Справа № 240/12248/25
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/12248/25

категорія 108060100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Акціонерного товариство "Житомиробленерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Акціонерне товариство "Житомиробленерго" з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту НКРЕКП), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду заяви позивача від 30.09.2024 за вих. № 05/33613 про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік;

- зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 30.09.2024 року за вих. №05/33613 про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік у повній відповідності до вимог "Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії", затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 05.10.2018 № 1175, та за результатами розгляду даної заяви внести зміни до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 19.12.2024 року № 2206 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Житомиробленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання" шляхом встановлення економічно обґрунтованих тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, які відповідатимуть річній структурі тарифу, встановленій постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 19.12.2024 року № 2206 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Житомиробленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання", включивши до складу такого тарифу суму недоотриманого доходу (витрат), що зумовлений невідповідністю тарифу на розподіл електричної енергії, встановленого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 19.12.2024 року №2206, починаючи з 01.01.2025 року.

Позов обґрунтовано тим, що НКРЕКП прийнято постанову від 19.12.2024 року №2206, якою встановлено для позивача економічно необґрунтований тариф на розподіл електричної енергії на 2025 рік, який не забезпечує покриття економічно обґрунтованих витрат на здійснення діяльності та отримання прибутку, тоді як відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про ринок електричної енергії" функціонування ринку електричної енергії здійснюється на принципах, зокрема: недискримінаційного ціно- та тарифоутворення, що відображає економічно обґрунтовані витрати.

Як зазначено в позові, заява позивача на встановлення тарифів від 30.09.2024 року подана до відповідача у встановлені строки та з усіма необхідними документами, що вимагаються "Порядком встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії", затвердженим постановою НКРЕКП № 1175 від 05.10.2018 року, натомість, в постанові відповідача № 2206 не зазначено жодних обґрунтувань виявлення факту надання позивачем до НКРЕКП неповної або недостовірної інформації щодо здійснення ліцензованої діяльності як підстави для встановлення тарифів за власною ініціативою із зменшенням необхідного доходу ліцензіата (позивача) до 10 %.

Крім того, як вказує позивач, відповідач без належних правових підстав розмежував операторів системи розподілу (далі по тексту ОСР) на певні групи з віднесенням АТ "Житомиробленерго" до 2 групи, а також встановив тарифи на перший етап, без законодавчо обґрунтованого визначення часового проміжку такого етапу.

Позивач зауважив, що затверджені товариству з 01.01.2025 року тарифи на послугу з розподілу електричної енергії є необґрунтованими та не покривають витрати затвердженої структури тарифів на 2025 рік, що додатково підтверджується висновком експертного дослідження Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 15.04.2025 року № ЕД-19/106-25/1467-ЕК.

У зв`язку з цим, згідно доводів позивача, товариство зазнає значних збитків, що спонукало його звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду з постановленням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти доводів позовної заяви та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що прийняття постанови № 2206 від 19.12.2024 року відбулося в межах регуляторної процедури відповідно до загальнодоступного проекту рішення; результатів громадського обговорення; висновків структурних підрозділів НКРЕКП.

Стосовно застосування терміну "перший етап", який використаний в постанові, зазначає, що він вживається у контексті поетапного переходу на стимулююче регулювання та не суперечить нормативним актам.

Крім того, відповідач стверджує, що процес тарифоутворення з боку НКРЕКП не містить ознак довільності або свавільності, як про це вказує позивач, оскільки при розрахунку тарифів було застосовано загальні підходи до визначення складових структур тарифів для ліцензіатів, застосовані підходи були наведені в обгрунтувальних матеріалах, оприлюднених на офіційному вебсайті.

Різницю у тарифах відповідач не вважає ознакою дискримінації, позаяк вона відображає різні вихідні дані, обіг, довжину мереж, щільність навантаження та інші технічні фактори, що враховуються при формування структури тарифів.

Відповідач також зауважує, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки постанову № 2206 від 19.12.2024 року з питання її економічної необґрунтованості не оскаржує, відтак, оцінка економічної обґрунтованості тарифів, які зафіксовані в цій постанові, може бути надана судом лише в межах розгляду позову про оскарження постанови.

