Справа № 640/8165/19
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

05 серпня 2025 р. справа №640/8165/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання Куриленко Н.В.,

за участі:

представника позивача Кондратова М.І.,

представника відповідача Процюка В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС України (вул. Святослава Хороброго, буд. 5-А, м. Київ, 03151, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить суд:

- визнати незаконними і протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області за №619.16.17.18.1031.4-5606-1031 від 04.03.2019, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем Земельного податку з фізичних осіб 18010700 (код платежу) за податковій період: 2016 = 2021,98 грн., 2017 = 2143,29 грн., 2018 = 2143,29 грн., а всього за у сумі 6308,56 грн., та за №30097-5606-1031 від 04.03.2019, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем Земельного податку з фізичних осіб 18010700 (код платежу) за податковій період: 2019 = 2143,29 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.05.2019 у справі №640/8165/19 відкрито провадження.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа №01-19/1430/25 від 31.01.2025 передано 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема, адміністративну справу №640/8165/19.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025, вказана адміністративна справа надійшла в провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Біленського О.О.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 прийнято до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду замінено Головне управління ДФС у Київській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є співвласником земельної ділянки площею 0,2542 га, цільове призначення - для житлової та громадської забудови, кадастровий номер :01:076:0220, яка розташована в межах Гостомельської селищної ради Київської області, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 07.12.2010 та Державним Актом на право власності на земельну ділянку. Відповідно до п. 1 вказаного Договору, позивачу, як співвласнику належить 0,0320 га (діл. 11/12) зазначеної вище земельної ділянки. Згідно податкового повідомлення-рішення Головного управління державної фіскальної служби у Київській області за №619.16.17.18.1031.4-5606-1031 від 04.03.2019 відповідачем визначено суму податкового зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб 18010700 (код платежу) за податковий період: 2016 = 2021,98 грн., 2017 = 2143,29 грн., 2018 = 2143,29 грн., а всього у сумі 6308,56 грн. Також, згідно податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області за №30097-5606-1031 від 04.03.2019 відповідачем визначено суму податкового зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб 18010700 (код платежу) за податковий період: 2019 = 2143,29 грн. А усього загалом в сумі: 6308,56 грн. + 2143,29 грн. = 8451,85 грн. Позивач вважає, що відповідач, діючи неправомірно та незаконно, всупереч дійсним фактам та обставинам та зазначеному вище Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.12.2010, Державному акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, помилково визначив позивачу податкові зобов`язання з Земельного податку виходячи з іншого, ніж для житлової та громадської забудови - цільового призначення земельної ділянки позивача. А саме, землі іншого цільового призначення: для іншої житлової забудови (з відповідним таким чином іншим коефіцієнтом та іншою ставкою Земельного податку), в той самий час, коли в Договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 07.12.2010 та Державному акті на право власності на земельну ділянку чітко зазначено "для житлової та громадської забудови", тому нарахування земельного податку не відповідає вимогам законодавства України, а отже, спірні у даній справі податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню. З огляду на викладене позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, визначених чинним законодавством. Відповідно до рішення Гостомельскої селищної ради Київської області від 17.01.2015 №958-52-IV земельна ділянка, що належить позивачу, відноситься до пп. 1.2.6. (для іншої житлової забудови), а тому доводи позивача є законодавчо необґрунтованими та доказово не підтвердженими, прямо спростовуються фактичними обставинами справи та не можуть бути підставою для задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини і факти, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі викладених у відзиві обставин і фактів.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 07.12.2010, Державного акту на право власності на земельну ділянку (зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та їх право постійного користування землею, договорів оренди землі за №481), зареєстрованого в реєстрі за №4733 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. 07.12.2010 та Витягу з Державного реєстру правочинів, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0320 га, що розташована за адресою: Гостомельська селищна рада, Київська область. Цільове призначення земельної ділянки: для житлової та громадської забудови. Кадастровий номер земельної ділянки :01:076:0220. Вказаний факт не заперечується позивачем.

З наявних матеріалів справи вбачається, що враховуючи вимоги ст. 286.5 ПК України, відповідачем прийняті податкове повідомлення-рішення №619.16.17.18.1031.4-5606-1031 від 04.03.2019, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем із земельного податку з фізичних осіб 18010700 (код платежу) за податковій період 2016 рік - 2021,98 грн., 2017 рік - 2143,29 грн., 2018 рік - 2143,29 грн., на загальну суму в розмірі 6308,56 грн., та податкове повідомлення-рішення №30097-5606-1031 від 04.03.2019, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем із земельного податку з фізичних осіб 18010700 (код платежу) за податковій період 2019 рік - 2143,29 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями контролюючого органу, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю - Податковим кодексом України.

Згідно із ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХII ПК України.

За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, плата за землю є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку (за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Стаття 270 Податкового кодексу України встановлює, що об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно з підпунктами 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пункт 287.1 статті 287 Податкового кодексу України визначає, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з пунктами 287.5, 287.7 статті 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про приймання податкових платежів. Форма квитанції встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Згідно з п. 287.10. ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) у межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Аналіз наведених судом норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою.

Суд зазначає, що платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, які можуть бути, як фізичними так і юридичними особами.

Обов`язок сплати земельного податку виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Як встановлено судовим розглядом, позивачу на підставі Договору купівлі-продажу від 07.12.2010 належать на праві приватної власності земельна ділянка, що розташована за адресою: Гостомельська селищна Рада, Київська область. Кадастровий номер земельної ділянки - :01:076:0220. Згідно Акту розподілу земельної ділянки ОСОБА_1 належить 0,0320 га (320/2542) (діл.11/1) вказаної земельної ділянки.

Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів від 07.12.2010.

Суд відмічає, що відповідно до частини третьої статті 640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно зі статтею 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Частиною першою статті 210 Цивільного кодексу України визначено, що правочин підлягає реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Статті 125, 126 Земельного кодексу України визначають, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон №1952-IV, станом на час виникнення спірних правовідносин) - визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

нерухоме майно - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення;

Отже, земельні ділянки відповідно ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV вживаються у значенні - нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №671 (станом на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація правочинів проводиться відповідно до вимог Цивільного кодексу України шляхом внесення відповідної інформації до Державного реєстру правочинів.

Відповідно до п. 2 Тимчасового порядку терміни вживаються у такому значенні:

Державний реєстр правочинів (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних, яка містить інформацію про правочини, що підлягають державній реєстрації, забезпечує її зберігання, видачу та захист від несанкціонованого доступу;

Реєстратори - державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси (далі - нотаріуси), які згідно з договорами, укладеними з адміністратором Реєстру, проводять державну реєстрацію правочинів, змін, внесених до них, відомостей про припинення їх дії, приймають запити, видають завірені витяги з Реєстру та виконують інші функції, передбачені цим Порядком;

Витяг - документ, який свідчить про внесення запису до Реєстру або про відсутність такого запису.

Пунктом 5 Тимчасового порядку встановлено, що державній реєстрації підлягають правочини, зокрема, договір купівлі-продажу, міни, земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна.

Державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням (пункт 6 вказаного Тимчасового порядку).

Згідно з пунктом 9 зазначеного Тимчасового порядку, дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру правочинів вважається датою державної реєстрації правочину.

Відповідно до п. 2 Тимчасового порядку Державний реєстр правочинів (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних, яка містить інформацію про правочини, що підлягають державній реєстрації, забезпечує її зберігання, видачу та захист від несанкціонованого доступу.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що документом який підтверджує виникнення права власності під час здійснення державної реєстрації прав власності на земельні ділянки є Витяг з Державного реєстру прав, адже згідно з поняттям, яке містить п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а Витяг з цього реєстру видається за результатами реєстрації (п. 1 ст. 28 вищезгаданого закону), то Витяг, власне, і є тим документом, що підтверджує право власності.

Суд зазначає, що відповідно до Витягу з Державного реєстру правочинів від 07.12.2010 ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 07.12.2010 належить на праві приватної власності земельна ділянка :01:076:0220, згідно Акту розподілу земельної ділянки 0,0320 га (320/2542) (діл.11/1).

Таким чином, зазначеними нормами визначено, що фізична особа є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно та зобов`язана у порядку та у строки, передбачені положеннями Податкового кодексу України сплатити нараховану суму земельного податку.

Слід відмітити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції станом на 01.01.2016) встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є: речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, з набранням чинності 01.01.2016 змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власності, що була проведена з 01 січня 2013 - моменту запровадження цього електронного реєстру, відомості про реєстрацію прав власності до цієї дати немає в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, але право власності, зареєстроване до 01 січня 2013 визнається дійсним за умови, що його реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

З огляду на наведене, та враховуючи факт укладення позивачем Договору купівлі-продажу від 07.12.2010 земельної ділянки та проведення його реєстрації, суд приходить до висновку, що позивач набув статус суб`єкта платника земельного податку на землю та, як наслідок, обов`язок її сплати.

Пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно із п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до п.287.5 ст. 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно із п. 289.1 ст. 289 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених Пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня "поточного року, що визначається за формулою:

Кі = 1:100,

де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до повідомлення на офіційному веб-сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення:

- в 2009 році - 1,059

- в 2014 році - 1,249;

- в 2015 році - 1,433;

- в 2016 році - 1,06.

З матеріалів справи та пояснень представника вбачається, що розрахунок зобов`язань по земельному податку проводився з використанням:

1. Листа управління Держземагенства у м. Ірпені Київської області з визначеними сумами вартості земель житлової забудови у смт Гостомель станом на 01.01.2015.

2. Відомості Держгеокадастру щодо коефіцієнтів індексації.

3. Рішення Гостомельської селищної ради №958-52-VI від 17.01.2015 про встановлення ставок земельного податку.

Відповідно до Листа управління Держземагенства у м. Ірпені Київської області вартість 1 кв.м. житлової забудови у смт. Гостомель станом на 01.01.2015 складала 146,98 грн.

Отже вартість земель житлової забудови у 2016 році:

146,98*1,433*10000=2106223,4 грн. за га.

Вартість земель житлової забудови у 2017-2019 році:

2106223,4*1,06 = 2232596,80.

Відповідно до рішення Гостомельської селищної ради №958-52-VI від 17.01.2015 ставка податку для земель іншої житлової забудови складає 3% від нормативної грошової оцінки.

Отже зобов`язання за 1 га земель житлової забудови у 2016 році складають: 2106223,4*3% = 63186,70

Зобов`язання за 1 га земель житлової забудови у 2017-2019 роках складають:

2232596,80*3%=66977,90 грн.

Зобов`язання за земельну ділянку іншої житлової забудови площею 0,032 га на території Гостомельської селищної ради складають:

2016 рік = 63186,70*0,045=2021.98 грн.

2017-2019 рік = 66977,90*0,045=2143.29 грн.

Враховуючи, що згідно даних витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Договору купівлі-продажу від 07.12.2010 та Державного Акту на право власності на земельну ділянку за гр. ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка на території Гостомельської селищної ради, Київської області, загальною площею 0,032 га., контролюючим органом ГУ ДФС у Київській області правомірно здійснено розрахунок зобов`язань по земельному податку та відповідно до норм чинного законодавства.

Щодо посилання позивача з приводу відповідності застосування рішення Гостомельської селищної ради №958-52-VI від 17.01.2015 та цільового призначення земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Рішенням Гостомельської селищної ради №958-52-VI від 17.01.2015 "Про встановлення ставок земельного податку в селище Гостомель" встановлено ставки земельного податку на земельні ділянки в селищі Гостомель.

Відповідно до п. 271.2 ст. 272 ПК України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Отже, рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки встановлені відповідно до п. 271.2 ст. 272 ПК України.

Відповідно до п. 2 Рішення Гостомельської селищної ради №958-52-VI встановлено, що це рішення набирає чинності з 01.01.2015.

Отже, контролюючий орган правомірно застосував Рішення Гостомельської селищної ради №958-52-VI "Про встановлення ставок земельного податку в селище Гостомель", оскільки відповідно до п. 271.2 ст. 272 ПК України набрав чинності у встановлені строки.

Крім того, відповідно до додатку 1 Рішення Гостомельської селищної ради №958-52-VI "Про встановлення ставок земельного податку в селище Гостомель" спірна земельна ділянка відноситься до пп. 1.2.6 (для іншої житлової забудови), оскільки цільового призначення земельної ділянки "для житлової та громадської забудови" Рішенні Гостомельської селищної ради окремо не передбачено, що відповідає ст.ст. 269-287 ПК України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Таким чином, позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення №619.16.17.18.1031.4-5606-1031 від 04.03.2019 сумою 6308,59 грн., що відповідає зобов`язанням по земельному податку за 2016-2018 роки, та податкового повідомлення-рішення №30097-5606-1031 від 04.03.2019 сумою 2143,29 грн., що відповідає зобов`язанню по земельному податку за 2019 рік, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС України (вул. Святослава Хороброго, буд. 5-А, м. Київ, 03151, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14.08.2025.

Суддя Біленський О.О.