Справа № 240/15103/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/15103/25

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Мельниченко В.В.,

за участю: представника позивача Гарькавий М.В.,

представника відповідача Клекоцюк Р.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення №UA205140/2025/000161/1 від 17.04.2025 року про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001046 від 17.04.2025 року.

Ухвалою суду від 10.06.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 30.06.2025 року задоволено клопотання представника Відповідача по участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 02.07.2025 року в судовому засіданні на стадії дослідження письмових доказів була оголошена перерва про причині втрати відеозв`язку із представником Відповідача.

Ухвалою суду від 04.08.2025 року задоволено клопотання представника Відповідача по участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 06.08.2025 року постановлено про закінчення з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами і про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

Представник Позивача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в судовому засіданні у справі позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що 23.08.2023 року Позивачем з компанією "FORKLIFT GROUP Sp z.o.o." (Польша) був укладений контракт на придбання відповідного товару, обсяг, вид і вартість якого та умови розрахунків були зазначені в Специфікації до цього ж контракту.

За умовами Специфікації №92 від 08.04.2025 року до цього ж контракту предметом поставки сторонами визначено бувший у використанні оприскувач марки "JOHN DEERE" з конкретним серійним номером і вартістю 43 200,00 англійських фунтів.

08.04.2025 року Позивачем здійснено сплату коштів на користь продавця, що підтверджується відповідною банківською платіжною інструкцією.

Згідно вказаного контракту вказаний товар був ввезений на митну територію України і 17.04.2025 року уповноваженою особою в електронному режимі Відповідачу було подано митну декларацію №25UA10U6, в якій була заявлена ціна відповідно до договору. До митної декларації було подано всі необхідні документи.

Після вивчення поданих документів, як зазначив представник Позивача, уповноваженою особою Відповідача безпідставно було відмовлено у митному оформленні товару та винесено рішення про коригування митної вартості товару, яким визнано митну вартість товару за резервним методом. Таке рішення мотивовано відсутністю достовірних відомостей про вартість товару, зумовлених наявністю розбіжностей щодо ваги товару (вантажу) та щодо перевізника.

Винесені оскаржувані картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів і рішення про коригування митної вартості товарів, на думку Позивача, є протиправними та підлягають скасуванню так як до вартості товару згідно контракту включено всі транспортні витрати до місця призначення товару.

Представник Волинської митниці, Відповідача по справі, проти позову заперечив і пояснив, що при проведенні митного оформлення зазначеного Позивачем товару (бувший у використанні оприскувач марки "JOHN DEERE") був застосований аналіз управління ризиками з метою недопущення заниження митної вартості такого товару (мало місце автоматичне спрацювання системи АСУР). З наданих для митного оформлення документах неможливо були визначити митну вартість такого товару за обраним Позивачем методом, так як мали місце розбіжності щодо ваги товару та щодо перевізника вказаного вантажу. Така невідповідність, на думку представника митниці, слугувала підставою для витребування додаткових документів та коригування заявленої митної вартості товару. Під час проведення консультацій з декларантом та за результатами проведеної перевірки було встановлено, що методи 2а та 2б не можуть бути застосовані по причині відсутності цінової інформації на ідентичні та подібні товари, а методи 2в та 2г - через відсутність основи для віднімання та додавання вартості.

Як зазначив представник Відповідача, митна вартість була визначена на рівні 70028 фунт.стерлінг/од. за резервним методом із врахуванням показників ЕМД №UA401020/2024/045943 від 12.09.2024 року щодо подібного товару (оприскувач марки "JOHN DEERE").

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Правовідносини щодо переміщення товарів через митний кордон України, процедури митного контролю та оформлення, митного регулювання, пов`язаного з встановленням та справлянням податків та зборів регулюються Митним кодексом України. За приписами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Безспірно, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, та подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Сторони по даній справі не заперечують проти виду товару (бувший у використанні оприскувач марки "JOHN DEERE" 5430i, 2012 року випуску, серійний номер 1WZ5430XJC0121044) загальною вагою нетто 12 500 кг. (надалі - Товар), що був придбаний згідно контракту від 23.08.2023 року Позивачем з компанією "FORKLIFT GROUP Sp z.o.o." (Польша) та переміщувався Позивачем через митний кордон та підлягав митному контролю, та щодо видів документів, які надавалися для проведення митного оформлення.

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до ціни вказаного товару, наявності чи відсутності підстав у митного органу для коригування митної вартості та правомірності застосування способу для її визначення.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що з метою проведення митного оформлення даного Товару Волинській митниці 17.04.2025 року уповноваженою особою Позивача (митним брокером) за допомогою засобів електронного зв`язку було надано, окрім інших документів, електронну митну декларацію №25UA10U6, в якій була заявлена ціна (43 200,00 GBR (фунт.стерл.) відповідно до договору, а саме відповідно до рахунку-фактури (інвойс) №92 від 08.04.2025 року, виданого фірмою "FORKLIFT GROUP Sp z.o.o." (Польша), та витрати на доставку.

Як зазначено в ст.53 Митного кодексу України, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Тобто, вказані правові норми містять вичерпний перелік документів, які підлягають наданню декларантом митному органу на підтвердження митної вартості.

Як пояснив представник Відповідача, після реєстрації поданої декларантом митної декларації спрацювала автоматизована система аналізу правління ризиками (АСАУР) про заниження митної вартості Товару. В поданих документах, на думку представника Відповідача, містилися розбіжності щодо ваги товару та перевізника. Для підтвердження заявленої Позивачем митної вартості Товару було запропоновано надати додаткові документи, перелік яких був зазначений уповноваженим працівником митниці: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснювалися за умовами договору; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації; транспортні (перевізні) документи; страхові документи; копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією та документ "25PL30101AM0069QR4, NMRN", який не був поданий для митного оформлення.

Такі дії уповноважених осіб Відповідача не ґрунтуються на вимогах чинного митного законодавства, з огляду на таке.

По-перше, в розумінні вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України уповноважена особа митниці має право запропонувати декларанту для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару надати додаткові документи лише у випадку якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Жодних доказів щодо наявності у поданих декларантом документах певних розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, щодо наявних ознак підробки та щодо відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості Товару, представник Відповідача в судовому засіданні не надав.

Суд вважає безпідставними доводи представника Відповідача, що розбіжності щодо ваги товару (бувший у використанні оприскувач марки "JOHN DEERE" 5430i, 2012 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 ), а саме розбіжності щодо загальної ваги (11 500 кг), яка зазначена в гр.1.7 договору - замовлення на перевезення протирічить загальній вазі (12 500 кг), яка зазначена в гр.11 автотранспортної накладної.

Суд звертає увагу, що загальна вага товару (бувший у використанні оприскувач марки "JOHN DEERE" 5430i, 2012 року випуску, серійний номер 1WZ5430XJC0121044) згідно специфікації №92 становить 12 500 кг., що повністю відповідає загальній вазі цього ж товару згідно поданій митній декларації №25UA10U6 та згідно поданій міжнародній товрно-транспортній накладній CMR 1604-01.

Суд також вважає безпідставними доводи представника Відповідача щодо наявності розбіжностей відносно перевізника товару.

Відповідач не врахував, що згідно договору-замовлення від 09.04.2025 року Позивач просив ТОВ "Олекса" в особі директора ОСОБА_2 здійснити перевезення товару конкретним автомобілем. Сторони домовилися про конкретну вартість таких послуг з перевезення. Такі домовленості не містять жодних розбіжностей, перш за все щодо вартості послуг, і не впливають на визначення митної вартості товару.

По-друге, приписи ч.3 ст.53 Митного кодексу України містять вичерпний перелік документів, які декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності).

Разом з тим, вимога митного органу щодо надання Позивачем додаткових документів не відповідає приписам ч.3 ст.53 Митного кодексу України.

Судом визнається, що відповідно до вимог ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Безспірно, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Разом з тим, приписами частини шостої статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Тобто, перелік підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю також є вичерпним.

Всупереч вказаним вимогам Митного кодексу України в оскаржуваній картці про відмову в прийнятті митної декларації та митному оформленні транспортного засобу Відповідач зазначив, що таке рішення зумовлено саме не підтвердженням митної вартості товару та ненаданням додаткових документів.

Судом встановлено, що Позивачем надано Відповідачу для митного оформлення імпортованого Товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору 43 200,00 GBR (фунт.стерл.), до якої включено вартість транспортування згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Більш того, суд враховує, що в частині сьомій статті 54 Митного кодексу України прямо зазначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, суд вважає, що у Відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару та відмови в митному оформленні Товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Одночасно суд визнає, що алгоритм дій митного органу щодо здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів визначений правовими нормами глави 9 Митного кодексу України.

За приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000161/1 від 17.04.2025 року, у ньому зазначено лише про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим, а також джерело інформації, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Більш того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 813/5405/15, від 31.01.2020 р. у справі №804/7761/16 та відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин в даній справі.

Всупереч вказаним вимогам Відповідачем не обґрунтовано підстави незастосування другого-п`ятого методів при визначенні митної вартості імпортованого Позивачем транспортного засобу, оскільки не надано доказів, що підтверджують проведення посадовою особою Митниці консультацій з Позивачем щодо наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як того вимагають положення частини четвертої статті 57 МК України; а також Відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним на рівні 3,5544 Євро за одиницю внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом.

Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (графа 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості", зобов`язують Відповідача зазначити причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Всупереч вказаними вимогам Правил в оскаржуваному рішенні не зазначено жодної із перелічених причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Більш того, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначено, що таке коригування здійснено виходячи із цінової інформації на подібний товар на підставі показників ЕМД №UA401020/2024/045943 від 12.09.2024 року на рівні 70028 фунт.стерлінг/од.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості Товару, всупереч вимогам Правил також не зазначені причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів).

Більш того, всупереч вимогам ст.77 КАС України Відповідачем як суб`єктом владних не доведено суду, що надані Позивачем документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Відповідачем не надано на підтвердження правомірності оскаржуваних рішень належним чином завірену копію ЕМД №UA401020/2024/045943 від 12.09.2024 року, яка слугувала підставою для коригування митної вартості товару.

На підстави викладеного, суд вважає, що Позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, Відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості Відповідачем не доведена.

У Відповідача були наявні всі підстави для проведення митного оформлення Товару на підставі електронної митної декларації №25UA10U6, в якій була заявлена ціна відповідно до договору.

Таким чином, рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000161/1 від 17.04.2025 року та картка відмови в прийомі митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001046 від 17.04.2025 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправні та підлягають скасуванню, а позов - задоволенню.

При вирішенні питання щодо відшкодування судових витрат по даній справі суд враховує наступне.

При поданні даного позову Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 6 660,57 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №25092 від 02.06.2025 року.

26.06.2025 року представником Позивача було заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. та витрат на здійснення перекладу документів в розмірі 3 150,00 грн. В клопотанні було зазначено, що докази на підтвердження таких витрат будуть надані в установлений законом строк.

06.08.2025 року 15:55 год, тобто після закінчення з`ясування обставин у справі і переходу суду до стадії ухвалення судового рішення, представником Позивача через "Електронний суд" було подано заяву, до якої долучені докази на підтвердження витрат на здійснення перекладу документів в розмірі 3 150,00 грн., сплачених 16.05.2025 року.

Суд враховує, що в розумінні вимог статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Тобто, докази на підтвердження витрат на переклад документів підлягають дослідженню в судовому засіданні.

Разом з тим всупереч вимогам статей 79, 137 та 143 КАС України в даній заяві не зазначені поважні причини, які перешкоджали Позивачу подати докази на підтвердження витрат на здійснення перекладу документів в розмірі 3 150,00 грн. одночасно із позовною заявою та до переходу суду до стадії ухвалення судового рішення.

Вказане клопотання та долучені до нього докази не були досліджені в судовому засіданні по причині їх несвоєчасного поданя, а тому відповідно до вимог частини 3 статт1 242 КАС України такі докази не підлягають врахуванню при ухваленні судового рішення.

Одночасно судом враховується, що 07.08.2025 року до суду надійшла заява представника Відповідача, в якій заперечується про наявність підстав для відшкодування таких витрат Позивачу.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 6 660,57 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Волинської митниці (вул. Призалізнична, 13, с. Римачі, Ковельський район, Волинська область, 44350, ) - задовольнити, визнати протиправними та скасувати:

- рішення Волинської митниці №UA205140/2025/000161/1 від 17.04.2025 року про коригування митної вартості товарів;

- картку відмови Волинської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001046 від 17.04.2025 року.

Судові витрати Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 6 660,57 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя М.Ф. Нагірняк

14.08.25