Позивач у відповіді на відзив пояснив, що обраний ним спосіб захисту не суперечить статті 5 Кодексу адміністративного судочинства, а вимога про скасування постанови № 2206 від 19.12.2024 року зі сторони позивача була б нерозсудливою з огляду на те, що не сприятиме захисту порушених прав позивача, а буде мати негативні наслідки у вигляді відсутності формування ціни на надані послуги, а отже й відсутності коштів ОСР для здійснення своєї господарської діяльності.

Стосовно посилань відповідача на правомірність зазначення "перший етап" в постанові № 2206 позивач зазначає, що у цій постанові не вказано умови та строки наступного етапу, що унеможливлює будь-яке планування діяльності позивача і порушує принципи прозорості регуляторної політики, передбачені статтею 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг".

Крім того, як вказує позивач, всупереч твердженням відповідача про те, що "розрахунок тарифів здійснено на підставі розрахованої середньорічної структури тарифів на 2025 рік (з запропонованою етапністю з 01 січня та з 01 квітня 2025 року) для ОСР групи 2 та передбачено встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання з 01 січня на рівні першого етапу", в подальшому, ні з 01 квітня, ні з 01 травня, ні з 01 червня 2025 року жодного другого етапу підняття тарифів для АТ "Житомиробленерго" не настало, а на засіданні НКРЕКП 29.05.2024 року, яке було проведене в результаті перенесення засідання 27.05.2024 року, питання, зокрема, щодо внесення змін до відповідних постанов в частині встановлення тарифів на другий етап з 01.06.2025 до 31.12.2025 року не розглядалося по причині рекомендацій Міністерства енергетики України утриматись від розгляду питання про встановлення тарифів на послуги операторів систем розподілу, бенефіціарними власниками яких є фізичні особи, щодо яких застосовано санкції.

Враховуючи заперечення представника відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також беручи до уваги клопотання представника позивача від 02.06.2025 року про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, ухвалою суду від 09.06.2025 року було постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 18.06.2025 року.

Учасники справи в ході судового розгляду подавали додаткові пояснення та заперечення, в обґрунтування яких наведено аргументи, аналогічні тим, що зазначені у заявах по суті.

У підготовчому засіданні 18.06.2025 року ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження закінчено та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 06.08.2025 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на доводи, наведені в заявах по суті та поясненнях.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у заявах по суті та додаткових поясненнях.

07.08.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення відповідача, у яких зазначено про те, що відповідно до Регламенту НКРЕКП на 26.08.2025 року заплановано остаточне ухвалення постанов, у тому числі щодо АТ "Житомиробленерго".

Заслухавши вступне слово та пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України від 13.04.2017 року № 2019-VIII "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон № 2019-VIII).

Акціонерне товариство "Житомиробленерго" в розумінні Закону № 2019-VIII, є оператором системи розподілу, відповідач - Регулятором.

30.09.2024 року позивачем подана заява до Регулятора про встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії вих.№ 05/33613.

До заяви додано, зокрема, пояснювальну записку щодо необхідності встановлення тарифів, що включає обґрунтування прогнозних витрат ліцензіата (позивача) за їх складовими; загальну характеристику АТ "Житомиробленерго" в динаміці за останні 5 років; розрахунки, передбачені підпунктом 3 пункту 2.1 глави 2 "Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії", затвердженого постановою НКРЕКП № 1175 від 05.10.2018 року (далі Порядок № 1175).

Відповідно до додатків до цієї заяви - "Розрахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на 2025 рік" прогнозовані (уточнені) тарифи на розподіл електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії 1 класу напруги становлять 529,87 грн./МВт-год, для 2 класу напруги 2536,35 грн./ МВт-год.

В Обґрунтуваннях від 07.11.2024, 04.12.2024 року щодо прийняття постанов НКРЕКП "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання", в яких ОСР поділені на три групи (АТ "Житомиробленерго" віднесене до ОСР 2 групи), відповідачем було передбачено поетапне встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання з 1 січня та з 01 квітня 2025 року, з метою, як зазначено в Обґрунтуванні від 07.11.2024 року, стримування надмірного фінансового навантаження на кінцевого споживача в умовах воєнного часу та поступового підвищення рівнів тарифів на регулювання для ОСР 2 групи.

Постановою НКРЕКП від 19.12.2024 року № 2206 ''Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Житомиробленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання'' на період з 01 січня 2025 року установлено тариф на послуги з розподілу електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії (перший етап) на рівні:

- для першого класу напруги 370,66 грн./МВт-год (без ПДВ);

- для другого класу напруги 1 854,84 грн./МВт-год (без ПДВ).

Встановлено структуру тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік згідно з додатком.

Установлено Акціонерному товариству "Житомиробленерго" перераховувати та обліковувати кошти, що визначені як джерела фінансування Інвестиційної програми АТ "Житомиробленерго" на 2025 рік, на окремому банківському рахунку та не використовувати ці кошти до прийняття НКРЕКП рішення щодо схвалення Інвестиційної програми АТ "Житомиробленерго" на 2025 рік, за винятком використання цих коштів згідно з "Тимчасовим порядком дій операторів систем розподілу з відновлення або їх складових внаслідок бойових дій, у період дії в Україні воєнного стану", затвердженим постановою НКРЕКП від 20 квітня 2022 року № 386.

Визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕКП від 09.12.2023 року №2328 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Житомиробленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання (із змінами).

Як вказано в пункті 6 цієї постанови, вона набирає чинності з 01 січня 2025 року, але не раніше дня, наступного за днем її оприлюднення на офіційному вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Позивач вважає тарифи, затверджені товариству з 01.01.2025 року необґрунтованими та такими, що не покривають витрати затвердженої структури тарифів на 2025 рік, а бездіяльність відповідача, що полягає у неприйнятті рішення про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на розподіл електричної енергії для АТ "Житомиробленерго" у 2025 році, протиправною. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить такі висновки по суті спору.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Господарський кодекс України (далі - ГК) серед засобів державного регулювання господарської діяльності передбачає регулювання цін і тарифів. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку (стаття 12).

За приписами статті 191 ГК державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку.

Державне регулювання цін здійснюється згідно із Законом України "Про ціни і ціноутворення" 21.06.2012 року № 5007-VI (далі Закон № 5007-VI).

Позивач належить до суб`єктів природних монополій, отже, дія Закону № 5007-VI "Про ціни і ціноутворення" поширюється і на спірні правовідносини.

Відповідно до статті 8 Закону № 5007-VI державна цінова політика у сфері діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, реалізується відповідно до законодавства про природні монополії та інших законів України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 12 Закону № 5007-VI державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації). Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін.

Статтею 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" № 1540-VIII (далі - Закон №1540-VIII) зазначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Як визначено статтею 3 Закону № 1540-VIII, Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, в тому числі, формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

У пункті 13 частини 1 статті 17 Закону № 1540-VIII закріплено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

Як передбачено частиною 1 статті 7 Закону № 2019-VIII, на ринку електричної енергії державному регулюванню підлягають, зокрема, тарифи на послуги з передачі електричної енергії; тарифи на послуги з розподілу електричної енергії.

Згідно пункту 7 частини 3 статті 6 Закону № 2019-VIII до повноважень відповідача, як Регулятора на ринку електричної енергії належать, окрім іншого, встановлення (зміна) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону № 2019- VIII ціни та тарифи на ринку електричної енергії, що регулюються державою (зокрема плата за приєднання), повинні бути:

1) недискримінаційними;

2) прозорими;

3) встановленими з урахуванням вимог цілісності ОЕС України, економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного учасника ринку електричної енергії та належного рівня норми прибутку;

4) стимулювати споживачів електричної енергії до ефективного її використання.

У відповідності до частини 3 статті 3 Закону № 1540-VIII основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

За змістом статті 14 Закону № 1540-VIII рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

Суд враховує, що відносини щодо формування ліцензіатами та/або суб`єктами господарювання, які планують здійснювати діяльність з розподілу електричної енергії, до яких відноситься Позивач, тарифів на послуги з розподілу електричної енергії та встановлення цих тарифів НКРЕКП врегульовано правовими нормами "Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії", затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05.10.2018 року № 1175 (надалі - Порядок № 1175).

Відповідно до пункту 1.2 Порядку № 1175 встановлення тарифів - встановлення (зміна), у тому числі перегляд та уточнення, зокрема серед прогнозного року, тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для ліцензіатів.

Приписами пункту 2.1 Порядку № 1175 для встановлення тарифів ліцензіат, до яких відноситься Позивач, подає до НКРЕКП заяву за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку, і документи у друкованій та електронній формах, до яких відносяться, окрім іншого:

- пояснювальну записку щодо необхідності встановлення тарифів, що включає обґрунтування прогнозних витрат ліцензіата за їх складовими;

- загальну характеристику ліцензіата в динаміці за останні 5 років за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку;

- розрахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії (у разі застосування стимулюючого регулювання) на прогнозний рік (за формою, наведеною в додатку 29 до цього Порядку).

Для уточнення тарифів ліцензіат подає до НКРЕКП заяву та документи, визначені у пункті 2.1 цієї глави, у друкованій та електронній формах з уточненням даних на прогнозний рік регуляторного періоду, на який встановлюються тарифи (пункт 2.3 Порядку № 1175).

Пунктами 3.1. та 3.2 Порядку № 1175 закріплено, що заява про перегляд тарифів та додані до неї відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 глави 2 цього Порядку документи подаються до НКРЕКП не пізніше ніж за 90 днів до початку регуляторного періоду, з якого будуть встановлюватися тарифи. Заява про уточнення тарифів та додані до неї відповідно до пункту 2.3 глави 2 цього Порядку документи подаються до НКРЕКП за 90 днів до початку кожного року регуляторного періоду.

Вищенаведене дає підстави для висновку, що встановлення (зміна, у тому числі перегляд та уточнення) тарифів може відбутися і посеред року, і для цього ліцензіат мав подати до НКРЕКП заяву та відповідні документи згідно з розділом 2 Порядку № 1175.

Частиною 4 статті 17 Закону № 1540-VIII встановлено, що порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також для інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджені Регулятором, мають бути недискримінаційними і прозорими та підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора та в офіційному друкованому виданні. При розробленні та затвердженні зазначених методик Регулятор має забезпечити, щоб суб`єкти природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг отримали належні стимули на коротко- та довгостроковий періоди щодо підвищення ефективності, ліквідації перехресного субсидіювання між видами діяльності та групами споживачів, сприяння ринковій інтеграції та безпеці постачання.

У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості. Такі порядки (методики) повинні сприяти використанню місцевих, відновлюваних та вторинних енергетичних ресурсів, а також сприятливих до навколишнього природного середовища технологій.

Отже, законодавцем визначена процедура визначення розміру тарифів на надання комунальних послуг та їх структури шляхом подання ліцензіатом відповідних заяв з підтверджуючими документами, за наслідком чого у регулятора виникає обов`язок проведення аналізу економічної обґрунтованості сформованих ліцензіатом статей витрат у структурі тарифів (зокрема з метою недопущення необґрунтованого зростання тарифів до споживачів) шляхом прийняття відповідних постанов, які можуть бути оскаржені ліцензіатами з дотриманням законодавчо встановленого строку.

Як зазначалося судом, позивач 30.09.2024 року подав до відповідача заяву про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік. До заяви були долучені всі необхідні додатки, в тому числі розрахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії (у разі застосування стимулюючого регулювання) та пояснювальна записка.

Тобто, заява позивачем була подана із дотримання строків, передбачених пунктом 3.1 Порядку №1175 та із долученням всіх необхідних документів.

Судом встановлено, що 18.12.2024 року на засіданні НКРЕКП, що проводилося у формі відкритого слухання, окрім іншого, було схвалено проект постанови НКРЕКП за результатами розгляду звернення позивача від 30.09.2024 року, яка передбачала встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Житомиробленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання:

- для першого класу напруги 370,66 грн./МВт-год (без ПДВ);

- для другого класу напруги 1 854,84 грн./МВт-год (без ПДВ).

Встановлено структуру тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік згідно з додатком.

Позивач зазначає, що встановлення НКРЕП тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на такому рівні, не покриває витрати Товариства на надання вказаних послуг. Дана обставина в подальшому підтверджена висновком експертного дослідження Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 15.04.2025 року № ЕД-19/106-25/1467-ЕК.

При цьому, позивач просить звернути увагу на те, що відповідач безпідставно не врахував документи надані ОСР для встановлення економічно обґрунтованого тарифу на 2025 рік.

Як стверджує позивач, для АТ "Житомиробленерго", в порівнянні з іншими, встановлено збитковий тариф, який не покриває необхідні витрати, згідно затвердженої структури тарифів.

Так, у позові позивачем для прикладу щодо дискримінаційного підходу НКРЕКП до АТ "Житомиробленерго" зазначено інформацію по діючим тарифам для споживачів 2 класу напруги на 2025 рік, зокрема, в АТ "Вінницяобленерго" (віднесеного до ОСР 1 групи) - на рівні 2237,25 грн. без ПДВ, в АТ "Хмельницькобленерго" 2213,82 грн. тощо.

Суть спірних відносин між сторонами по даній справі зведена виключно до правомірності дій відповідача щодо розгляду заяви позивача від 30.09.2024 року про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік.

Суд погоджується із доводами представника позивача про наявність порушень з боку НКРЕКП при встановленні тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для АТ "Житомиробленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік з огляду на таке.

Так, за приписами частини 12 статті 2 Закону № 2019-VIII рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень, прийняті на виконання норм цього Закону, мають прийматися на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, відповідати меті, з якою повноваження надані, бути обґрунтованими, відповідати принципам неупередженості, добросовісності, розсудливості, пропорційності, прозорості, недискримінації та своєчасності.

Згідно з принципом пропорційності рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень повинні бути необхідними і мінімально достатніми для досягнення мети - задоволення загальносуспільного інтересу.

Згідно з принципом прозорості рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень мають бути належним чином обґрунтовані та повідомлені суб`єктам, яких вони стосуються, у належний строк до набрання ними чинності або введення в дію.

Згідно з принципом недискримінації рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень не можуть призводити:

до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є відмінним від обсягу прав та обов`язків інших осіб у подібних ситуаціях, якщо лише така відмінність не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу;

до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є таким, як і обсяг прав та обов`язків інших осіб у неподібних ситуаціях, якщо така однаковість не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу.

Дія принципів пропорційності, прозорості і недискримінації поширюється також на учасників ринку електричної енергії у випадках, передбачених цим Законом.

Суд погоджується із доводами представника позивача, що всупереч вказаним вимогам частини 12 статті 2 Закону № 2019-VIII при встановленні тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік відповідачем допущено порушення принципу недискримінації при ухваленні таких рішень та при вчиненні відповідних дій.

Так, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що при встановленні тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік Регулятором допущено поділ операторів системи розподілу (ОСР) на відповідні три групи.

Жодних доводів із наведенням відповідного правового обґрунтування щодо наявності таких повноважень у НКРЕКП його представниками суду не надано.

Також в ході судового розгляду справи з`ясовано, що при встановленні відповідачем тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік іншим операторам системи розподілу (ОСР) мала місце обставина, що такі тарифи є різними як за періодом їх дії, так і за розміром самих тарифів.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача під час розгляду справи в судовому засіданні не спростовано посиланням на відповідні норми законодавства наведені у позові доводи позивача. При цьому, у справі відсутні належні пояснення з боку відповідача, з яких критеріїв виходив Регулятор при встановленні тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для позивача, в порівнянні з іншими суб`єктами господарювання, а також чи досліджувалося НКРЕКП питання щодо економічно обґрунтованості встановленої ціни.

Принципи діяльності НКРЕКП та принципи здійснення ціноутворення через проведення тарифної політики вимагають від останнього діяти справедливо, прогнозовано, ефективно, не допускати дискримінації, приймати економічно обґрунтовані тарифи.

Розсуд НКРЕКП при здійсненні тарифної політики є обмеженим наведеними принципами та "Порядком встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії" № 1175.

При цьому, повноваження Регулятора в силу їх публічно-правової природи фактично кореспондуються в обов`язок діяти правильно, використовуючи свої повноваження з метою, з якої це повноваження було надано, зокрема встановлення (зміна) економічно обґрунтованих тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, які б перекривали структуру тарифу та уможливили розвиток ОСР.

Дискреційні повноваження НКРЕКП не дають їй право діяти свавільно, всупереч меті своєї діяльності.

Доводи відповідача про те, що розбіжності в розмірі тарифів різних ОСР зумовлені різними відстанями, на які передається та розподіляється електрична енергія, не заслуговують на увагу, позаяк не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Приписами частини 4 статті 7 Закону № 2019-VIII прямо передбачено, що тарифи на послуги з передачі та розподілу електричної енергії розраховуються незалежно від відстані, на яку вона передається та розподіляється.

Жодних інших доводів із наведенням відповідного правового обґрунтування щодо такого непропорційного і дискреційного підходу НКРЕКП його представником суду не надано.

Суд зауважує, що повноваження по встановленню економічно обґрунтованого тарифу витікають з правової природи Регулятора, який зобов`язаний діяти послідовно, не допускати дискримінації, та бути розсудливим.

Проте, відповідачем це залишено поза увагою.

Окрім усього іншого суд враховує, що правовими нормами Закону № 2019-VIII, Закону №1540-VIII та Порядку №1175 не передбачено підстав для встановлення за зверненням операторів системи розподілу (ОСР) тарифів на послуги з передачі та розподілу електричної енергії на період, менший ніж календарний рік.

Так, приписами пункту 1.1 Порядку № 1175 прямо передбачено встановлення для ліцензіатів тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на перший рік регуляторного періоду на підставі розрахованого необхідного доходу на прогнозний рік або регуляторний період, тобто на період часу між двома послідовними переглядами необхідного доходу та параметрів регулювання, що мають довгостроковий строк дії, який становить 5 років.

В розумінні вимог пункту 8 частини 4 статті 6 Закону № 2019-VIII відповідач, як Регулятор, має право встановлювати тимчасові тарифи на передачу та розподіл електричної енергії у разі якщо оператор системи передачі, оператор системи розподілу у строк, визначений законодавством, не надав розрахунки відповідних тарифів для їх встановлення Регулятором, а також приймати рішення про механізм надання компенсації, якщо остаточні тарифи відрізняються від тимчасових.

Разом з тим, відповідач не надав суду жодних пояснень та обґрунтувань того, що встановлення постановою № 2206 від 19.12.2024 року позивачу тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на період з 01.01.2025 року (перший етап), без зазначення його кінцевого терміну, є тимчасовим встановленням таких тарифів.

Більш того, постанова № 2206 від 19.12.2024 року, всупереч вимогам пункту 8 частини 4 статті 6 Закону № 2019-VIII, не містить механізму надання компенсації, якщо остаточні тарифи відрізняються від тимчасових.

Суд враховує, що алгоритм дій відповідача, як Регулятора, щодо встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії врегульовані правовими нормами Порядку № 1175.

Так, в розумінні вимог пункту 2.1 цього Порядку №1175 підставою для встановлення тарифів є заява за відповідною формою та додатки до неї, які ліцензіат подає до НКРЕКП у друкованій та електронній формах.

За результатами розгляду заяви ліцензіата та доданих до неї документів, оформлених відповідно до вимог, визначених главою 2 цього Порядку, та надання ліцензіатом усіх додаткових матеріалів (у разі їх запиту) НКРЕКП приймає рішення щодо перегляду або уточнення тарифів не пізніше ніж за 20 днів до прогнозного року, з якого передбачається встановлення тарифів (п.3.8 Порядку №1175).

Лише у разі якщо заява та додані документи не подані у встановлені пунктами 3.1 та 3.2 цієї глави терміни, НКРЕКП може за власною ініціативою здійснювати розрахунки, що необхідні для встановлення тарифів (крім перегляду тарифів при переході на стимулююче регулювання) (п.3.7 Порядку №1175).

Окрім цього, НКРЕКП має право встановити тарифи за власною ініціативою у разі виявлення факту надання ліцензіатом до НКРЕКП недостовірної інформації щодо здійснення ліцензованої діяльності та у випадку, передбаченому пунктом 3.7 глави 3 цього Порядку, відповідно до наявної в НКРЕКП інформації та зменшити необхідний дохід ліцензіата на суму до 10 % (п.4.1 Порядку №1175).

Разом з тим, судом встановлено і про це вказувалось вище, заява позивача подана з дотримання строків, передбачених Порядком №1175, та із долученням всіх необхідних додатків.

В постанові відповідача від 19.12.2024 року № 2206 не зазначено і в судовому засіданні не наведено жодних обґрунтувань виявлення факту надання ліцензіатом до НКРЕКП недостовірної інформації щодо здійснення ліцензованої діяльності як підстави для встановлення тарифів за власною ініціативою із зменшенням необхідного доходу ліцензіата на суму до 10 %.

Доводи відповідача щодо неможливості визначення наступних етапів встановлення тарифів, з посиланням на рекомендації Міністерства енергетики України утриматись від вирішення питання про встановлення тарифів операторам систем розподілу, бенефіціарними власниками яких є фізичні особи, щодо яких застосовано санкції, є безпідставними, оскільки в затвердженій постановою від 19.12.2024 року № 2206 структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання АТ "Житомиробленерго" на 2025 рік в переліку складових частин витрат на послуги з розподілу електричної енергії, що включаються в розрахунок тарифу, в рядку 5 "Прибуток на регуляторну базу активів", в тому числі на прибуток на регуляторну базу активів, яка створена як до переходу на стимулююче регулювання, так і після такого переходу, загальні витрати на розподіл електричної енергії (необхідний дохід) складають "0" грн., тобто отримання доходу з прибуткової діяльності для бенефіціарів не передбачено.

Одночасно суд враховує, що за приписами абзацу 2 частини 4 статті 17 Закону №1540-VIII у разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості. Такі порядки (методики) повинні сприяти використанню місцевих, відновлюваних та вторинних енергетичних ресурсів, а також сприятливих до навколишнього природного середовища технологій.

Проте, всупереч вказаним вимогам представником відповідача не надано суду жодних обґрунтувань того, що при розгляді заяви позивача від 30.09.2024 року було забезпечено покриття економічно обґрунтованих витрат Позивача на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік.

Суд також враховує, що за результатами розгляду звернення позивача від 30.09.2024 року відповідач, як суб`єкта владних повноважень, у відповідності до вимог Закону № 2019-VIII, Закону № 1540-VIII та Порядку № 1175 зобов`язаний був прийняти рішення у вигляді постанови про встановлення тарифів, в тому числі на розподіл електричної енергії на 2024 рік, тобто прийняти відносно позивача індивідуально-правовий акт, який породжує права та обов`язки для позивача, який має відповідати вимогам статті 2 КАС України.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав прийняття (фактичних і юридичних) таких актів, а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Приписами статті 2 КАС України прямо зазначено, що обґрунтованість є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Більш того, головною рисою акту індивідуальної дії, є його конкретність (гранична чіткість), а саме:

- чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктом адміністративного права, який видає такий акт;

- розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління;

- чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб;

- виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами;

- чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

В дослідженій судом постанові відповідача від 19.12.2024 року № 2206 наведено виключно перелік нормативно-правових актів, які регулюють спірні відносини та не зазначено жодних обґрунтувань щодо:

- підстав для неврахування та відхилення пропозицій АТ "Житомиробленего", наведених у заяві від 30.09.2024 року та додатках до неї, щодо запропонованих ліцензіатом у відповідності до вимог Порядку № 1175 розмірів спірних тарифів;

- щодо підстав встановлення таких тарифів для Позивача фактично за власною ініціативою НКРЕКП і що такі тарифи забезпечують покриття економічно обґрунтованих витрат цього оператора системи розподілу (ОСР);

- щодо підстав віднесення позивача до відповідної групи операторів системи розподілу (ОСР).

Суд зазначає, що системний аналіз установлених обставин справи дає змогу дійти висновку, що з метою виконання вимоги щодо обґрунтованості свого рішення, ухваленого за результатами розгляду заяви позивача від 30.09.2024 року, відповідачеві недостатньо було вказати у ньому лише перелік відповідних нормативно-правових актів, які регулюють спірні відносини, а навести конкретні обґрунтування дотримання відповідачем дії принципів пропорційності, прозорості і недискримінації, передбачених Законом.

Разом з тим, судом встановлено, що в постанові відповідача від 19.12.2024 року №2206, ухваленій за результатами розгляду звернення позивача від 30.09.2024 року, відсутні жодні обґрунтування дотримання відповідачем дії принципів пропорційності, прозорості і недискримінації, передбачених Законом № 2019-VIII.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що заява Акціонерного товариства "Житомиробленерго" від 30.09.2024 року про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік не є розглянутою відповідачем у відповідності до вимог Закону № 2019-VIII, Закону № 1540-III та Порядку №1175, що свідчить про протиправну бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо неналежного розгляду такої заяви.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 24.11.2022 року у справі №9901/480/19 зазначила, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, постановою НКРЕКП від 19.12.2024 року № 2206 для АТ "Житомиробленерго" тариф на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік для споживачів та операторів установок зберігання енергії, не покривав структуру тарифу та відповідно був економічно необґрунтованим, що суперечить положенням Закону № 2019 та Постанови № 1175.

НКРЕКП зобов`язана була встановити для позивача економічно обґрунтований тариф на 2025 рік, який би перекривав структуру тарифу, однак наведеного не було здійснено.

Саме в цьому полягає протиправність бездіяльності НКРЕКП, яка не вчинила жодних дій щодо встановлення економічно обґрунтованого тарифу. При цьому для інших ОСР такі тарифи були встановлені, що свідчить про функціональну можливість встановити (змінити) тариф на послуги з розподілу електричної енергії.

Доводи відповідача про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, не оскарживши постанову НКРЕКП від 19.12.2024 року № 2206 з питання її економічної необґрунтованості, є непереконливими.

При цьому суд звертає увагу на особливості адміністративної юрисдикції, згідно якої її завданням є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

До основних засад, окрім іншого, віднесено принципи диспозитивності.

Принцип диспозитивності надає позивачу право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені його права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, в тому числі, про визнання бездіяльності протиправною.

Отже, згідно принципу диспозитивності, саме позивач визначає спосіб порушеного права, відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України, а суд, у відповідності до принципу офіційності, сприяє йому в реалізації цього права, керуючись ідеями справедливості.

Суд не ставить перед собою мету визначити який спосіб захисту порушеного права для позивача є більше доцільним у цих правовідносинах.

Позивач обрав спосіб захисту права шляхом визнання бездіяльності протиправною, що відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з цим, способи захисту порушеного права, які наведені в статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, не є вичерпними, що, зокрема, слідує з положень її пункту 10 частини другої, згідно якого у разі задоволення позову суд може обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При визначенні способу судового захисту порушеного права суд враховує, що відповідно до вимог пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Як зазначено в частині 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Додані додаткові пояснення відповідача про те, що 26.08.2025 року Регулятором заплановано остаточне ухвалення постанов, в тому числі щодо позивача, судом до уваги не беруться, оскільки суд вирішує спір на підставі фактів та поданих доказів, які мають місце на час вирішення спору, а не на підставі обставин, які будуть існувати в майбутньому.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України судові витрати Акціонерного товариства "Житомиробленерго" у вигляді сплаченого ним судового збору в сумі 3028,00грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243, 243-246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (вул.Віктора Косенка, 32/8, м.Житомир, Житомирська область, 10008, ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Сім`ї Бродських, 19, м. Київ, 03057, ) у справі № 12248/25 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо неналежного розгляду заяви Акціонерного товариства "Житомиробленерго" № 05/33613 від 30.09.2024 року про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік.

Зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, розглянути заяву Акціонерного товариства "Житомиробленерго" № 05/33613 від 30.09.2024 року про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік у повній відповідності до вимог "Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії", затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05.10.2018 року № 1175, з урахуванням висновків суду.

Зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за результатами розгляду заяви Акціонерного товариства "Житомиробленерго" № 05/33613 від 30.09.2024 року внести зміни до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 19.12.2024 року № 2206 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Житомиробленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання" шляхом встановлення економічно обґрунтованих тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, які відповідатимуть річній структурі тарифу, встановленій постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 19.12.2024 року № 2206 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Житомиробленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання", включивши до складу такого тарифу суму недоотриманого доходу (витрат), що зумовлений невідповідністю тарифу на розподіл електричної енергії, встановленого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 19.12.2024 року №2206, починаючи з 01.01.2025 року.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Житомиробленерго" судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3028,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко