Справа № 240/18179/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/18179/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення від 12.01.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у нарахуванні та виплаті пенсії по втраті годувальника;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити пенсію по втраті годувальника з 01.10.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що згідно довідки, виданої директором Школи польської мови та культури Люблінського католицького університету Івана Павла ІІ у Школі польської мови та культури №4/09/2023 вона почала з 03.10.2022 проходження однорічного курсу денної(стаціонарної) форми. Підготовчий курс є невід`ємною частиною навчання іноземців в університеті та відповідає 5-му рівню Європейської системи кваліфікацій. З огляду на викладене вказує. Що є студенткою нульового курсу Люблінського католицького університету Івана Павла ІІ, денної форми навчання, тому має право на отримання пенсії о втраті годувальника до завершення навчання в університеті до досягнення 23 років.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Вказаною ухвалою суду клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн за подання адміністративного позову №240/18179/23.

До суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. В якому представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Вказує, що позивач проходить однорічний курс підготовки до вступу на денну (стаціонарну) форму у Школі польської мови та культури. Особи, які навчаються на курсах підготовки не прирівнюються до вихованців, учнів, студентів, курсантів, слухачів, стажистів, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців). Відтак, відсутні підстави для призначення пенсії у разі втрати годувальника з урахуванням навчання на підготовчому відділенні.

Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померли) ветеранів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .

Відповідно до посвідчення дитини військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для дітей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби.

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Богунського району від 21.04.2021 №348/05 ОСОБА_1 встановлено статус особи, на яку відповідно до п.1 ст. 10, абз.8 поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 учасника бойових дій АТО, який згинув під час захисту Батьківщини.

ОСОБА_3 з 3 жовтня 2022 року розпочала проходження однорічного курсу підготовки денної (стаціонарної) форми у Школі польської мови та культури Люблінського католицького університету Івана Павла ІІ, який акредитований Міністерством освіти і науки. Підготовчий курс є невід`ємною частиною навчання іноземців в університеті та відповідає 5-му рівню Європейської рамки кваліфікацій.

ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.01.2023 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у разі втрати годувальника.

Підставою відмови у рішенні вказано, що законодавством не передбачено право на пенсію в разі втрати годувальника для осіб, які навчаються на курсах підготовки.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі в органах внутрішніх справ регулює Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2262-ХІІ).

Статтею 29 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Відповідно до положень ст. 30 Закону № 2262-ХІІ, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах, зокрема, сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї (п. "б" ч.1 ст. 36 Закону № 2262-ХІІ).

Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Відповідно до положень п.2 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, (далі Порядок №3-1) заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника подається членом сім`ї військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію згідно із Законом, якому на дату смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважений орган (структурний підрозділ). У такому самому порядку подається заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника членом сім`ї померлого годувальника, який має право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника.

Згідно із приписами п.1 Розділу ІІ Порядку №3-1 під час подання особою заяв, передбачених пунктами 2, 3 розділу І цього Порядку, пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини.

Положеннями п.3 Розділу ІІ Порядку №3-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника додаються такі документи:

1) подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (якщо пенсія померлому годувальнику органом, що призначає пенсію, не призначалась);

2) витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю/ з визнанням судом безвісно відсутнім (якщо годувальник помер (загинув) / пропав безвісти у період проходження служби) або його копія;

3) свідоцтво про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим;

4) документи, що засвідчують родинні відносини непрацездатних членів сім`ї з померлим годувальником, які передбачені пунктом 12 цього розділу;

5) документи про перебування непрацездатних членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника (крім непрацездатних дітей; непрацездатних батьків і дружини (чоловіка) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби), які передбачені пунктом 13 цього розділу;

6) документи померлого годувальника, які передбачені підпунктом 4 пункту 2 цього розділу;

7) документи, що підтверджують право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, які передбачені підпунктами 5-7 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (для призначення пенсії непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті «в» статті 30 Закону);

8) документи про обставини загибелі чи смерті годувальника внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби) (висновок військово-лікарської комісії, витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю / визнанням судом безвісно відсутнім або його копія) (для призначення пенсії непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті «в» статті 30 Закону);

9) документи, що підтверджують право на встановлення надбавок, підвищень та інших доплат (за наявності), які передбачені пунктом 4 цього розділу.

Зі змісту рішення відповідача встановлено, що в якості підстави для його прийняття вказано на те, що законодавством не передбачено право на пенсію в разі втрати годувальника для осіб, які навчаються на курсах підготовки.

Матеріали справи свідчать, що позивачем разом із заяво про призначення пенсії в разі втрати годувальника була надана довідка Люблінського католицького університету Івана Павла ІІ №4/09/2023 від 10.01.2021, відповідно до якої ОСОБА_3 з 3 жовтня 2022 року розпочала проходження однорічного курсу підготовки денної (стаціонарної) форми у Школі польської мови та культури Люблінського католицького університету Івана Павла ІІ, який акредитований Міністерством освіти і науки. Підготовчий курс є невід`ємною частиною навчання іноземців в університеті та відповідає 5-му рівню Європейської рамки кваліфікацій.

Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти регулює та визначає Закон України від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII «Про освіту» (далі Закон № 2145, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною першою статті 5 Закону № 2145 передбачено такі рівні вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.

Відповідно до ч.1 1 ст. 10 Закону №2145, стандарт вищої освіти - це сукупність вимог до освітніх програм вищої освіти, які є спільними для всіх освітніх програм у межах певного рівня вищої освіти та спеціальності.

Стандарти вищої освіти розробляються для кожного рівня вищої освіти в межах кожної спеціальності відповідно до Національної рамки кваліфікацій і використовуються для визначення та оцінювання якості вищої освіти та результатів освітньої діяльності закладів вищої освіти (наукових установ), результатів навчання за відповідними спеціальностями.

З метою розвитку міжнародного співробітництва у сфері вищої освіти та інтеграції системи вищої освіти до світового освітнього простору держава сприяє узгодженню Національної рамки кваліфікацій з рамкою кваліфікацій Європейського простору вищої освіти для забезпечення академічної та професійної мобільності та навчання протягом життя.

Національна рамка кваліфікацій затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1341.

Національна рамка кваліфікацій - системний і структурований за результатами навчання опис кваліфікаційних рівнів.

Національна рамка кваліфікацій призначена для використання органами державної влади та органами місцевого самоврядування, установами та організаціями, закладами освіти, роботодавцями, іншими юридичними та фізичними особами з метою розроблення, ідентифікації, співвіднесення, визнання, планування і розвитку кваліфікацій.

Національна рамка кваліфікацій ґрунтується на європейських і національних стандартах та принципах забезпечення якості освіти, враховує вимоги ринку праці до компетентностей працівників та запроваджується з метою гармонізації норм законодавства у сферах освіти і соціально-трудових відносин, сприяння національному та міжнародному визнанню кваліфікацій, здобутих в Україні, налагодження ефективної взаємодії сфери освіти і ринку праці.

Відповідно до пункту 6 Постанови 1341 кваліфікації вищої освіти відповідають: молодший бакалавр - 5 рівню Національної рамки кваліфікацій та короткому циклу вищої освіти Рамки кваліфікацій Європейського простору вищої освіти.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходить курс, що відповідає 5-му рівню Європейської рамки кваліфікацій, що в свою чергу відповідає 5 рівню Національної рамки кваліфікацій ступеню молодшого бакалавра.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача на Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого наказом міністра вищої та середньої спеціальної освіти СРСР №712 від 29.09.1969.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач є здобувачем освіти в Люблінському католицькому університеті Івана Павла ІІ, підготовчий курс в якому є невід`ємною частиною навчання іноземців в університеті та який прирівнюється до ступеня молодшого бакалавра, та нього но можуть поширюватися норми вказаного Положення №712 від 29.09.1969.

Враховуючи вказане, суд доходить висновку про те, що оскільки в якості єдиної підстави для прийняття рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.01.2023 про розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вказано навчання на курсах підготовки, то таке рішення підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи встановлено порушення прав позивача та відповідачем не було вказано на наявність будь-яких інших підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії в разі втрати годувальника, то суд вважає, що належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити позивачу пенсію у разі втрати годувальника згідно ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.10.2022.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ст. 139 КАС України, враховуючи ухвалу суду про звільнення позивача від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003. РНОКПП/) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.01.2023 про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.10.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

13.08.25