Справа № 440/2659/25
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/2659/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Козак А.К.,

представника позивача - Голинського О.О.,

представника відповідача - Солоп І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лімітед" до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лімітед" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Полтавській області:

- від 23.10.2024 №4, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 299524831,00 грн;

- від 23.10.2024 №4, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 205605,00 грн;

- від 23.10.2024 №4, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 311958,00 грн;

- від 23.10.2024 №4 яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) з ПДВ у сумі 37400,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що не згоден з висновками акта документальної планової виїзної перевірки від 16.09.2024 року за №12465/16-31-07-04-02/35665790 про завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток, в частині дисконтування заборгованості та заниження податку на додану вартість, оскільки відсутні умови визначення заборгованості як довгострокової, адже первісний строк погашення такої заборгованості був встановлений у Контракті та Договором про внесення змін до Контракту від 01.06.2020 р. не вносились зміни щодо строку та умов оплати за Контрактом, а спірні господарські операції з Блумберг Файненс Л.П. підтверджені первинними бухгалтерським документами, за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують право позивача на включення оприбуткованих послуг до складу витрат підприємства.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Від Головного управління ДПС у Полтавській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування відзиву зазначав, що перевіркою встановлено необхідність дисконтування довгострокової кредиторської заборгованості, платником не спростовано факт наявної довгострокової заборгованості (у відповідності до положень п.5.1. (в редакції Додатку № А від 01.08.2008 року, контракт набуває чинності з дати його належного підписання Сторонами і діє по 31 грудня 2030). Факт відображення заборгованості платником у бух. обліку та фін. звітності як короткострокової не змінює її фактичної довгостроковості не необхідності дисконтування. А витрати понесені Позивачем на сплату послуг Блумберг Файненс Л.П. є необґрунтованими внаслідок відсутності зв`язку з господарською діяльністю Позивача та не підтверджені первинними обліковими документами, а тому висновки податкового органу про порушення норм податкового законодавства є обґрунтованими.

24.03.2025 позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що доводи відповідача вважає такими, що не спростовують змісту позовних вимог та не підтверджують правомірність оскаржуваних рішень, та наголошує, що застосування відповідачем у формулі розрахунку дисконтування зобов`язання дати з 31.03.2024 року (останній день перевірки) по 31.12.2030 року (завершення контракту) є безпідставним. Додатково зазначає, що Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", зокрема і стаття 9, не містять жодного положення щодо потреби зазначати в первинному документі вартості в національній валюті. Угода є ЗЕД-контрактом, вартість послуг у якій визначена в іноземній валюті. Вартість, як обов`язковий реквізит, зазначені у всіх актах, які і були надані для перевірки. Наведено, що дати складання актів наданих послуг указані в преамбулі до кожного акта, наданого для перевірки. Всі питання функціонування Угоди вирішуються сторони в порядку, як зазначено в самій Угоді. Зокрема, в п. 19 Угоди, який встановлює такі шляхи комунікації як факс, електронна пошта або будь-який інший електронний засіб. Отже, усі надані для перевірки акти надання послуг містять всі необхідні обов`язкові реквізити та в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" є первинними документами.

Також позивач просить суд врахувати, що викладені вище факти були об`єктом дослідження суду у справі №440/17605/21. У цій справі суд вже надав правову оцінку вищевикладеним обставинам.

У додаткових письмових поясненнях від 14.04.2025 Головне управління ДПС у Полтавській області зазначило, що кредиторська заборгованість є довгостроковою у зв`язку з пролонгацією кожного року строків її повернення на підставі додаткових угод, тому ці суми згідно з Міжнародними стандартами бухгалтерського обліку (далі - МСБО) підлягають дисконтуванню. Також відповідач зазначив, що ТОВ «Смарт Бізнес Сервіс» позивачу надається послуга ведення бухгалтерського обліку підприємства, у тому числі і подання звітів про контрольовані операції. Тому, істотні умови Угоди ТОВ «Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лімітед» використання Товариством у власній господарській діяльності бази Блумберг не дотримувались.

У письмових поясненнях від 06.05.2025 представник позивача навів заперечення на доводи відповідача. За аргументами Товариства, відповідач не довів подібність правовідносин посилаючись на висновок Верховного Суду, сформований у постанові від 16.09.2024 у справі № 620/5624/22. Додатково зазначив, що у п.1.4. договору про надання бухгалтерських послуг № 010-21-198 від 22.11.2021 року, який було укладено Товариством і ТОВ "Смарт Бізнес Сервіс", визначений, для уникнення непорозумінь з контрагентом, перелік дій, які не охоплюються цим договором, тобто перелік дій, які не здійснюються виконавцем - ТОВ "Смарт Бізнес Сервіс" під час надання послуг. Зокрема, в п.п.1.4.7. чітко зазначено, що договором не охоплюється складання податкової декларації з податку на прибуток підприємств. Крім того, договором також не охоплюється і складання документації з трансфертного ціноутворення. На підтвердження цього позивачем надано до суду лист ТОВ"Смарт Бізнес Сервіс" від 16 червня 2025 року №02-01-13-25 щодо надання ним послуг ТОВ "Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лімітед" з ведення бухгалтерського обліку підприємства, у тому числі формування (складання) документації в сфері трансферного ціноутворення.

28.05.2025 відповідачем подано письмові поясненнях, у яких зазначено, що у повному обсязі докази взаємозв`язку провідного фахівця з розвитку та експлуатації інфраструктури інформаційних технологій з формуванням звітності яке здійснюється ТОВ "СМАРТ БІЗНЕС СЕРВІС" платником не надано, так як і інформації щодо недотримання п. 1 "Послуги" договору "Послуги, які надаватимуться за цією Угодою, включатимуть неексклюзивне право, що не підлягає передачі іншій особі, на використання інформації, даних, програмних продуктів та обладнання".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 липня 2025 року.

Відповідно до довідки від 03.07.2025 об 11 год. 00хв. у м. Полтава пролунав сигнал "Повітряна тривога", у зв`язку з цим, керуючись положеннями наказу голови суду від 24.02.2022 №18/13 (зі змінами від 18.04.2022 №22/13) "Про організацію роботи суду у зв`язку із запровадженням воєнного стану" проведення судового засідання виявилось неможливим. Судове засідання у справі перенесено на 17.07.2025.

У судове засідання, призначене на 17.07.2025, учасники справи з`явились, представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, представник відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Протокольною ухвалою суду від 17.07.2025 оголошено у справі перерву до 10 год. 30 хв. 05.08.25 для можливості суду вивчити матеріали справи.

05.08.25 розгляд справи продовжено.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лімітед" зареєстроване як юридична особа 08.02.2008 та є платником податку на додану вартість.

З 30.07.2024 по 26.08.2024 Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лімітед" з питань податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за результатами якої складений акт від 16.09.2024 № 12465/16-31-07-04-02/35665790.

Перевіркою встановлено порушення:

- пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, §4.25, §4.33, §4.34, §4.49 Концептуальної основи фінансової звітності, § 7, § 15, § 69, § 71 МСБО 1 "Подання фінансової звітності", § 11 МСБО 32 "Фінансові інструменти: подання", § 9, § К364, § К365, § 47 МСБО 39 "Фінансові інструменти: визнання та оцінка", § 5.1.1, § 5.7.7 МСФЗ 9 "Фінансові інструменти", в результаті чого завищено від`ємне значення фінансового результату до оподаткування (збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності (рядок 02 декларації) в загальній сумі 296 715 032 грн., в т.ч. у розрізі податкових періодів: за 2021 рік - 733 287 грн., за 2022 рік - 605 119 грн., за 2023 рік - 1 175 130 грн., за 1 кв. 2024 рік - 297 011 295 грн.

- пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на суму 164 484 грн, в т.ч.: за квітень 2021 - 32 898 грн., жовтень 2021 - 63 529 грн., січень 2022 - 33 478 грн., червень 2022 - 34 579 грн.

- пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено завищення від`ємного значення податку на додану вартість за березень 2024 року в сумі 311 958 грн,

- пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено не реєстрацію податкових накладних у ЄРПН в терміни, встановлені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на суму податку на додану вартість 476 442,62 грн;

- пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено не реєстрацію податкових накладних у ЄРПН в терміни, встановлені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на суму податку на додану вартість 298 817,63 грн.

На підставі акта перевірки від 16.09.2024 № 12465/16-31-07-04-02/35665790 Головним управлінням ДПС у Полтавській області 23.10.2024 прийняті податкові повідомлення-рішення: № 4, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 299 524 831,00 грн; № 4, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 205 605,00 грн; № 4, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 311 958,00 грн; № 4 яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) з ПДВ у сумі 37 400,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними податкового повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області, позивач подав скаргу на податкові повідомлення-рішення від 23 жовтня 2024 року до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 15.01.2025 за №1174/6/99-00-06-01-01-06 залишено без змін всі податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області, а скаргу позивача - без задоволення.

Позивач не погодився із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Положенням пункту 14.1.36 статті 14 ПУ України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку (пункт 22.1 статті 22 ПК України).

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 ПК України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.

Перевіряючи правомірність висновків податкового органу щодо відсутності реального характеру господарських операцій між позивачем та контрагентами, які були покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон України №996-XIV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Згідно з частинами першою та другою статті 3 Закону України №996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною першою статті 9 Закону України №996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, документальному підтвердженню підлягає одна із вищезазначених подій, і якщо ця подія оформлена первинним документом, що містить усі обов`язкові реквізити, визначені частиною другою статті 9 Закону України №996-XIV, зазначена обставина є належним доказом реальності господарської операції.

Відповідно до вимог пунктів 2.1, 2.4, 2.15 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 №168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення; господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Наведене відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному, зокрема, у постановах від 16.03.2021 у справі № 580/2490/19, від 06.07.2023 у справі № 340/2444/19.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.

При цьому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Враховуючи вищевказані норми законодавства, первинні документи, які складені суб`єктами господарської діяльності на операції, що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненої операції, не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; відсутність первинних документів обліку.

Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції. Водночас норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкових вигод, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 24.05.2022 у справі № 640/11594/21.

Зі змісту акта перевірки слідує, що відповідачем встановлено порушення позивачем п. 44.1., 44.2. ст. 44, п.134.1.1. п.134.1. ст. 134 ПК України, п.1., п.2. ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п.19 МСБО 18 Дохід, в результаті чого завищено адміністративні витрати на загальну суму 2558648,00 грн. Указаний висновки ґрунтуються на доводах відповідача про те, що послуги Блумберг Файненс Л.П. не пов`язані з господарською діяльністю та не підтверджені перинними обліковими документами.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лімітед" (отримувач послуг) 12.05.2016 було укладено із американською компанією Блумберг Файненс Л.П. (постачальник послуг) договір № 2995928, за умовами якого надаються послуги, які включають неексклюзивне право, що не підлягає передачі іншій особі, на використання інформації, даних, програмних продуктів та обладнання "Блумберг Профешнл", описаних в Реєстрі послуг.

Сторонами договору підписані акти наданих послуг: від 23.05.2021 на суму 5910,00 доларів США; від 23.08.2021 на суму 5910,00 доларів США; від 23.11.2021 на суму 5910,00 доларів США; від 23.02.2022 на суму 5910,00 доларів США; від 23.05.2022 на суму 5910,00 доларів США; від 23.08.2022 на суму 6060,00 доларів США; від 23.02.2023 на суму 12120,00 доларів США; від 23.06.2023 на суму 6060,00 доларів США; від 23.08.2023 на суму 6060,00 доларів США; від 23.11.2023 на суму 6060,00 доларів США; від 23.02.2024 на суму 6060,00 доларів США.

Судом встановлено, що у перевіряємий період позивач здійснював операції з нарахування процентів на користь нерезидента Enwell Energy PLC, а саме згідно договорів позик UA/L1 від 09.04.2009 р., UA/L2 від 11.12.2009 р. Операції з нарахування процентів позивачем на користь нерезидента Enwell Energy PLC у перевіряємий період визнаються контрольованими. Зазначені вище операції відображені у Звітах про контрольовані операції у повному обсязі. В акті перевірки детально описано зазначені договори.

Як пояснює позивач, для встановлення відповідності умов контрольованих операцій з нарахування процентів за договорами позик UA/L1 від 09.04.2009 р., UA/L2 від 11.12.2009 р. принципу «витягнутої руки» згідно з п. "б" п.п. 39.5.3.1 п. 39.5 ст. 39 ПК України він використовував базу даних Bloomberg, яка надає інформацію про зіставні операції та осіб.

Позивач описує детальний механізм застосування бази даних Bloomberg Professional. Зокрема, позивач здійснював пошук в базі даних Bloomberg Professional потенційно зіставних позик, з метою розрахунку ринкових діапазонів процентних ставок в контрольованих операціях з нарахування процентів за договорами позик UA/L1 від 09.04.2009 р., UA/L2 від 11.12.2009 р. із застосуванням критеріїв зіставності, які найбільш об`єктивно відображають комерційні та фінансові умови здійснення контрольованих операцій, і вплив яких на ціну операцій є істотним.

Далі позивач детально аналізував зіставність позик знайдених в базі даних Bloomberg Professional з позиками отриманими Товариством від нерезидента на підставі наступних критеріїв: наявність гарантії, галузь діяльності позичальника, наявність інформації про процентну ставку, тип позики, кредитний рейтинг позичальника.

Наступний кроком позивач аналізував можливість проведення відповідних коригувань потенційно зіставних позик для досягнення їх максимальної зіставності з умовами отриманих позик від нерезидента на підставі отриманої інформації з бази даних Bloomberg Professional та провело коригування в залежності від типу процентної ставки і валюти зобов`язання, що дозволило позивачу досягти максимальної зіставності фінансових умов потенційно зіставних і отриманих позик від нерезидента.

На підставі розрахункових даних отриманих з бази даних Bloomberg Professional, з урахуванням коригування процентних ставок в зіставних позиках, позивачем проведено розрахунок ринкового рівня процентних ставок в контрольованих операціях з нарахування процентів за договорами позик UA/L1 від 09.04.2009 р., UA/L2 від 11.12.2009 р. згідно Порядку розрахунку діапазону цін (рентабельності) та медіани такого діапазону для цілей трансфертного ціноутворення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 381.

Результати ринкового діапазону процентної ставки контрольованих операцій з нарахування процентів за договорами позик UA/L1 від 09.04.2009 р., UA/L2 від 11.12.2009 р., використовувались для заповнення звіту про контрольовані операції за відповідні роки та заповнення додатка ТЦ (самостійне коригування ціни контрольованої операції і сум податкових зобов`язань платника податку) податкових декларацій з податку на прибуток та складання документації.

Отже, як пояснив позивач, необхідність використання послуг від компанії «Bloomberg Finance обумовлена потребою регулярного систематичного аналізу рівня процентних ставок встановлених для співставних запозичень товариства, прогнози курси валют з метою планування діяльності позивача.

