Справа № 580/6609/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року справа № 580/6609/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

10.06.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо відмови у відновленні йому, як учаснику війни, пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п.п.1, 2, 4, 5, 6, 18 ч.1 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

зобов`язання відповідача здійснити з 01.12.2024 нарахування йому, як учаснику війни, пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими у розмірі 50-відсоткової знижки при оплаті за користування житлово-комунальними послугами, відповідно до п.п.4, 5, 6 ч.1 ст.14 вказаного Закону.

Позов мотивовано тим, що відповідач всупереч вимог чинного закону позбавив позивача пільг на оплату житлово-комунальних послуг з тих підстав, що сукупний дохід за останні 6 місяців перевищує величину доходу, який дає право на соціальну пільгу. Зокрема, відповідач безпідставно застосував норму, визнану неконституційною рішенням Конституційного суду України від 18.12.2018 №12-р/2018.

Ухвалою суду від 16 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк, тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву та пояснень на позовну заяву та повідомлено сторін про строки для надання клопотань про виклик їх у судове засідання.

01.07.2025 від відповідача суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити. Вказував, що позивач не має права на пільгову оплату житлово-комунальних послуг, оскільки розмір його сукупного середньомісячного доходу (пенсія) станом на 01.01.2025 перевищує величину доходу, який дає право на соціальну пільгу.

Оскільки від сторін не надійшли суду обґрунтовані клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням їх представників, з огляду на відсутність необхідності виклику та допиту свідків та призначення експертизи, суд вирішив справу розглянути без проведення судового засідання та їх виклику (у письмовому провадженні) на підставі письмових доказів.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що відповідно до посвідчення від 11.12.2008 серії НОМЕР_2 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників війни.

На звернення позивача від 24.04.2025 щодо надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг відповідач листом від 26.05.2025 повідомив, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача становить 15213,69 грн, що перевищує розмір податкової соціальної пільги (4240,00 грн). Тому права на отримання пільги на оплату житлово-комунальних послуг з 01.12.2024 до 31.12.2024 у позивача немає. Водночас середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача станом на 01.01.2025 становить 15213,69грн, що перевищує розмір податкової соціальної пільги (4240,00 грн). Тому права на отримання пільги з 01.01.2025 до 31.12.2025 у позивача немає.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся в суд позовною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд врахував таке.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається Законом України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-ХІІ).

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 ч.1 ст.14 Закон №3551-ХІІ учасникам війни надається:

50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю);

50-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення;

Підпунктом 1 п.9 Розділу I Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» статтю 14 Закону №3551-XII доповнено частиною 6 такого змісту: «Установити, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

У подальшому рішенням Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема: підпункт 1 пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII; частину шосту статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні зазначив, що встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність вказаного Закону, підриває довіру до держави (абз.2 п.5 рішення).

Конституційний Суд України вважає, що соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту (абз.3 п.5 рішення).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 2 резолютивної частини цього Рішення встановлено, що визнані неконституційними положення законів України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України встановлено, що частина перша статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII застосуванню підлягатиме у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII. Отже, положення пунктів 4-6, 18 ч.1 ст.14 Закону №3551-ХІІ без визначеного частиною 6 цієї норми обмеження підлягають застосуванню з 19.03.2019.

Тому суд дійшов висновку, що з 19.03.2019 позивач має право на вказані пільги, а викладена у листі від 26.05.2025 відмова не відповідає вимогам закону.

Дотримуючись меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що протиправними у спірних правовідносинах є саме дії відповідача щодо викладеної у листі відмови у наданні позивачу таких пільг. Тому суд дійшов висновку визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у відновленні позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг, що передбачені ч.1 ст.14 Закону №3551-ХІІ.

Відповідно до вимог Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №373, із січня 2023 року пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються виключно у грошовій готівковій формі органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі абз.1 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тому для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом повного захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити з 01.12.2024 нарахування позивачу пільг з оплати житлово-комунальних послуг, як учаснику війни, в розмірі 50% відповідно до п.п.4, 5, 6 ч.1 ст.14 Закону №3551-ХІІ.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і не надав доказів понесених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, як учаснику війни, передбаченими п.п.4, 5, 6 ч.1 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.23, ) здійснити з 01.12.2024 нарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), як учаснику війни, пільг у розмірі 50% знижки на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п.п.4, 5, 6 ч.1 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного тексту судового рішення.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення постановлене, складене у повному обсязі та підписане 15.08.2025.