, а також примірники направлень на перевірку, які містяться в матеріалах судової справи, вручено оператору АЗС позивача,- ОСОБА_2 04.04.2025, про що вчинено відповідний запис на примірнику наказу, що залишається у контролюючому органі і який долучено до матеріалів судової справи, а на примірниках направлень на перевірку, які містяться в матеріалах судової справи, вказаним оператором АЗС позивача вчинено записи про те, що йому пред`явлено посвідчення та направлення на проведення перевірки та вручено копію наказів про проведення перевірки.

Наказ на проведення перевірки та направлення на проведення фактичної перевірки АЗС позивача, - підписано уповноваженою посадовою особою податкового органу та не оскаржено платником податків.

Судом встановлено, що за результатами фактичної перевірки позивача, проведеної за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 складено Акт перевірки №4901/19-00-09-01/ НОМЕР_1 , який зареєстровано за місцем державної реєстрації суб`єкта господарювання 07.04.2025 (арк. справи 6).

Так, згідно висновків Акту перевірки №4901/19-00-09-01/ НОМЕР_1 , податковим органом встановлено, що на АГЗС за адресою провадження діяльності АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , відбувся факт реалізації пального без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а саме:

04.04.2025 біля 12:00год, на АЗГС реалізовано скраплений газ (код товару за УКТЗЕД ) у кількості 23,18 л за ціною 34,50грн/л на загальну суму 799,71грн - фіскальний чек не видано. Перевіркою зафіксовано, що на залишку у ємності знаходилось також 100л скрапленого газу, що підтверджується поясненнями оператора АЗС ОСОБА_2 ;

розрахункову операцію на суму 799,71грн за реалізацію скрапленого газу код УКТЗЕД у кількості 23,18л за ціною 34,50грн/л не проведено через зареєстрований, належним чином опломбований та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій;

не видано особі, яка придбала скраплений газ, розрахунковий документ на суму 799,71грн за придбання газу код УКТЗЕД у кількості 23,18л за ціною 34,50грн/л;

не ведеться в порядку встановленому законодавством облік товарних запасів за місцем їх реалізації, відсутні підтверджуючі документи щодо походження товару, який знаходиться на реалізації.

Із змісту акту перевірки слідує, що його підписано оператором АЗС ОСОБА_2 та вручено примірник такого акту, однак ним зазначено, що із висновками перевірки він не згідний.

До акту фактичної перевірки податковим органом оформлено відповідні додатки, а саме: відомість від 04.04.2025; пояснення від 04.04.2025, копія трудового договору від 02.01.2020 №2, мультимедійна інформація.

07.04.2025 позивачем подано заяву про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за вказаною адресою АЗС (арк. справи 27), за результатом розгляду якої податковим органом прийнято рішення від 01.05.2025 про відмову у її видачі з підстав ненадання належного обсягу документів (арк. справи 27 зворот).

За результатами проведеної фактичної перевірки АГЗС за адресою провадження діяльності Тернопільська область, Чортківський район, м. Чортків, вул. Копичинецька, 101, податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 24.04.2025, а саме:

№1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 360000,00грн за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії (арк. справи 37),

№1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 4243,50грн за здійснення реалізації товарів, які не обліковані за місцем реалізації;

№1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 799,71грн за не проведення розрахункових документів через реєстратор розрахункових операцій та невидача фіскального документа.

Позивач, вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення №1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 360000,00грн за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії, звернувся із даним позовом в суд.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі також ПК України) який зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно із підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності таких підстав:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, наведена норма дозволяє проведення фактичної перевірки на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Пунктом 80.7 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

За правилом пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Так, відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції), такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №3817-ІХ від 18.06.2024 (далі - Закон №3817-IX).

Відповідно до частини першої статті 72 Закону №3817-IX контроль за дотриманням цього Закону здійснюють органи ліцензування та інші органи в межах компетенції, визначеної законом. Контроль за дотриманням вимог щодо відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції, малих виробництв дистилятів, малих виробництв пива здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Постановою Кабінету Міністрів України №227 від 06.03.2019 затверджено Положення про Державну податкову службу України, яким установлено, що ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, з оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом та обігом; здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом та обігом (підпункт 27 пункту 4).

З аналізу вищенаведеного нормативно-правового регулювання суд дійшов висновку, що відповідач при здійсненні визначених законодавством функцій у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, - правомірно провів фактичну перевірку місця здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 відповідно до приписів підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, позаяк норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 72 Закону №3817-IX покладено саме на відповідача.

Відтак, у наказі на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 №803-п від 04.04.2025, контролюючим органом зазначено достатній обсяг інформації щодо підстави для проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання.

Судом встановлено, що копію наказу №803-п від 04.04.2025 та направлень №1178/09-01, №1179/09-01, №1180/09-01 та №1181/09-01 від 04.04.2025 на проведення фактичної перевірки АГЗС за адресою провадження діяльності ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , вручено ОСОБА_2 04.04.2025, який згідно наданого податковому органу трудового договору №2 від 02.01.2020 (арк. справи 39), працює оператором АЗС позивача за вказаною адресою.

Про вручення оператору копії наказу на перевірку та направлень вчинено відповідний запис на примірнику наказу, що залишається у контролюючому органі і який долучено до матеріалів судової справи, а на примірниках направлень на перевірку, які містяться в матеріалах судової справи, вказаним оператором АЗС позивача вчинено записи про те, що йому пред`явлено посвідчення та направлення на проведення перевірки та вручено копію наказів про проведення перевірки.

Перевірка була проведена в межах строку, визначеного в наказі, примірник акту перевірки підписано посадовими особами податкового органу та оператором АЗС Курій Григорієм Володимировичем та вручено йому, що сторонами і не спростовується.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що контролюючим органом дотримано вимоги ПК України, які регламентують порядок проведення фактичної перевірки.

Щодо реалізації пального без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №3817-IX від 18.06.2024.

Частиною першою статті 1 Закону №3817-IX визначено, що:

ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності (пункт 40);

місце роздрібної торгівлі пальним - об`єкт нерухомого майна або єдиний (цілісний) майновий комплекс, на території якого розташоване технологічне обладнання, призначене для приймання, зберігання та роздрібної торгівлі пальним, який належить суб`єкту господарювання на праві власності або користування; нафтоналивний несамохідний морський/річковий бункерувальник (далі - бункерувальник); спеціалізований транспортний засіб для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом, з якого здійснюється роздрібна торгівля скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів. Місце роздрібної торгівлі пальним вважається місцем зберігання пального, якщо зберігання пального здійснюється за таким місцем роздрібної торгівлі пальним (пункт 52);

роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшої реалізації або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з місць роздрібної торгівлі пальним через паливороздавальні колонки, газороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, а також реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, а також заправлення з бункерувальника у водному просторі морських та річкових суден (пункт 77).

Статтею 29 Закону №3817-IX врегульовано основні вимоги до оптової і роздрібної торгівлі пальним.

Так зокрема, за приписами частини другої статті 29 Закону №3817-IX роздрібна торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Частиною п`ятою статті 29 Закону №3817-IX передбачено, що суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Судом встановлено, а сторонами не спростовано, що Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, для здійснення господарської діяльності, було видано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним (переоформлення) №2000005.

Вказана ліцензія видана на адресу місця роздрібної торгівлі: АДРЕСА_1 . При цьому, згідно додатку до вказаної ліцензії, за позивачем зареєстровано реєстратор розрахункових операцій моделі ND-74, заводський номер НД04001635, фіскальний номер (арк. справи 29 зворот).

Поряд з цим, термін дії такої ліцензії: з 20.01.2020 до 20.01.2025, відтак 04.04.2025, на час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за місцем провадження діяльності АДРЕСА_1 , - вказана ліцензія вже завершила свою дію.

Доказів отримання ФОП ОСОБА_1 нової ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на місце роздрібної торгівлі за вказаною адресою сторонами не представлено, а судом не здобуто.

Судом встановлено, що 04.04.2025 біля 12:00год, на АЗГС за адресою: АДРЕСА_1 , оператором АЗС ОСОБА_2 реалізовано скраплений газ (код товару за УКТЗЕД ) у кількості 23,18 л за ціною 34,50грн/л на загальну суму 799,71грн - фіскальний чек не видано. Перевіркою зафіксовано, що розрахункову операцію на суму 799,71грн за реалізацію скрапленого газу код УКТЗЕД у кількості 23,18л за ціною 34,50грн/л не проведено через зареєстрований, належним чином опломбований та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій моделі ND-74, заводський номер НД04001635, фіскальний номер , не видано особі, яка придбала скраплений газ, розрахунковий документ на суму придбання газу. Окрім цього, на АЗС зафіксовано залишок скрапленого газу в об`ємі 100л.

Вказані обставини не спростовано позивачем у справі та підтверджено наданими суду матеріалами, а саме: поясненнями оператора АЗС ОСОБА_2 (арк. справи 32), фото-доказами (арк. справи 40-41).

Згідно частини першої статті 73 Закону №3817-IX, за порушення цього Закону щодо виробництва, обігу та зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального суб`єкти господарювання притягаються до відповідальності згідно із законом.

За приписами пункту 22 частини другої статті 73 Закону №3817-IX, до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах:

роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії - 45 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

З матеріалів справи слідує, що встановивши відсутність у ФОП ОСОБА_1 діючої станом на 04.04.2025 (дата реалізації скрапленого газу в кількості 23,18 л за ціною 34,50грн/л на загальну суму 799,71грн) ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на місце роздрібної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 , податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення №1 від 24.04.2025, яким застосовано до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 45 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2025 року, а саме: 360000,00грн.

Спростовуючи правомірність застосованого штрафу згідно податкового повідомлення-рішення №1 від 24.04.2025 сторона позивача зазначає, що таке податкове повідомлення-рішення винесено не щодо суб`єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , а щодо фізичної особи ОСОБА_1 .

Щодо таких покликань представника позивача суд зазначає, що із змісту оскарженого податкового повідомлення-рішення слідує, що у ньому зазначено що таке винесено щодо «платника податків ОСОБА_1 », без зазначення статусу платника податків «фізична особа - підприємець».

Згідно пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 128 Господарського кодексу України (чинного на час проведення перевірки), громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Суд зазначає, що «фізична особа - підприємець» та «фізична особа» мають різний правовий статус, у тому числі й у сфері оподаткування. При цьому, фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур, - за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки підприємця.

Слід зазначити, що набуття фізичною особою правового статусу «фізична особа - підприємець» - це не обмеження такої особи у її конституційних правах щодо свободи підприємницької діяльності, а насамперед набуття такого юридичного статусу, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Поряд з цим, за приписом частини другої статті 128 Господарського кодексу України (чинного на час проведення перевірки) громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення.

Також частиною першою статті 52 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За наведеного правового регулювання суд робить висновок про те, що незалежно від того, у якому правовому статусі перебуває платник податків: «фізичної особи - підприємець» чи «фізичної особи», - в питання несення фінансової відповідальності така особа відповідатиме за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, - усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відтак, суд критично оцінює покликання представника позивача на те, що оскаржене податкове повідомлення-рішення є протиправним з підстав того, що воно винесено до позивача як «фізичної особи», а не як до позивача «фізичної особи-підприємця».

Покликання представника позивача на те, що притягнення до відповідальності за порушення вимог частини другої статті 29 Закону №3817-IX можливе лише до ліцензіата або фізичної особи-підприємця, які здійснюють діяльність з обігу пального, а не до фізичної особи, суд також оцінює критично, оскільки суть виявленого порушення у межах даної судової справи якраз і зводиться до реалізації підакцизного товару «без ліцензії», а відтак, якщо керуватись логікою представника позивача, жодну особу, яка проводить таку реалізацію, - було б неможливо притягнути до відповідальності за безліцензійну роздрібну торгівлю пальним згідно приписів частини другої статті 29 Закону №3817-IX.

Слід відмітити, що в судовому засіданні сторона позивача визнала факт реалізації 04.04.2025 на АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , скрапленого газу (код товару за УКТЗЕД ) у кількості 23,18 л за ціною 34,50грн/л на загальну суму 799,71грн.

Однак, в спростування позиції податкового органу стороною позивача зазначено, що таку реалізацію проводив ОСОБА_2 , який не працював на посаді оператора АЗС, а працював на посаді охоронця і здійснив такий продаж без узгодження своїх дій із ФОП ОСОБА_1 .

У підтвердження таких обставин суду надано копію Додаткової угоди №1 від 20.01.2025 до трудового договору від 18.01.2021 №12 (арк. справи 74), заяву ОСОБА_2 від 19.01.2025 про згоду на переведення його із посади оператора АЗС на посаду охоронця (арк. справи 75), наказ №2812 від 19.01.2025 на переведення ОСОБА_2 (арк. справи 76) та копію трудової книжки вказаного працівника (арк. справи 77).

Надаючи оцінку таким доводам представника позивача суд першочергово зазначає, що такі докази не було надано податковому органу при проведенні фактичної перевірки, оскільки при її проведенні ОСОБА_2 надав трудовий договір №2 від 02.01.2020 (арк. справи 39) у якому вказано, що такий укладено безстроково, а він як найманий працівник виконує обов`язки оператора АЗС.

Також, в усіх документах, вручених перед початком перевірки та в ході її проведення (наказ, направлення, акт перевірки, письмові пояснення), ОСОБА_2 вказував власноручно свою посаду: "оператор АЗС".

Проте, суд зазначає, що навіть за умови дійсного переведення ОСОБА_2 на посаду охоронця, - реалізація ним скрапленого газу у кількості 23,18л за ціною 34,50грн/л без проведення через зареєстрований, належним чином опломбований та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій та без видачі особі, яка придбала скраплений газ, розрахункового документу не заперечується позивачем та визнано представником позивача у судовому засіданні, відтак проведеною податковою перевіркою встановлено фактичний допуск вказаного працівника до виконання роботи оператора АЗС (безвідносно до можливого виконання ним також обов`язків охоронця).

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За встановлених обставин даної справи суд вважає, що відповідачем доведено, а позивачем не спростовано правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення та про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то підстави для розподілу судових витрати згідно статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення рішення від 24.04.2025 №1, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 15 серпня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.