Справа № 300/2101/25
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/2101/25 пров. № А/857/21546/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеконференції апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Івано-Франківської митниці до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною і скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

суддя у І інстанції Григорук О.Б.,

час ухвалення рішення 14 год 33 хв,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 16 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2025 року Івано-Франківська митниця (далі Митниця) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому після зменшення своїх вимог просила визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі ВПВР) від 11.02.2025 ВП №77154327 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 у справі №300/2101/25 у задоволенні позову було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що державним виконавцем ВПВР Герелевич О.М. оскаржувану постанову від 11.02.2025 ВП №77154327 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн прийнято в порядку та у спосіб, що визначені законодавством, а тому позовні вимоги Митниці є безпідставними.

Митниця у своїй апеляційній скарзі просила скасувати вказане рішення суду першої інстанції та заявлений нею позов задовольнити.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а викладені у оскаржуваному рішенні суду висновки не відповідають обставинам справи.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що до отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме 18.02.2025 року листом №7.21-4/10/8.19/773 Митницею скеровано інформацію з підтверджуючими документами начальнику ВПВР щодо вжиття всіх необхідних заходів стосовно виконання в добровільному порядку рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 у справі №300/115/24, а тому стягнення з митного органу 32000 грн виконавчого збору є безпідставним.

При цьому державний виконавець не вчинив жодних виконавчих дій на виконання судового рішення, а отже підстав для стягнення виконавчого збору немає.

11.04.2025 листом (вих. №7.21-1/10/8.19/1587) Митниця проінформувала, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 у справі № 300/115/24 виконано в добровільному порядку.

Тому відповідно до статей 27, 39 та 74 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення з Митниці на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 11.02.2025 №77154327 в розмірі 32000 грн є безпідставним та необґрунтованим.

Представник Митниці у судовому засіданні апеляційного суду у режимі відеоконференції підтримала подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов у повному обсязі.

Представник Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ході апеляційного розгляду у режимі відеоконференції підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Митниця оскаржує у судовому порядку постанову державного виконавця ВПВР від 11.02.2025 ВП №77154327 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця регламентовані приписами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

При цьому за приписами частини 3 статті 287 вказаного Кодексу відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

За приписами частини 1 статті 5 закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" систему органів примусового виконання рішень становлять:

1) Міністерство юстиції України;

2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);

відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;

відділи державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Разом із тим, при зверненні до суду з адміністративним позовом, що розглядається, Митниця визначила відповідачем Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, яке з огляду на наведене правове регулювання спірних правовідносин не віднесене до органів державної виконавчої служби, а отже не може бути відповідачем у спору, що розглядається.

При цьому підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (частина 7 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, оскільки за змістом цієї норми допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

При цьому за правилами частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, заявлені до неналежного відповідача позовні вимоги не можуть бути задоволені судом за наслідками їх вирішення по суті.

Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною 4 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції у частині мотивів відмови у задоволенні позову Митниці.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 268, 272, 287, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці задовольнити частково.

Змінити рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року у справі №300/2101/25 у частині мотивів відмови у задоволенні позову Івано-Франківської митниці з урахуванням висновків апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Постанова у повному обсязі складена 14 серпня 2025 року.