На підтвердження вищезазначеного позивачем надані до суду копію листа від 23.09.2020 року № 105, направлено на адресу ГУ ДПС у Полтавській області як відповідь на їх запит № 32641/10/16-31-05-03-17 від 27.08.2020 року про надання пояснення щодо відповідності умов контрольованих операцій товариства принципу "витягнутої руки". У цьому листі окрім детального опису здійсненого фахівцями товариства аналізу на основі даних бази Bloomberg, містяться додатки - скрін-копії відомостей і інформації із бази Блумберг, фактично використаної Товариством для здійснення аналізу потенційно співставних позик на основі комерційних і фінансових умов для розрахунку ринкових діапазонів процентних ставок в контрольованих операціях товариства.

Відповідачем не заперечується можливість використання інформації з бази даних Bloomberg для встановлення відповідності умов контрольованих операцій.

Як відомо, Державна фіскальна служба України своїм листом від 29.10.2015 №22908/6/99-99-19-02-02-15 визначила, що комерційні бази даних компаній, в тому числі Bloomberg, можуть використовуватись як загальнодоступне джерело інформації про зіставні операції та осіб для встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" згідно з п. "б" п.п. 39.5.3.1 п. 39.5 ст. 39 Податкового кодексу України.

При цьому, контролюючий орган доводив суду, що істотні умови договору з позивачем не дотримувалися, а послуги не мали відношення до його господарської діяльності. Зокрема, складені акти надання послуг між позивачем та Блумберг Файненс Л.П. не містять інформації про вартість послуги в національній валюті, як передбачено Законом № 966-ХІV; не встановлено фактичну дату складання актів наданих послуг, місце їх складання та посадову особу зі сторони постачальника послуг; акти надання послуг датовані останнім днем терміну надання послуги, що розраховувався; місце складання актів вказано м. Нью-Йорк, штат Нью-Йорк, США; у визначені дати директор товариства у відрядженні не перебував, а інформація, що свідчить про надходження документів поштовими відправленнями відсутня. Окрім того, як вказує відповідач, в ході проведення перевірки запитано надання пояснень по відношенню фізичної особи ОСОБА_2 до господарської діяльності Товариства та отримання послуг від Компанії "Блумберг" за адресою м. Київ, вул. Ділова, 5.

З даного приводу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Як свідчать матеріали цієї справи та було встановлено судом у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 по справі №440/17605/21, залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2025 року, в Реєстрі послуг (документ, що є частиною Угоди) адреса знаходження обладнання і адреса для виставлених рахунків є вул. Ділова, 5, м. Київ.

Згідно з підпунктом (а) п.2 "Термін дії" Угоди, ця Угода набирає чинності з дати її затвердження ПП і діє протягом двох років, починаючи з дати першого випадку надання Послуг…

При цьому ця Угода автоматично поновлюється на наступні дворічні періоди (підпункт (б) п. 2 "Термін дії" Угоди).

Отже мінімальний строк дії угоди з компанією "Bloomberg Finance LP" на використання термінала "Блумберг" є виключно два роки та може автоматично поновлюватися на наступні дворічні періоди. Термін дії договору встановлено політикою компанії "Bloomberg Finance LP".

На момент укладення Угоди з компанією "Блумберг" (12.05.2016) позивач мав законні підстави для використання частини офісного приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Димитрова (перейменована на вул. Ділова). Про це зазначено в Договорі суборенди № 017/2-СЕ від 01.06.2017. Право користування існувало у позивача з 2013 року. Факт отримання послуг за договором суборенди нежитлового приміщення за вказаною адресою підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

З 1 вересня 2018 року позивач використовує іншу адресу: м. Київ, вул. Ярославська, 58 (договір суборенди). При цьому на момент укладання цього договору суборенди Угода з компанією "Bloomberg Finance LP" вже набула чинності на наступний дворічний строк шляхом автоматичного поновлення.

Суд звертає увагу, що під час перевірки контролюючим органом не надано оцінку вищезазначеним доводам.

Крім того, в Реєстрі послуг контактною особою користувача (Товариства) та контактною особою для виставлення рахунка є: ОСОБА_2 НОМЕР_1 .

Як зазначає позивач у відповіді на відзив від 24.03.2025, ОСОБА_4 був представником (англомовним представником) позивача під час укладення Угоди, яка була укладена саме англійською мовою. А вже потім була перекладена українською власними силами товариства. ОСОБА_3 був на той час керівником департаменту інформаційних технологій і автоматизації (тобто спеціаліст в сфері IT (інформаційних технологій)) ТОВ "Смарт-Холдинг", яке має корпоративний зв`язок з Товариством. ОСОБА_3 надав технічну допомогу в укладенні з Блумберг Угоди.

Реєстрація відповідального співробітника виконується на вказаному порталі після укладання Угоди. У разі виникнення запитань чи технічних проблем, вони вирішуються зверненням до менеджерів Блумберг з зареєстрованої поштової скриньки або дзвінком на контактні номери телефону. З умовами укладання договору з компанією «Bloomberg Finance LP» можна ознайомити на їх сайті https://www.bloomberg.com/notices/tos/#subscription.

Позивач, на підтвердження вказаного, надав суду один із електронних листів від Блумберг, адресований ОСОБА_5 , який підтверджує первинну комунікацію із Блумберг.

Подальша комунікація з Блумберг відбувалась та відбувається і зараз через спеціалізований інтернет-портал Блумберг (посилання - https://service.bloomberg.com) на якому зареєстрований обліковий запис Товариства 30281725, вказаний в Угоді як "ACCOUNT № 30281725".

Доступ до цього порталу мали (а також мають на теперішній час) виключно співробітники товариства. Зокрема, на сьогоднішній день це ОСОБА_6 , який є спеціалістом в сфері IT (інформаційних технологій). Він отримує автоматичну розсилку рахунків на свою електронну поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_1. Тобто він забезпечує технічне адміністрування взаємовідносин з Блумберг.

Реєстрація відповідального співробітника виконується на вказаному порталі після укладання Угоди. У разі виникнення запитань чи технічних проблем, вони вирішуються зверненням до менеджерів Блумберг із зареєстрованої поштової скриньки або дзвінком на контактні номери телефону.

Отже, від того, що особа зазначена як контактна (на момент укладення Угоди) чи отримала рахунок від Bloomberg в якості контактної особи, - це не означає, що саме ця особа є фактичним отримувачем послуг, які надавались Bloomberg позивачу в межах Угоди.

Вказане підтверджується підпунктом (а) пункту 9 "Об`єм Послуг" Угоди.

Також зазначено, що товариством в особі його фахових спеціалістів здійснювався пошук в базі даних Bloomberg Professional потенційно зіставних позик, з метою розрахунку ринкових діапазонів процентних ставок в контрольованих операціях з нарахування процентів за договорами позик UA/L1 від 09.04.2009, UA/L2 від 11.12.2009 із застосуванням критеріїв зіставності, які найбільш об`єктивно відображають комерційні та фінансові умови здійснення контрольованих операцій і вплив яких на ціну операцій є істотним.

На підставі розрахункових даних, отриманих з бази даних Bloomberg, товариством проведено розрахунок ринкового рівня процентних ставок в контрольованих операціях, зокрема згідно з Порядком розрахунку діапазону цін (рентабельності) та медіани такого діапазону для цілей трансфертного ціноутворення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 381.

Результати ринкового діапазону контрольованих операцій використовувались товариством для заповнення Звіту про контрольовані операції та заповнення додатка ТЦ (самостійне коригування ціни контрольованої операції і сум податкових зобов`язань платника податку) податкової декларації з податку на прибуток, а також для складання документації, як того вимагає податкове законодавство.

На підтвердження наведеного позивачем надані до суду, зокрема: скрін-копії пошуку позик в базі даних Bloomberg Professional, скрін-копії пошуку інформації з метою виконання коригувань фінансових та комерційних умов потенційно зіставних позик в базі даних Bloomberg для розрахунку ринкових діапазонів процентних ставок в контрольованих операціях 1 та 2; лист-запит від Блумберг до ОСОБА_7 на уточнення адреси ТОВ "Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лімітед", щоб надіслати підписану версію договору; портал Блумберг, де зареєстрована компанія ТОВ "Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лімітед".

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що використання товариством у власній господарській діяльності бази Блумбері підтверджується вищенаведеними доказами.

Суд також погоджується з доводами позивача, що Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", зокрема і стаття 9, не містять жодного положення щодо потреби зазначати в первинному документі вартості в національній валюті. Угода є ЗЕД-контрактом, вартість послуг в якій визначена в іноземній валюті. Вартість, як обов`язковий реквізит, зазначені у всіх актах, які і були надані для перевірки.

Дати складання актів наданих послуг вказані в преамбулі до кожного акту, наданого для перевірки. Всі питання функціонування Угоди вирішуються сторони в порядку, як зазначено в самій Угоді. Зокрема, в п. 19 Угоди, який встановлює такі шляхи комунікації як факс, електронна пошта або будь-який інший електронний засіб.

Вищезазначене встановлено судом у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 по справі № 440/17605/21, залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2025 року, а відтак, в силу приписів частини четвертої статті 78 КАС України, не потребує повторного доказування у цій справі.

Доводи відповідача про те, що «послуга ведення бухгалтерського обліку підприємства надана ТОВ "Смарт Бізнес Сервіс", у тому числі і подання звітів про контрольовані операції…» не підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ "Смарт Бізнес Сервіс" укладено договір про надання бухгалтерських послуг №010-21-198 від 22.11.2021 року. ТОВ "Смарт Бізнес Сервіс" надаючи позивачу "послугу в сфері ведення бухгалтерського обліку за міжнародними стандартами фінансової звітності (МСФЗ), в сфері ведення податкового обліку" згідно з пунктом 1.1. договору, здійснює їх надання "з урахуванням особливостей, визначених цим договором".

Пунктом 1.4. цього договору визначено, що для уникнення непорозумінь з контрагентом, перелік дій, які не охоплюються цим договором, тобто перелік дій, які не здійснюються виконавцем - ТОВ "Смарт Бізнес Сервіс" під час надання послуг. Зокрема, в п.п.1.4.7. зазначено, що договором не охоплюється складання податкової декларації з податку на прибуток підприємств. Крім того, договором також не охоплюється і складання документації з трансфертного ціноутворення.

Як зазначає позивач у додаткових письмових поясненнях від 06.05.2025, що товариство на виконання вимог статті 39 Податкового кодексу України, визначає обсяг оподатковуваного прибутку відповідно до принципу «витягнутої руки» по господарським операціям, які у розумінні Податкового кодексу України є контрольованими операціями та безпосередньо товариство визначає найбільш доцільний метод трансфертного ціноутворення, використовуючи, зокрема, базу даних Bloomberg Finance L.P.

В матеріалах справи є лист ТОВ "Смарт Бізнес Сервіс" від 16 червня 2025 року № 02-01-13-25 щодо надання ним послуг ТОВ "Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лімітед" з ведення бухгалтерського обліку підприємства, у тому числі формування (складання) документації в сфері трансферного ціноутворення.

У цьому листі ТОВ "Смарт Бізнес Сервіс" повідомляє та підтверджує, що ТОВ "Смарт Бізнес Сервіс" не здійснює в інтересах позивача формування (складання) документації в сфері трансферного ціноутворення та не заперечує проти надання копії цього листа до Полтавському окружному адміністративному суду.

Суд погоджується з доводом позивача, що відповідно доступ до бази Bloomberg Finance L.P. здійснює виключно позивач, оскільки згідно Угоди таке право доступу є неексклюзивним та не передбачає можливості передачі такого права іншим особам.

Водночас, відповідачем не надано доказів на підтвердження використання бази Bloomberg Finance L.P. контрагентом позивача - ТОВ "Смарт Бізнес Сервіс", у тому числі подання звітів про контрольовані операції.

Також відповідачем встановлено порушення позивачем п.44.1., 44.2. ст. 44, п.134.1.1. п.134.1. ст. 134 ПК України, §4.25, §4.33, §4.34, §4.49 Концептуальної основи фінансової звітності, § 7, § 15, § 69, § 71 МСБО 1 "Подання фінансової звітності", § 11 МСБО 32 "Фінансові інструменти: подання", § 9, § К364, § К365, § 47 МСБО 39 "Фінансові інструменти: визнання та оцінка", § 5.1.1, § 5.7.7 МСФЗ 9, в результаті чого занижено дохід на загальну суму 296 715 032 грн.

З матеріалів справи вбачається, що контракт купівлі-продажу від 01.06.2008 № ІС-2 на поставку обладнання для добування, розвідування та розробки родовищ вуглеводів укладений між:

нерезидентом "Регал Петролеум (Джерсі) Лімітед" (Regal Petroleum (Jersey) Limited), Велика Британія, адреса: АSL House, 12-14 David Plase St. Helier, Jersey JE2 4TD Channel Island, (АЛС Хаус, 12-14 Дейвід Плейс, Сейнт Хеліер, Джерсі, JE2 4TD Ченел Айлендс), id. Code: 83838, Account No 40900USD01 in Bank of Skotland, SWIFT BIC: BOFSGB2LXXX, IBAN: GB61 BOFS 1220 1240 9001 01 Acc.No 40900USD01, уповноважена особа G.Potter - Продавець, та

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лімітед" - Покупець в особі директора Ю.В. Лазарєва.

Ціна контракту складає 30 мільйонів доларів (тридцять мільйонів) США і складається з позиційних цін компонентів предмета контракту, відповідно до додатків "Специфікації" до цього контракту. Предмет контракту: товар відповідно до специфікації. Вартість контракту: 30 000 000 дол. США. Умови поставки: Поставка здійснюється відповідно до умов Додатків "Специфікацій", за адресою: Україна, с. Яхники, Лохвицького р-н, Полтавської області.

Умови оплати згідно з пунктом 5.1. в редакцією додатку № А до контракту від 01.08.2008 - оплата вартості Предметів Контракту відповідно до Додатків "Специфікацій" до цього контракту здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Продавця в терміни, письмово або усно погоджені між Покупцем та Продавцем.

20 березня 2019 року договором про внесення змін до контракту купівлі-продажу № від 01.06.2008 було змінено Продавця на Регал Петролеум ПЛС, у зв`язку укладанням між компанією "Регал Петролеум (Джерсі) Лімітед" (Regal Petroleum (Jersey) Limited) та Регал Петролеум ПЛС договору відступлення права вимоги відповідно до якого "Регал Петролеум (Джерсі) Лімітед" (Regal Petroleum (Jersey) Limited) (попередній продавець) передав право вимоги, а також всі свої права, інтереси, обов`язки та зобов`язання за контрактом Регал Петролеум ПЛС (новому продавцю).

01 червня 2020 року сторонами було укладено договором про внесення змін до контракту купівлі-продажу №від 01.06.2008 в якому пункт 5.1 контракту виклали в такій редакції:

"5.1. Оплата вартості Предметів Контракту відповідно до Додатків "Специфікацій" до цього контракту здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Продавця в терміни, письмово або усно погоджені між Покупцем та Продавцем".

Також цим договором про внесення змін сторонами змінили строк дії контракту, виклавши пункт 11.1 контракту у такій редакції:

"11.1. Цей Контракт набуває чинності з дати його належного підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2030 року".

Контролюючий орган класифікує заборгованість за контрактом купівлі-продажу № ІС-2 від 01.06.2008 року як довгострокову, мотивуючи тим, що "кредиторська заборгованість є довгостроковою у зв`язку із пролонгацією кожного року строків її повернення на підставі додаткових угод", а тому ця заборгованість підлягає дисконтуванню згідно з Міжнародними стандартами бухгалтерського обліку (далі - МСБО).

Обґрунтовуючи своє рішення відповідач у відзиві на позовну заяву від 18.03.25 зазначає, що отримана фінансова допомога, строк повернення якої було пролонговано, згідно з приписами параграфу 69 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 1 "Подання фінансової звітності" (далі - МСБО 1) набула статусу довгострокового зобов`язання. У зв`язку з цим на дату виникнення кредиторської заборгованості боржник повинен був визначити теперішню (справедливу) вартість зобов`язання.

Укладення додаткових угод та пролонгація зобов`язань фактично змінює умови первинного договору та змінює статус заборгованості, тому зобов`язання за своєю суттю.

У пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Фінансова допомога та позики відповідно мають регулюватися МСФО 7 та МСФЗ 9.

Відповідно до МСФО 9 "Фінансові інструменти" першочергове визнання та оцінка отриманих кредитів та позик здійснюється за справедливою вартістю з врахуванням прямих витрат за договором. Разом з тим справедлива вартість займу може відрізнятися від суми визначеної в договорі. Це актуально, за умови коли отримана позика є безвідсотковою, справедлива вартість визначається як поточна вартість всіх майбутніх виплат, дисконтованих за середньою відсотковою ставкою на такі позики.

Відповідно до п. 63 МСФО 9 Якщо є об`єктивне свідчення того, що відбувся збиток від зменшення корисності фінансових активів, що оцінюються за амортизованою собівартістю, то суму збитку оцінюють як різницю між балансовою вартістю активу та теперішньою вартістю попередньо оцінених майбутніх грошових потоків (за винятком майбутніх кредитних збитків, які не були понесені), дисконтованих за первісною ефективною ставкою відсотка фінансового активу (тобто ефективною ставкою відсотка, обчисленою при первісному визнанні). Балансову вартість активу слід зменшити прямо або застосовуючи рахунок резервів. Суму збитку слід визнавати у прибутку чи збитку».

Параграф 36 МСБО 1 "Подання фінансової звітності" передбачає, що суб`єкт господарювання подає повний комплект фінансової звітності (включаючи порівняльну інформацію) як мінімум щороку.

Згідно з параграфом 60 МСБО 1 "Подання фінансової звітності" суб`єкт господарювання подає поточні та непоточні активи і поточні та непоточні зобов`язання як окремі класифікації у своєму звіті про фінансовий стан відповідно до параграфів 66 - 76, за винятком випадків, коли подання, що базується на ліквідності, надає інформацію, що є обґрунтованою та більш доречною.

Відповідно до параграфу 61 МСБО 1 "Подання фінансової звітності" незалежно від прийнятого методу подання, суб`єкт господарювання розкриває суму, що очікується до відшкодування або погашення через більш ніж дванадцять місяців, для кожного рядка активів та зобов`язань, яка об`єднує суми, що очікуються до відшкодування або погашення протягом:

a) не більше дванадцяти місяців після звітного періоду та б) через більш ніж дванадцять місяців після звітного періоду.

За правилами параграфу 69 МСБО 1 "Подання фінансової звітності" суб`єкт господарювання класифікує зобов`язання як поточне, якщо: а) він сподівається погасити це зобов`язання в ході свого нормального операційного циклу; б) він утримує це зобов`язання в основному з метою продажу; в) зобов`язання підлягає погашенню протягом дванадцяти місяців після звітного періоду; г) він не має безумовного права відстрочити погашення зобов`язання протягом як мінімум дванадцяти місяців після звітного періоду (див. параграф 73). Умови зобов`язання, які можуть, за вибором контрагента, привести до його погашення через випуск інструментів власного капіталу, не впливають на його класифікацію.

Згідно з параграфом 73 МСБО 1 "Подання фінансової звітності" якщо суб`єкт господарювання очікує та має намір рефінансувати зобов`язання або перенести його на пізнішу дату принаймні на дванадцять місяців після звітного періоду, згідно з існуючою кредитною угодою, він класифікує зобов`язання як непоточне, навіть якщо інакше строк його сплати настає протягом коротшого періоду. Проте, коли рефінансування зобов`язання або його перенос на пізнішу дату виконується не за бажанням суб`єкта господарювання (наприклад, немає угоди про рефінансування), можливість рефінансування не береться до уваги та зобов`язання класифікується як поточне.

З аналізу наведених вище положень МСБО 1 "Подання фінансової звітності" слідує, що суб`єкт господарювання повинен класифікувати наявні у нього фінансові зобов`язання як поточні та непоточні. Критерієм віднесення зобов`язань до поточних, зокрема, є обов`язок погашення такого зобов`язання протягом дванадцяти місяців після звітного періоду. За загальним правилом, такий період становить один рік. Водночас, якщо суб`єкт господарювання має безумовне право відстрочити погашення зобов`язання протягом як мінімум дванадцяти місяців після звітного періоду, навіть якщо інакше строк його сплати настає протягом коротшого періоду, таке зобов`язання підлягає класифікації як непоточне.

За визначеннями, наведеними у параграфі 11 МСБО 32 "Фінансові інструменти: подання":

фінансовий інструмент - це будь-який контракт, який приводить до виникнення фінансового активу у одного суб`єкта господарювання та фінансового зобов`язання або інструмента капіталу у іншого суб`єкта господарювання;

фінансове зобов`язання - це будь-яке зобов`язання, що є: а) контрактним зобов`язанням: б) контрактом, розрахунки за яким здійснюватимуться або можуть здійснюватися власними інструментами капіталу суб`єкта господарювання;

справедлива вартість - це ціна, яка була б отримана за продаж активу або сплачена за передачу зобов`язання у звичайній операції між учасниками ринку на дату оцінки.

За правилами підпункту "а" параграфу 4.2.2 пункту 4.2 "Класифікація фінансових зобов`язань" розділу 4 "Класифікація" МСФЗ 9 2Фінансові інструменти" суб`єкт господарювання класифікує всі фінансові зобов`язання як такі, що у подальшому оцінюються за амортизованою собівартістю, користуючись методом ефективного відсотка, за винятком, зокрема, фінансових зобов`язань за справедливою вартістю з відображенням результату переоцінки у прибутку або збитку. Такі зобов`язання, в тому числі похідні фінансові інструменти, які є зобов`язаннями, у подальшому оцінюються за справедливою вартістю.

За визначеннями, наведеними у пункті 9 МСФЗ 39 "Фінансові інструменти: визнання та оцінка":

амортизована собівартість фінансового активу або фінансового зобов`язання - це сума, за якою фінансовий актив чи зобов`язання оцінюється при первісному визнанні, мінус виплати основної суми, плюс (або мінус) накопичена амортизація будь-якої різниці між цією первісною сумою та сумою погашення із застосуванням методу ефективного відсотка та мінус будь-яке зменшення (прямо чи через застосування рахунку резервів) унаслідок зменшення корисності або неможливості отримання;

метод ефективного відсотка - це метод обчислення амортизованої собівартості фінансового активу або фінансового зобов`язання (або групи фінансових активів чи фінансових зобов`язань) та розподілу доходу чи витрат від відсотків на відповідний період;

ефективна ставка відсотка - це ставка, яка точно дисконтує попередньо оцінені майбутні платежі або надходження грошових коштів протягом очікуваного строку дії фінансового інструмента та, якщо доцільно, протягом коротшого періоду до чистої балансової вартості фінансового активу чи фінансового зобов`язання.

Відповідно до параграфу 5.1.1 пункту 5.1 "Первісна оцінка" розділу 5 "Оцінка" МСФЗ 9 2Фінансові інструменти" під час первісного визнання фінансового активу або фінансового зобов`язання суб`єкт господарювання оцінює їх за їхньою справедливою вартістю (див. параграфи 5.4.1 - 5.4.3 та Б5.4.1 - Б5.4.17) плюс або мінус, у випадку фінансового активу або фінансового зобов`язання, що оцінюється не за справедливою вартістю з відображенням результату переоцінки у прибутку або збитку, витрати на операцію, які прямо відносяться до придбання або випуску фінансового активу чи фінансового зобов`язання.

Параграф 5.2.1 пункту 5.1 розділу 5 МСФЗ 9 "Фінансові інструменти" встановлює, що після первісного визнання суб`єкт господарювання оцінює фінансовий актив відповідно до параграфів 4.1.1 - 4.1.5 за справедливою вартістю (див. параграфи 5.4.1, 5.4.2 та Б5.4.1 - Б5.4.17) або амортизованою собівартістю (див. параграфи 9 та КЗ5 - КЗ8 МСБО 39).

Визначаючи справедливу вартість фінансового активу чи фінансового зобов`язання для цілей застосування цього МСФЗ, МСБО 32, МСБО 39 та МСФЗ 7, суб`єкт господарювання застосовує параграфи Б5.4.1 - Б5.4.17 (параграф 5.4.1 пункту 5.4 "Оцінка за справедливою вартістю" розділу 5 МСФЗ 9 "Фінансові інструменти").

Приписи параграфу 5.4.3 пункту 5.4 розділу 5 МСФЗ 9 "Фінансові інструменти" передбачають, що справедлива вартість фінансового зобов`язання із характеристикою "до запитання".

Згідно з параграфом Б5.1.1 додатка А МСФЗ 9 "Фінансові інструменти" справедливою вартістю фінансового інструмента при первісному визнанні є, як правило, ціна операції (тобто справедлива вартість наданої або отриманої компенсації, див. також параграф Б5.4.8). Проте, якщо частина компенсації надана або отримана не за фінансовий інструмент, а за щось інше, то справедливу вартість фінансового інструмента оцінюють, застосовуючи відповідний метод оцінювання (див. параграфи Б5.4.6 - Б5.4.12).

Аналіз наведених вище положень МСФЗ 9 "Фінансові інструменти" дає підстави для висновку, що суб`єкти господарювання, які ведуть бухгалтерський облік за правилами МСФЗ, подають у балансі фінансові зобов`язання за однією з двох оцінок: за справедливою вартістю; за амортизованою собівартістю (параграф 5.2.1 пункту 5.1 розділу 5 МСФЗ 9 "Фінансові інструменти»). При цьому первісна оцінка фінансового зобов`язання здійснюється за їхньою справедливою вартістю (параграф 5.1.1 пункту 5.1 розділу 5 МСФЗ 9 "Фінансові інструменти"). Приписи пункту 9 МСФЗ 39 "Фінансові інструменти: визнання та оцінка", які визначають поняття "амортизованої собівартості фінансового активу або фінансового зобов`язання", свідчать, що при обранні суб`єктом господарювання указаного виду оцінки застосовується ефективна ставка відсотка, яка передбачає дисконтування (тобто, приведення майбутньої вартості грошового потоку до теперішньої) фінансового зобов`язання.

Суб`єкт господарювання застосовує методи оцінки вартості, які відповідають обставинам та для яких є достатньо даних, щоб оцінити справедливу вартість, максимізуючи використання доречних відкритих вхідних даних та мінімізуючи використання закритих вхідних даних (параграф 61 МСФЗ 13 "Оцінка справедливої вартості") .

Параграф 62 вказаного МСФЗ 13 передбачає, що мета застосування методу оцінки вартості - визначити ціну, за якою відбулася б звичайна операція продажу актива чи передачі зобов`язання між учасниками ринку на дату оцінки за поточних ринкових умов. Три широко застосовувані методи оцінки вартості такі: ринковий підхід, витратний підхід та дохідний підхід. Основні аспекти цих підходів стисло викладені в параграфах Б5-Б11. Для оцінки справедливої вартості суб`єкт господарювання застосовує методи оцінки вартості, що відповідають одному або кільком зазначеним підходам.

Параграф Б4 Додатка Б МСФЗ 13 "Оцінка справедливої вартості" описує особливості визначення справедливої вартості при первісному визнанні.

Серед іншого, дохідний підхід перетворює майбутні суми (наприклад, грошові потоки або доходи та витрати) в одну поточну (тобто дисконтовану) величину. Якщо використовується дохідний підхід, то оцінка справедливої вартості відображає нинішні ринкові очікування стосовно таких майбутніх величин (параграф Б10 Додатка Б МСФЗ 13 "Оцінка справедливої вартості").

До методів оцінки вартості при застосуванні дохідного підходу, зокрема, належить метод на основі теперішньої вартості (пункт "а" параграфу Б11 Додатка Б МСФЗ 13 "Оцінка справедливої вартості").

За визначенням, наведеним у параграфі Б13 Додатка Б МСФЗ 13 2Оцінка справедливої вартості", теперішня вартість (тобто застосування дохідного підходу) - це механізм, що використовується для того, щоб пов`язати майбутні величини (наприклад, грошові потоки або значення) з теперішньою величиною за допомогою ставки дисконту.

Таким чином, залежно від обраного суб`єктом господарювання методу оцінки справедливої вартості з урахуванням особливостей, визначених МСФЗ 13 2Оцінка справедливої вартості2, у певних випадках майбутні суми грошового потоку також підлягають дисконтуванню. При цьому системний аналіз наведених вище приписів МСБО та МСФЗ свідчить, що оціненими за теперішньою вартістю (тобто, з урахуванням дисконту) можуть бути і поточні зобов`язання. Водночас, при обчисленні справедливої вартості довгострокової позики суми майбутнього грошового потоку підлягають обов`язковому дисконтуванню згідно з параграфом Б5.1.1 додатка А МСФЗ 9 2Фінансові інструменти2.

У ході проведення перевірки здійснено дисконтування методом 2за амортизованою собівартістю, користуючись методом ефективного відсотка".

Параграфом 45 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку (далі - МСБО) 37 "Забезпечення, умовні зобов`язання та умовні активи2, прийнятого Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку, визначено: 2У випадках, коли вплив вартості грошей у часі суттєвий, сума забезпечення має бути теперішньою вартістю видатків, які, як очікується, будуть потрібні для погашення зобов`язання".

Параграфом 46 МСБО 37 "Забезпечення, умовні зобов`язання та умовні активи" визначено: "Внаслідок вартості грошей у часі, забезпечення, пов`язані з вибуттям грошових коштів, які виникають невдовзі після звітного періоду, є більш обтяжливими, ніж забезпечення з пізнішим терміном вибуття такої самої суми грошових коштів. Отже, забезпечення дисконтуються в тих випадках, коли цей вплив є суттєвим".

Згідно з § 47 МСБО 37 "Забезпечення, умовні зобов`язання та умовні активи": "Ставка (або ставки) дисконтування мають бути ставкою (ставками) до оподаткування, яка відображає (які відображають) поточні ринкові оцінки вартості грошей у часі та ризиків, притаманних зобов`язанню. Ставка (або ставки) дисконтування не має (не мають) відображати ризики, на які були скориговані оцінки майбутніх грошових потоків".

Параграфом 11 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку (далі - МСБО) 32 2Фінансові інструменти: подання", прийнятого Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку, визначено: "Фінансовий інструмент - це будь-який контракт, який приводить до виникнення фінансового активу у одного суб`єкта господарювання та фінансового зобов`язання або інструмента капіталу у іншого суб`єкта господарювання".

