Справа № 932/9769/25
Суддя: Салькова В. С.
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/932/205/25
РІШЕННЯ

Іменем України

15.08.2025 м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Щербаченко А.В.,

представника позивача Татаренка В.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадина РФ,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2025 позивач звернувся до суду з цим позовом, в обґрунтування якого вказав, що громадянин РФ ОСОБА_1 востаннє прибув на територію України 01.11.2013 через КПП «Гоптівка» та з того часу територію України не залишав. До органів та підрозділів ДМС України з офіційною заявою з питання оформлення документів на право легального проживання в Україні ОСОБА_1 звертався неодноразово, однак через відсутність повного пакету документів надати заяву про оформлення дозволу на імміграцію не зміг.

То ж, відповідач своїми діями порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: тривалий час перебуває на території України без документів на право проживання в Україні, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні; відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні та, відповідно, законні джерела доходів для залишення країни, а також забезпечення свого перебування та проживання на території України; відсутній документ, що дає право перетину державного кордону України.

21.06.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КпАП України та того ж дня прийняте рішення про його примусове повернення до країни походження, яке він не виконав.

На думку позивача, існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, існує ризик його втечі, створення загрози громадському порядку, національній безпеці.

Відсутність документу, що дає право на виїзд з України, також є підставою для подання до суду позовної заяви про застосування заходів затримання іноземця з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Просить суд затримати ОСОБА_1 та помістити його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців до 15.02.2026 з метою його ідентифікації та забезпечення видворення з території України, та вирішити питання щодо негайного виконання рішення.

У судовому засіданні представник позивача Татаренко В.А. підтримав вимоги позову та надав пояснення про викладені в ньому обставини, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що в 1995 році уїхав з м. Грозного від війни, періодично повертався до РФ, але в 2013 році заїхав до України остаточно та вже не залишав її території. В 2013 році він захворів та потрапив до лікарні, тому пропустив строк законного перебування в Україні. Потім почалася війна, процедура легалізації стала складнішою. Він не хоче повертатися до РФ, його сім`я дружина та діти мешкають у Дніпропетровській області, він теж там живе, працює, ніколи і нікуди не ховався, хоче залишитися з родиною.

Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Грозному, є громадянином РФ, документованим паспортом РФ від 10.10.2013.

У період з 01.01.2016 по 14.08.2025 ОСОБА_1 не перетинав державного кордону України в будь-якому напрямку.

Постановою уповноваженої особи Відділу №2 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 21.06.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КпАП України за те, що він порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: з 01.01.2014 перевищив встановлений строк перебування більше як на 30 днів, ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушив вимоги ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 3400,00 грн, штраф сплачений правопорушником 22.06.2024.

21.06.2024 посадовою особою позивача ухвалене рішення №015974 про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни, його зобов`язано покинути територію України до 20.07.2024.

Дане рішення ОСОБА_1 не виконане.

Постановою заступника начальника Відділу №2 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 13.08.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КпАП України за те, що він порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: перевищив встановлений строк перебування більше як на 30 днів, ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушив вимоги ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 3400,00 грн.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , поданими позивачеві, він перетинав кордон з Україною за внутрішнім паспортом, неодноразово збирав документи на отримання права проживання, але не зміг його одержати через відсутність права власності на будинок.

13.08.2025 ОСОБА_1 затримано в порядку ч.2 ст.263 КпАП України

13.08.2025 посадовою особою позивача ухвалене рішення №000521 про примусове видворення ОСОБА_1 з України з підстав того, що він ухилився від виконання рішення про примусове повернення до країни походження терміном до 20.07.2024, прийнятого 21.06.2024.

Рішенням посадової особи позивача від 13.08.2025 ОСОБА_1 поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі Закон № 3773-VI).

За змістом ст.3 цього Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з п.14 ст.1 Закону №3773-VI нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом другим ст.25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п."f" ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод затримання виправдане лише доти, поки провадиться процедура депортації або екстрадиції.

В свою чергу, затримання іноземця з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є одним із заходів забезпечення примусового видворення, який застосовується у випадку наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії, відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його втечі, а так само, у разі відсутності в нього документів, що дають право на виїзд з України.

Статтею 31 Закону №3773-VI визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країни де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно зі статтею 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем факту того, що він проживав на території України без документів на право проживання в Україні.

Враховуючи те, що громадянин РФ ОСОБА_1 наразі незаконно перебуває на території України, тривалий час не вчинив дій з легалізації на території України, є обґрунтовані підстави вважати, що він може перешкоджати проведенню процедури видворення, є наявним ризик його втечі.

На підставі наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим, шестимісячний строк поміщення ОСОБА_1 в ПТПІ має обраховуватися з дня його затримання 13.08.2025 та до 13.02.2026.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,6-11,72-78,90,211,241-246,268-272,289,372 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина РФ ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) задовольнити.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина РФ ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 (шість) місяців з 13.08.2025 до 13.02.2026 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Рішення суду в частині затримання ОСОБА_1 та його поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлене та проголошене в судовому засіданні 15.08.2025.

Суддя В.С. Салькова