Справа № 380/3523/25
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 рокусправа № 380/3523/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просить :

- визнати протиправним і скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке оформлено протоколом № 3 від 16.01.2025, яким відмовлено у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 на засіданні комісії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з урахуванням правової позиції, викладеної рішенні.

Ухвалою судді від 28.02.2025 відкрите спрощене провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 є громадянином України ІНФОРМАЦІЯ_3 та є військовзобов`язаним, перебуває на військовому обліку у відповідача. Після завершення навчання у школі у 2019 році позивач здобув освіту у Львівському державному коледжі харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій. У результаті здобув ступінь вищої освіти (освітньо-кваліфікаційний рівень) молодший спеціаліст. 25.09.2024 рішенням ректора Вищій Школі Внутрішньої Безпеки в Лодзі (Польща) зараховано позивача на бакалаврат за спеціальністю Внутрішня безпека у Вищій Школі Внутрішньої Безпеки в Лодзі (Польща). 01.10.2024 позивач розпочав навчання першого рівня (бакалаврат) стаціонарної форми) у Вищій Школі Внутрішньої Безпеки в Лодзі (Польща), та навчається на 1 курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти (денна форма здобуття освіти). Термін навчання - до 30.09.2027. 08.01.2025 позивач подав відповідачу заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Відповідач відмовив у наданні відстрочки через відсутність довідки про здобувача освіти, сформованій в Єдиній державній електронній базі з питань освіти відповідно до додатку №9 Постанови КМУ №560 від 16.05.2025 Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Стверджує, що іноземні навчальні заклади фактично не мають доступу до Єдиної державної електронної бази з питань освіти України, відповідно, не можуть сформувати таку довідку, оскільки не мають доступу до Єдиної державної електронної бази з питань освіти України та не можуть сформувати довідку про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9 Порядку №560. Проте, оскільки позивач є студентом 1 курсу денної форми навчання Вищої Школи Внутрішньої Безпеки (м. Лодзь, Польща), та цей навчальний заклад не має доступу до Єдиної державної електронної бази з питань освіти України та не може сформувати відповідну довідку, позивач не може бути позбавлений права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що денна форма здобуття освіти - це спосіб організації навчання здобувачів освіти, що передбачає їх безпосередню участь в освітньому процесі. Натомість, шляхом надсилання електронного запиту для отримання відомостей з системи «АРКАН» про перетин державного кордону України для ймовірного проходження стаціонарного навчання ОСОБА_1 у Вищій школі внутрішньої безпеки м. Лодзь (Республіка Польща), було встановлено, що виїзд за межі України військовозобов`язаний з лютого 2024 року не здійснював.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача надіслав відповідь на відзив, у якому зазначив, що Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 №560 (надалі - Порядок) визначає порядок розгляду заяви про надання відстрочки і спосіб оформлення результату. Відповідно до п. 60 Порядку про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку. У додатку №7 до Порядку закріплено форма повідомлення, де чітко зазначено, що вказується причина відмову у наданні відстрочки. У повідомленні від 17.01.2015 №1155 вказано, що причиною відмови є те, що відсутня довідка про здобувача освіти, сформованій в Єдиній державній електронній базі з питань освіти. Тобто, єдиною підставою для відмови у наданні відстрочки відповідач визначив відсутність такої довідки, а не зазначені у відзиві твердження суть яких зводиться до того, що позивач не навчається на денній формі, бо не виїжджав за межі України.

Стверджує: «…відповідач покликається на те, що шляхом надсилання електронного звернення для отримання відповіді зі системи "Аркан" про перетин державного кордону України позивач не перетинав кордон з лютого 2024 року. Проте прошу суд врахувати, що на підтвердження цього надано незрозумілої форми і авторства довідка написана від руки, без жодної юридичної сили такого доказу, де чітко зазначено, що відповідь надіслано станом на 03.03.2025. Тобто, відповідач обґрунтовує позицію у справі документами/відомостями, які станом на дату розгляду заяви комісією 16.01.2025 не перебували у відповідача. Водночас у відповідь на адвокатський запит від 09.04.2025 Адміністрація Державної прикордонної служби повідомила, що відповідач у період з січня по лютий 2025 року не звертався щодо отримання відомостей про перетин кордону позивачем. Однак факт перетину кордону взагалі немає жодного значення у розумінні права на відстрочку, умов для її надання, оскільки законом не визначено, що має бути фізична присутність здобувача у ВНЗ. А відповідач повинен діяти на підставі закону (за ч. 2 ст. 19 Конституції України). Принагідно, між позивачем та Вищою Школою Внутрішньої Безпеки в Лодзі (Польща) укладено контракт від 30.08.2024. Відповідно до параграфу 2 пункту 2 контракту ВНЗ гарантує, що навчання може проводитись з використанням методів, інструментів і технік дистанційного навчання. Саме такий формат - денна форма з використанням дистанційного навчання на виконання умов контракту і є у ситуації позивача, оскільки він не має права для виїзду за кордон….».

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач є військовзобов`заним, номер в реєстрі Оберіг 1, ВОС 788569 Продовольче забезпечення, Кухар та перебуває на військовому обліку у відповідача.

Після завершення навчання у школі у 2019 році позивач здобув освіту у Львівському державному коледжі харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій. У результатів здобув ступінь вищої освіти (освітньо-кваліфікаційний рівень) молодший спеціаліст.

25.09.2024 рішенням ректора Вищій Школі Внутрішньої Безпеки в Лодзі (Польща) зараховано позивача на бакалаврат за спеціальністю Внутрішня безпека у Вищій Школі Внутрішньої Безпеки в Лодзі (Польща).

01.10.2024 позивач розпочав навчання першого рівня (бакалаврат) стаціонарної форми) у Вищій Школі Внутрішньої Безпеки в Лодзі (Польща), та навчається на 1 курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти (денна форма здобуття освіти). Термін навчання - до 30.09.2027.

08.01.2025 позивач подав (шляхом надсилання через АТ Укрпошта відправлення №320) відповідачу заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з наступними документами: нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія ІПН ОСОБА_1 ; витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 нотаріально засвідчена копія тимчасового військовозобов`язаного ОСОБА_1 №C002572 посвідчення; нотаріально засвідчена копія та переклад довідки про прийняття на навчання; нотаріально засвідчена копія та переклад довідки про статус студента; нотаріально засвідчена копія та переклад рішення про зарахування; виписка з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання особи; витяг військово-облікового документу з Резерв+.

16.01.2025 комісія відповідача розглянула заяву позивача та ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, повідомила, що він підлягає призову на загальних підставах.

Причини відмови: відсутність довідки про здобувача освіти, сформованій в Єдиній державній електронній базі з питань освіти відповідно до додатку №9 Постанови КМУ №560 від 16.05.2025 Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Рішення оформлене протоколом від 16.01.2025 року №3, Повідомлення від 17.01.2025 № 1155.

Не погодившись із відмовою, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №3543-XII, мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Отже, студенти, що навчаються на очній формі у передвищому або професійно-технічному або вищому навчальному закладі мають право на звільнення від мобілізації при документальному підтвердженні цієї підстави.

Відповідно до частини 5 статті 22 Закону №3543-XII порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Цей порядок, серед іншого, визначає порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Кабінет Міністрів України постановою за №560 від 16.05.2024 затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560).

Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Таким чином, комісія, яка розглядає питання надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є міжвідомчою комісією без статусу юридичної особи, до складу якої входять як представники центрального органу влади (керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу)), так і відповідного місцевого органу державної влади (представники районної (міської) державної (військової) адміністрації), і яка діє при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (відокремленому відділі).

Згідно з пунктом 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (пункт 59 Порядку №560).

Згідно з пунктом 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку. До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Отже, наведеними нормами визначено, що військовозобов`язаний має право на особисте подання на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяви за встановленою формою з доданими до неї документами, які підтверджують право на відстрочку, а комісії, утворені при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період зобов`язані, зокрема, вивчити отриману заяву та додані до неї документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки, й фактично розглянути такі документи протягом семи днів з дати їх надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. Така комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, що оформляються протоколом. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за встановленою формою.

Згідно пункту 62 Прядку №560 здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.

Отже, наведеною нормою для військовозобов`язаних, які претендують на оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону №3543-XII, передбачено обов`язок подання до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9 Порядку №560.

При цьому, суд зазначає, що 13 липня 2011 року постановою Кабінету Міністрів України №752 створено Єдину державну електронну базу з питань освіти. Документ визначає, що Єдина державна електронна база з питань освіти є автоматизованою системою збирання, реєстрації, оброблення, зберігання та захисту відомостей та даних з питань освіти. Власником Єдиної державної електронної бази з питань освіти є держава Україна, розпорядником Міністерство освіти і науки України, а технічним адміністратором державне підприємство «Інфоресурс».

Отже, іноземні навчальні заклади фактично не мають доступу до Єдиної державної електронної бази з питань освіти України, відповідно, не можуть сформувати таку довідку, оскільки не мають доступу до Єдиної державної електронної бази з питань освіти України та не можуть сформувати довідку про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9 Порядку №560.

Відповідно до частини 1 статті 23 Конституції України кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту.

Судом встановлено, позивач з 01.10.2024 зарахований на 1 курс стаціонарної форми навчання до Вищої Школи внутрішньої безпеки в місті Лодзь, Республіка Польща, на рівні 1 ступеня (бакалаврат) на стаціонарну форму навчання за напрямком/спеціалізацією «Внутрішня безпека», ступінь/рівень «бакалавр», що також підтверджується: довідками Вищої Школи внутрішньої безпеки про зарахування іноземця на навчання денної форми від 25.09.2024.

Згідно відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач є військовзобов`язаним та перебуває на військовому обліку у відповідача.

Посилаючись на положення пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивач 08.01.2025 звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомив, що є особою, яка має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

До письмової заяви позивач додав документи, а саме: копію паспорта, копію довідки ІПН, витяг з реєстру територіальної громади, копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, копію та переклад довідки про прийняття на навчання, копію та переклад довідки про статус студента, копію та переклад рішення про зарахування, виписку з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання особи, витяг військово-облікового документу з Резерв+.

Отже, оскільки позивач є студентом першого курсу денної форми навчання Вищої школи внутрішньої безпеки (м. Лодзь, Польща), та цей навчальний заклад не має доступу до Єдиної державної електронної бази з питань освіти України та не може сформувати таку Довідку про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9 Порядку №560, позивач не може бути позбавлений права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суд вважає помилковим посилання відповідача у відзиві на те, що позивач не здійснював виїзд за межі України, оскільки будь-які обставини, на які сторони посилаються мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Проте відповідач на підтвердження своєї позиції надіслав суду аркуш із написом від руки, що позивач не перетинав державний кордон. Суд зауважує, що неможливо встановити який орган надав таку інформацію, оскільки вона не підписана, не завірена, не містить дати і номера вихідного.

Крім цього суд зауважує, що дана обставина не була підставою для відмови у наданні позивачу відстрочки.

Разом із тим між позивачем та Вищою Школою Внутрішньої Безпеки в Лодзі (Польща) укладений контракт від 30.08.2024. Відповідно до параграфу 2 пункту 2 контракту ВНЗ гарантує, що навчання може проводитись з використанням методів, інструментів і технік дистанційного навчання. Як стверджує позивач, саме такий формат - денна форма з використанням дистанційного навчання на виконання умов контракту і є у ситуації позивача, оскільки він не має права для виїзду за кордон.

Як наслідок, суд погоджується з позивачем про необхідність визнання протиправним та скасувати рішення, оформленого протоколом від 17.01.2025 №3, Комісії з надання та оформлення відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким відмовлено позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, суд зазначає.

Згідно з ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Відповідно до Рекомендацій Ради Європи №R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

Суд звертає увагу на те, у спірних правовідносинах суд не може перебирати на себе повноваження іншого органу та, відповідно, встановлювати достатність документів та підстав для надання відстрочки від призову на час прийняття рішення уповноваженим органом, а отже належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та додані до неї документи з врахуванням висновків суду.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке оформлено протоколом № 3 від 16.01.2025, яким відмовлено у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», отриману 09.01.2025, з урахуванням висновків суду.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна