Справа № 440/6918/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 р. Справа № 440/6918/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Жигилія С.П. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2025, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, м. Полтава, повний текст складено 03.03.25 у справі № 440/6918/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), в якому просив:

1) визнати протиправними та скасувати:

- пункт 1 Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №4494 від 21.12.2023, яким солдата, гранатометника 4 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом в ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, - СУВОРА ДОГАНА;

- пункт 2 п.п 2.1., 2.2. Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №4494 від 21.12.2023, яким солдата, гранатометника 4 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом в ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, - СУВОРА ДОГАНА, та позбавлено додаткової винагороди та преміювання, передбачених Порядком виплат грошового забезпечення іншим особам №260 від 07.06.2018 року, за жовтень 2023 року та за весь період самовільного залишення місця служби, включаючи місяць повернення;

2) зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 зняти з солдата гранатометника 4 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення, застосоване за Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №4494 від 21.12.2023, із відображенням зазначеного у всіх документах, що передбачають облік дисциплінарних стягнень.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано пункти 1, 2, підпункти 2.1., 2.2. Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №4494 від 21.12.2023 «Про результати службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом військової служби за контрактом ОСОБА_1 ».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у цій частині та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно та надмірно визначено правові витрати, понесені позивачем, у сумі 15 000 грн, оскільки така не відповідає складності та обсягу виконаних робіт.

Від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він з висновками суду першої інстанції, викладеними в додатковому рішенні погодився, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в межах апеляційного розгляду надається правова оцінка законності та обґрунтованості судового рішення в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За приписами частини третьої статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас, дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 134 постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначила, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Разом з цим Верховний Суд, розглядаючи питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у своїй судовій практиці неодноразово зазначав, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування не відповідності заявлених витрат цим критеріям.

Такий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 826/11302/18, від 10 липня 2024 року у справі № 340/1498/22, від 24 грудня 2024 року у справі №380/25725/21 та ін.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі №520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом установлено, що представництво інтересів позивача, ОСОБА_1 , у цій справі здійснювалося адвокатом Тимошенком Дмитром Володимировичем на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1205262 /а.с. 14/.

Згідно з пунктом 1.1. договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 1 від 29.02.2024, укладеного між адвокатом Тимошенком Дмитром Володимировичем (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт) /а.с. 173/, Адвокат приймає доручення від Клієнта здійснити у встановлені строки та на умовах, визначених договором надання правничої допомоги у будь-яких судах будь-якої інстанції, прокуратурі, правоохоронних органах, будь-яких інших державних і недержавних органах, підприємствах, установах, організаціях, зокрема, але не виключно, щодо стягнення додаткової винагороди за участь у бойових діях, переведення/переміщення по військовій службі, направлення на ВЛК та інші питання стосовно проходження Клієнтом військової служби.

Відповідно до умов пунктів 4.1., 4.2. цього договору за виконання договору Клієнт сплачує Адвокату гонорар. Розмір гонорару та його сплата засвідчується додатком до цього договору.

27.05.2024 між адвокатом Тимошенком Д.В. та ОСОБА_1 підписано додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 1 від 29.02.2024 /а.с. 174/, пунктом 1.1. якого передбачено, що даний Додаток № 1 від 27.05.2024 (додаткова угода) є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 1 від 29.02.2024 в частині надання послуг Клієнтові щодо оскарження пунктів 1, 2, підпунктів 2.1., 2.2. Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 4494 від 21.12.2023 «Про результати Про результати службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом військової служби за контрактом ОСОБА_1 .

Пунктом 1.4. додаткової угоди сторони погодили розмір гонорару Адвоката за правничу допомогу (надання послуг, виконання робіт), зазначену у в п. 1.1., 1.2, у фіксованому розмірі 30000 грн та підписанням даного Додатку до Договору про надання правничої допомоги підтвердили сплату гонорару за правничу допомогу (надання послуг, виконання робіт), зазначену у п. 1.1., 1.2., у фіксованому розмірі 30000 грн.

Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 27.05.2024 засвідчено прийняття Тимошенком Д.В. від ОСОБА_1 коштів у сумі 30000 грн /а.с. 176/.

Відповідно до Акта № 1 виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 1 від 29.02.2024, складеного 18.02.2025 /а.с. 175/, розрахунки за професійну правничу допомогу (юридичні послуги) щодо представництва інтересів Клієнта у судовій справі № 440/6918/24 здійснені сторонами до підписання зазначеного акту в повному обсязі, а саме шляхом оплати гонорару у загальному розмірі 30000 грн за наступні послуги: консультація 2000 грн, підготовка та подача позовної заяви 13000 грн, написання та подача письмових пояснень по справі від 29.01.2025 6000 грн, прибуття до суду та участь у судовому засіданні 29.01.2025 4000 грн, підписання та подача заяви про розгляд справи без участі позивача від 06.02.2025 1000 грн, написання та подача клопотання про відкладення судового розгляду 1000 грн, написання та подача заяви про ухвалення додаткового рішення 3000 грн, підсумок 30000 грн.

Отже, факт понесення позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі є документально підтвердженим.

Заперечень щодо заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення або клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем до суду не подано, хоча заяву про ухвалення додаткового рішення з доданими документами відповідачу доставлено до електронного кабінету 21.02.2025 10:48, про що свідчить квитанція № 2748026 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС, а ухвалу суду від 21.02.2025 про призначення заяви до розгляду доставлено відповідачу до електронного кабінету 21.02.2025 о 18:12.

Колегія суддів зазначає, що в силу положень частин 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що підтверджуються висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, водночас, суд першої інстанції врахував, що рішенням у справі № 440/6918/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково, тому відповідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку про покладення на відповідача судових витрати позивача на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 15 000 грн (30000 грн/2).

Отже, суд першої інстанції, врахувавши часткове задоволення позову, дійшов обґрунтованого висновку, що відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі, пропорційному до задоволених вимог, а саме у сумі 15 000 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 16 березня 2023 року у cправі № 927/153/22 щодо того, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо відмови у стягнення витрат на правову допомогу позивача, оскільки відповідно до пункту десятого частини третьої статті 2 КАС України однією з основних засад судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не лише компенсацією стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених нею витрат, але й у певному сенсі має спонукати іншу сторону, особливо, якщо мова йде про суб`єкта владних повноважень, утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, зокрема у сфері публічно-правових відносин (постанови Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 826/841/17, від 24.10.2019 у справі № 820/4280/17, від 25.10.2019 у справі № 826/13270/16, №826/841/17 від 05.09.2019).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 у справі № 440/6918/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді С.П. Жигилій О.В. Присяжнюк