Справа № 363/3417/25
Суддя: Котлярова І. Ю.
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

15.08.25 363/3417/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №654 від 22.04.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Кичко Р.А. звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.04.2025 року №654 накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн. за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Про існування постанови позивач дізнався 13.06.2025 року під час ознайомлення з документами виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження, натомість копію постанови позивачу не було направлено та вручено. Водночас, з даною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, оскільки жодних повідомлень про виклик, які б містили відомості про дату, час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності та повістку, яку зазначено в даній постанові за №1913340 він не отримував. Відтак, сама постанова не містить достатніх відомостей та належних доказів того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення. Враховуючи викладене, позивач вважає, що постанова винесена з порушенням права позивача на захист, а також на підставі неналежних доказів, а тому просить суд скасувати постанову винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 22.04.2025 року №654, провадження по справі закрити та стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на послуги адвоката.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.06.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.06.2025 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні №78360833, відкритому головним державним виконавцем Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орленко Мариною Михайлівною 13.06.2025 року, на підставі постанови №654 виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.04.2025 року, згідно якого боржник ОСОБА_1 , стягувач ІНФОРМАЦІЯ_5 , до моменту набрання законної сили рішенням у цій справі.

10.07.2025 року на адресу суду від представника відповідача Заріцького С. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 просив відмовити. Так, в обґрунтування відзиву зазначив, що ОСОБА_3 являючись військовозобов`язаним з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації у порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» жодного разу не прибував до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за своїм місцем проживання. У зв`язку з тим, що позивач не виконав вимог закону та не з`явився протягом 60 днів з дня набрання чинності Указу Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою україни до ТЦК та СП, Генеральним штабом Збройних Сил України на ім`я ОСОБА_4 було сформовано повістку №1913340 про необхідність прибути о 09 год. 23.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, яка була надіслана через АТ «Укрпошта». Поштове відправлення на ім`я ОСОБА_4 було повернуто відправнику з довідкою про причину повернення в якій було зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, належним оповіщенням особи у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання, а тому враховуючи викладене вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Повістка про необхідність прибуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 направлялася на адресу, яку він зазначив під час встановлення застосунку «РЕЗЕРВ+», іншої адреси свого місця проживання або перебування останній не повідомляв. 23.05.2025 року оскаржувану постанову було направлено позивачу для ознайомлення. З огляду на викладене представник відповідача зазначив, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, ухвалена в межах компетенції начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи та з дотриманням діючого законодавства на час вчинення правопорушення.

18.07.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої відповідач зазначив, що жодних доказів, які б підтверджували як відправку так і повернення будь-якої повістки позивачу матеріали справи не містять. На рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату грошового поштового переказу, долученого представником відповідача, міститься номер самого відправлення №502, однак за даними оператора зв`язку Укрпошта, шляхом відстеження відправлення за вказаним номер, не знайдено жодних даних щодо відправки такого листа, та надає наступну інформацію: «Дані про відправлення за №502 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі». Відтак, поштового відправлення 502 не існувало, воно не було надане для відправки. Також наявний номер самого повідомлення про вручення 783. Пошук за даними оператора зв`язку Укрпошта за вказаним номером надає наступну інформацію: «Дані про відправлення за номером 783 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі». Відтак, саме повідомлення про вручення також є недійсним, та не було відправлено взагалі. Враховуючи викладене вбачається, що відповідач не надсилав жодної повістки позивачу та надав повідомлення про вручення відправлення, яке фактично не існує. Позивач також зазначає, що відповідачем не спростовується розгляд справи про накладення адміністративного стягнення без участі та не заперечується той факт, що позивач у відповідності до вимог КУпАП не повідомлявся про місце дату та час розгляду справи про накладення адміністративного стягнення, а також, що оскаржувана постанова винесена без присутності позивача. Матеріали справи не містять доказів оповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи під час якої на останнього було накладено адміністративне стягнення позивачем, жодних повідомлень про виклик, які б містили відомості про дату, час та місце розгляду саме справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивач не отримував, а відповідач не повідомляв позивача відповідно. Відтак, ОСОБА_1 просив позов задовольнити в повному обсязі.

31.07.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких вбачається, що повістка на ім`я ОСОБА_4 була сформована та надіслана позивачу Генеральним штабом Збройних Сил України шляхом генерування її через Єдиний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Вказана повістка повністю відповідає вимогам, встановленим Порядком №560, оскільки містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду та опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення, тому твердження позивача про те, що направлення йому повістка не існувала не відповідає дійсності. За повідомленням працівників АТ «Укрпошта» трекінг відправлення поштового повідомлення відслідковується протягом 6 місяців, після спливу цього терміну всі дані відправлення недоступні. Зважаючи на те, що з часу направлення позивачу повістки про необхідність прибуття до ТЦК та СП 23.01.2025 року минуло більше ніж шість місяців, інформація про рух поштового відправлення відсутня, тому твердження позивача про те, що поштове відправлення на ім`я ОСОБА_4 не існувало не заслуговує на увагу. Окрім того, оскільки ОСОБА_3 належним чином був повідомлений про необхідність з`явитися до ТЦК та СП у визначений час та місце, на час розгляду справи були достатні правові підстави для розгляду справи за його відсутності. Враховуючи викладене, просив суд відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може мати вигляд індивідуального акта, яким відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Одним з таких актів може бути постанова про накладання адміністративного стягнення, оскільки зазначений акт виноситься суб`єктом владних повноважень на виконання своїх владних функцій щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та стосується лише прав та інтересів конкретно визначеної особи, яка піддається впливу накладеного адміністративного стягнення як форми адміністративної відповідальності, а дія такого акта вичерпується його виконанням.

Судом встановлено, що 22.04.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 було винесено постанову №654 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період , тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Зі змісту наведеного положення вбачається, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку резервіст або військовозобов`язаний вважається належним чином оповіщеним про виклик до районного (міського) ТЦК у разі проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних або відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Отже, проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання прирівнюється законодавцем до належного повідомлення особи про виклик її до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, навіть незважаючи на те, що фактично особа може бути не ознайомлена із необхідністю явки її до територіального центру.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 8 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно із статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до вимог статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що постановою №654 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 22.04.2025 року винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Так, зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним під час дії особливого періоду та проведення мобілізації, а саме: о 09 год. 00 хв. 23.01.2025 року не з`явився за виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці №1913340 для уточнення даних, яка була направлена через АТ «УКРПОШТА» та протягом трьох днів не повідомив поважності причин неприбуття. Відтак, враховуючи, що за відміткою працівник Укрпошти ОСОБА_1 був відсутній за своїм місцем проживання, він вважається таким, що був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не виконав покладений на нього обов`язок. З огляду на встановлені обставини, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Разом з тим, позивач із вказаною постановою не погоджується, оскільки повістки за №1913340 вказаної у постанові про адміністративне правопорушення №654 від 22.04.2025 року він не отримував.

Для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що призовник, військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час.

Зі змісту відзиву на позовну заяву та заперечень вбачається, що Генеральним штабом Збройних Сил України на ім`я ОСОБА_4 було сформовано повістку № 1913340 про необхідність прибути о 09 год. 23.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, шляхом генерування її через Єдиний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

До відзиву на позовну заяву долучено повістку №1913340, сформовану за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка підписана ОСОБА_2 шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису. Вказана повістка адресована ОСОБА_1 , відповідно до якої останньому належить з`явитися 23.01.2025 року о 09:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення даних.

Формування повістки у такий спосіб відповідає пункту 30 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, відповідно до якого, повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до пункту 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого / задекларованого місця проживання.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Сформована 13.01.2025 року та підписана кваліфікованим електронним підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 повістка була направлена 13.01.2025 року на адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , рекомендованим листом з описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення за №502, що підтверджується долученими до відзиву на позовну заяву додатками, а саме копією повістки, копією опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення, та копією конверта, який відповідно до довідки про причини повернення повернувся на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд звертає увагу, що адреса: АДРЕСА_1 є зареєстрованим місцем проживання позивача, що підтверджується наданою копією паспорта останнього, та не оспорюються самим позивачем, будь-якої іншої адреси місця проживання позивач не зазначав. Отже, фактично направлення повістки відбулося за належним адресом, повістка направлена 13.01.2025 року, та повернута 01.02.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою про відсутність особи за місцем проживання.

За таких обставин, оповіщення позивача про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_6 відбулося з дотримання норм Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560. Таким чином, матеріали справи містять докази щодо належного повідомлення позивача.

Щодо доводів позивача, що поштового відправлення №502 не існувало та воно не було надано для відправки, оскільки шляхом відстеження вказаного відправлення на сайті АТ Укрпошта, видається інформація «Дані про відправлення за №02 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі», суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 р. № 1071) рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Відтак, у суду відсутні будь-які сумніви щодо належності та допустимості доказів, наданих представником відповідача, оскільки поштове повідомлення №502 з відміткою «Повістка ТЦК, вручити особисто» містить відбиток поштового пристрою «Укрпошта», а також підпис працівника поштового зв`язку.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн. прийнято без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що не суперечить приписам ст. 258 КУпАП, за умови якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику.

В той же час, матеріали справи свідчать, що позивач взагалі не викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною першою ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, оскільки оскаржувана постанова №654 від 22.04.2025 року винесена без складання протоколу та без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при відсутності підтвердження про належне її повідомлення про розгляд справи, відповідачем не дотримано вимог КУпАП.

Суд зазначає, що відповідач, ухвалюючи оскаржувану постанову в порушення статті 245 КУпАП, не надав належну оцінку всім обставинам справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, враховуючи допущену неповноту розгляду ТЦК справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача щодо дійсних мотивів ухвалення оскаржуваної постанови, прийняте рішення визнається передчасним. Водночас, враховуючи положення Конституції України і КАС України щодо компетенції органу державної влади, суд вважає, що підстави для закриття справи відсутні, а справу необхідно надіслати на новий розгляд.

Так, згідно пункту третього частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про скасування рішення суб`єкта владних повноважень від 22.04.2025 року і надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484 грн. 48 коп.

На підставі викладеного та керуючисьст.ст.2, 5-11, 12, 72-77, 78, 139, 159-162, 241-246, 250, 257-258, 262-263, 286 ,292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову №654 по справі про адміністративне правопорушення від 22.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень скасувати та надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484 грн. 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 15.02.2005 року, адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя І.Ю. Котлярова