Таким чином, вище зазначений договір (Контракт) є фінансовим інструментом.

Тому облік фінансових зобов`язань, що виникають за даним договором, регламентується МСБО 39 «Фінансові інструменти: визначення та оцінка».

Згідно § 5.1.1. Міжнародного стандарту фінансової звітності (МСФЗ) 9 «Фінансові інструменти»: "Суб`єкт господарювання під час первісного визнання оцінює фінансовий актив або фінансове зобов`язання за його справедливою вартістю...".

Самі ж принципи МСФЗ витікають з теорії вартості грошей, за якою сума, отримана або сплачена в майбутньому, коштує менше, ніж та ж сума, отримана або сплачена в поточному періоді (через інфляцію, ризики, можливість альтернативних доходів). Дисконтують зазвичай довгострокові позики, оскільки вплив дисконтування на короткострокову заборгованість прийнято вважати несуттєвим.

Відповідно до § 9 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку (далі - МСБО) 39 "Фінансові інструменти: визнання та оцінка", прийнятого Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку: "Метод ефективного відсотка - це метод обчислення амортизованої собівартості фінансового активу або фінансового зобов`язання (або групи фінансових активів чи фінансових зобов`язань) та розподілу доходу чи витрат від відсотків на відповідний період.

Ефективна ставка відсотка - це ставка, яка точно дисконтує попередньо оцінені майбутні платежі або надходження грошових коштів протягом очікуваного строку дії фінансового інструмента та. якщо доцільно, протягом коротшого періоду до чистої балансової вартості фінансового активу чи фінансового зобов`язання".

Відповідно до § 47 МСБО 39 "Фінансові інструменти: визнання та оцінка" фінансові зобов`язання (заборгованість за позикою) після первісного визнання за справедливою вартістю, оцінюють за амортизованою собівартістю на кожну наступну звітну дату із застосуванням методу ефективного відсотка.

У якості ставки дисконтування § К364 МСБО 39 пропонує використовувати ринкову ставку відсотка на подібний інструмент (подібний за валютою, строком, типом ставки відсотка та іншими ознаками) з подібним показником кредитного рейтингу.

Якщо суб`єкт господарювання ініціює позику, до якої застосовується позаринкова ставка відсотка, § КЗ65 МСБО 39 передбачає визначення позики за її справедливою вартістю. В такому випадку суб`єкт господарювання має нарощувати дисконт з відображенням у прибутку чи збитку із застосуванням метода ефективної ставка відсотка.

Отже, різниця між справедливою вартістю та вартістю погашення фінансового зобов`язання (дисконт) амортизується суб`єктом господарювання протягом періоду з дати придбання (одержання) до дати його погашення за методом ефективного відсотка.

Ставка дисконту базується на ринковій ставці відсотка (до вирахування податку), що використовується в операціях з аналогічними активами. За відсутності ринкової ставки відсотка ставка дисконту базується на ставці відсотка на можливі позики підприємства або розраховується за методом середньозваженої вартості капіталу підприємства.

Суть процесу дисконтування полягає у приведенні вартості майбутніх платежів до значення еквівалентної суми на теперішній момент.

На офіційному веб-сайті Національного банку України розміщена інформація щодо процентних ставок рефінансування банків Національним банком України. Згідно оприлюднених даних облікова ставка НБУ становила 14,5 % річних.

Облікова ставка НБУ або ставка рефінансування - це норма відсотка, що стягується Національним банком України при рефінансуванні комерційних банків. Вона є монетарним інструментом, за допомогою якого Нацбанк встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових ресурсів.

Процентна ставка згідно договору 0 % річних.

Отже, процентна ставка, визначена договором позики, є суттєво нижчою за облікову ставку НБУ (ставку рефінансування), яка є ринковою ставкою для суб`єктів грошово-кредитного ринку при залученні та розміщенні грошових ресурсів.

Отже, на дату виникнення фінансового зобов`язання за позикою, до якої застосовується позаринкова ставка відсотка, боржник має визначити теперішню (справедливу вартість) такого зобов`язання.

Сума дисконту (різниця між майбутньою та теперішньою вартістю зобов`язання) включається до складу інших фінансових доходів підприємства в момент отримання позики і до складу інших фінансових витрат - в процесі амортизації такого дисконту протягом строку користування позикою.

Для розрахунку теперішньої вартості зобов`язання використовується наступна формула:

PV = FV/(1+і)n,

де FV - майбутня вартість;

PV - теперішня вартість;

i - ставка дисконтування

Розрахунок дисконтування наведено на сторінці 12-13 акту перевірки.

Довгострокова заборгованість - сума заборгованості, яка не виникає під час нормального операційного циклу та буде погашена після 12 місяців із дати балансу.

Відповідно до параграфу 61 МСБО 1 "Подання фінансової звітності" незалежно від прийнятого методу подання, суб`єкт господарювання розкриває суму, що очікується до відшкодування або погашення через більш ніж дванадцять місяців, для кожного рядка активів та зобов`язань, яка об`єднує суми, що очікуються до відшкодування або погашення протягом: a) не більше дванадцяти місяців після звітного періоду та б) через більш ніж дванадцять місяців після звітного періоду.

За правилами параграфу 69 МСБО 1 "Подання фінансової звітності" суб`єкт господарювання класифікує зобов`язання як поточне, якщо: а) він сподівається погасити це зобов`язання в ході свого нормального операційного циклу; б) він утримує це зобов`язання в основному з метою продажу; в) зобов`язання підлягає погашенню протягом дванадцяти місяців після звітного періоду; г) він не має безумовного права відстрочити погашення зобов`язання протягом як мінімум дванадцяти місяців після звітного періоду (див. параграф 73). Умови зобов`язання, які можуть, за вибором контрагента, привести до його погашення через випуск інструментів власного капіталу, не впливають на його класифікацію.

Таким чином дохід від дисконтування необхідно відобразити у рядку 01 Декларації "Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку".

Як зазначає позивач у позові, він визначає Контракт фінансовим інструментом відповідно до п. 11 МСБО 32 "Фінансові інструменти: подання": фінансовий інструмент - це будь-який контракт, який приводить до виникнення фінансового активу у одного суб`єкта господарювання та фінансового зобов`язання або інструмента капіталу у іншого суб`єкта господарювання.

Фінансове зобов`язання - це будь-яке зобов`язання, що є:

а) контрактним зобов`язанням:

i) надавати грошові кошти або інший фінансовий актив іншому суб`єктові господарювання.

Кредиторська заборгованість за Контрактом класифікується позивачем як поточне зобов`язання відповідно до п. 69 МСБО 1 Поточні (короткострокові) зобов`язання: 69. Суб`єкт господарювання класифікує зобов`язання як поточне, якщо: а) він сподівається погасити це зобов`язання в ході свого нормального операційного циклу; та умов оплати зазначені в п 5.1 Контракту. Таким чином окремо погоджені строки погашення кредиторської заборгованості відповідають визначенню поточної заборгованості без конкретної дати погашення заборгованості, оскільки в будь-який момент Продавець має право вимагати повернення усієї суми такої заборгованості відповідно до умов Контракту, тому таке зобов`язання не підлягає дисконтуванню відповідно до облікової політики позивача та положень МСФЗ/МСБО.

Крім того кредиторська заборгованість за Контрактом відображається в рядку 1615 "Поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги» розділу ІІІ "Поточні зобов`язання і забезпечення" Балансу (Звіт про фінансовий стан) Товариства з моменту її виникнення.

При цьому, як вказує позивач, в додатку №1 до акту перевірки (стор. 2), зафіксована класифікація кредиторської заборгованості за Контрактом як поточна. Товариство з моменту виникнення заборгованості надавало дані щодо класифікації кредиторської заборгованості за Контрактом у фінансовій звітності під час попередніх податкових перевірок.

Разом з тим відповідно до п. 15.5.1. Облікової політики Товариства, та відповідно до параграфів 5.1.1 та 5.1.2. МСФЗ 9, у разі визнання кредиторської заборгованості довгостроковим зобов`язанням, то оцінювання фінансових зобов`язань за амортизованою вартістю здійснюється виключно під час первісного визнання цих зобов`язань.

Первісне визнання фінансового інструменту здійснюється лише при укладенні договору та/або тоді, коли до нього були внесені суттєві зміни (щодо розміру, терміну повернення і валюти), котрі фактично призвели до появи нового фінансового зобов`язання. Контролюючий орган безпідставно оцінює фінансові зобов`язання за амортизованою вартістю на кінцеву дату періоду документальної планової виїзної перевірки, а саме на 31.03.2024 р., тим самим ігноруючи положення МСБО 8, пунктом 46 якого визначено, що виправлення помилки попереднього періоду виключається з прибутку або збитку за період, у якому виявлено помилку. Отже, результат від дисконтування вище описаного фінансового інструменту при первісному визнанні не може мати впливу на фінансовий результат діяльності Товариства за 1 квартал 2024 року в повному обсязі.

Таким чином, станом на період, що перевірявся, відсутні умови визначення заборгованості як довгострокової, оскільки первісний строк погашення такої заборгованості був встановлений у Контракті та Договором про внесення змін до Контракту від 01.06.2020 не вносились зміни щодо строку та умов оплати за Контрактом.

Однак відповідач наголошує, що факт відображення заборгованості платником у бухгалтерському обліку та фінзвітності як короткострокової не змінює її фактичної довгостроковості не необхідності дисконтування.

В свою чергу позивач у відповіді на відзив від 24.03.2025 зазначає таке. В Акті перевірки (сторінки 12-13) відповідачем наведений розрахунок дисконтування зобов`язання та наведена формулу розрахунку теперішньої вартості зобов`язання:

PV = FV/(1+і)n,

де FV - майбутня вартість;

PV - теперішня вартість;

i - ставка дисконтування;

n - число періодів.

Одним з найважливішим елементом цієї формули, на думку позивача, є символ «n» - число періодів, тобто конкретний термін або строк, коли зобов`язання має бути виконане (в даному випадку термін/строк, коли Покупцем на користь Продавця має здійснити платежі за Контрактом купівлі-продажу №ІС-2 від 01.06.2008 (із змінами та доповненнями)).

Як було зазначено вище умовами Контракту, зокрема у пункті 5.1. визначено: "Платежі за цим Контрактом здійснюються Покупцем на користь Продавця у безготівковій формі шляхом зарахування належних сум грошових коштів на банківський рахунок Продавця в строки, які будуть погоджені Сторонами окремо в письмовій формі".

На сьогоднішній день Сторонами Контракту жодних письмових документів з цього питання не укладалось.

Таким чином, позивач робить висновок, що розрахувати дисконтування зобов`язання за цим Контрактом не є можливим, адже неможливо визначити число періодів, тобто до якого конкретного періоду здійснювати розрахунок - терміну виконання зобов`язання.

Відповідач же при розрахунку дисконтування під символом "n" зазначив дату завершення Контракту 31.12.2030 року (дата закінчення дії Контракту).

Цивільне законодавство розрізняє строк дії правочину та строк виконання зобов`язання.

Отже, суд погоджується з доводом позивача, що застосування відповідачем у формулі розрахунку дисконтування зобов`язання дату завершення Контракту 31.12.2030 року є безпідставним.

Окрім того позивач звернути увагу на дату, яку відповідач визначив, як дату коли позивач мав би нарахувати дисконтування за Контрактом та віднести цей дисконт в дохід. Відповідач визначив дату початку нарахування позивачу дисконтування зобов`язання за Контрактом 31.03.2024 - останній день перевірки. При цьому, як вірно зазначив позивач, жодним чином не обґрунтовує, чому відповідач визначив саме цю дату.

З матеріалів справи вбачається, що Контракт укладено у 2008 році. Останні зміни до Контракту були внесені у 2020 році, в яких було зафіксовано строк дії Контракту 31.12.2030. Жодних змін щодо визначення терміну/строку виконання зобов`язання за Контрактом сторони не укладали.

Відповідачем не спростовані наведені вище доводи позивача.

При цьому, судом встановлено, що відповідач регулярно проводив перевірки позивача щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, зокрема у 2017 році, у 2021 році. Відповідач добре обізнаний з цим Контрактом, і у відповідача не виникало зауваження стосовно дисконтуванню зобов`язання за цим Контрактом.

Суд звертає увагу на неможливість застосування формули для визначення теперішньої вартості (дисконтування), викладеної у листі №18311/7/99-99-14-03-03-17 від 18.06.2018 року "Про перевірки окремих питань обліку дебіторської та кредиторської заборгованості", про що заявляє відповідач у своїх додаткових письмових поясненнях від 14.04.2025, посилаючись на постанову Верховного Суду від 16.09.2024 у справі №620/5624/22.

У вказаному листі ДФС України, з метою підвищення якості контрольно-перевірочних заходів ризикових операцій під час перевірок окремих питань обліку дебіторської і кредиторської заборгованості, Державною фіскальною службою України надано відповідні рекомендації працівникам контролюючих органів щодо належного проведення відповідних перевірок. Для визначення теперішньої вартості (дисконтування) у вказаному листі ДФС України пропонується згадана вище формула.

При цьому, посилання на нормативні джерела, з яких вбачається можливість (необхідність) застосування саме такої ефективної ставки дисконтування, в листі ДФС України відсутні, як і не вказано, чи може бути викладена у листі формула для визначення дисконтування заборгованості у іноземній валюті за договором купівлі-продажу, з використанням при цьому річної облікової ставки рефінансування НБУ.

Водночас, Міністерством юстиції України листом №/10.2 від 19.09.2015 надано роз`яснення, що листи міністерств, інших центральних органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами і не можуть встановлювати нові правові норми, а мають лише інформаційний, рекомендаційний, роз`яснювальний характер та є службовою кореспонденцією.

Суд бере до уваги, що обов`язковою умовою для застосування висновків Верховного Суду є те, що правовідносини у справах мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Рішення суду має ґрунтуватися на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення.

У справі, що розглядається предметом дослідження є Контракт купівлі-продажу від 01.06.2008р. № ІС-2 на поставку обладнання для добування, розвідування та розробки родовищ вуглеводів, предметом якого є поставка товару відповідно специфікацій. Умовами Контракту не визначено строк погашення такої заборгованості.

У справі №620/5624/22 предметом дослідження є договір позики №1z від 17.09.2012, відповідно до якого сума позики становить 15 000 000 дол. США (фактична сума отриманої позики станом на 16.10.2020 становили 11 848 694 дол. США), з відсотковою ставкою 9%, термін повернення позики до 17.03.2024 (т. 2, а.с. 1-4).

Отже, суд вважає безпідставним посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 16.09.2024 у справу №620/5624/22, оскільки у кожних окремих правовідносинах при застосуванні судом одних й тих самих норм права в залежності від фактичних обставин справи, оцінки судами доказів або відсутності певних доказів, висновки судів можуть бути відмінними від тих, що здійснені судом в цій справі, проте це не свідчить про неправильне застосування норми матеріального права, а вказує на відмінність фактичних обставин та доказової бази. Різниця у встановлених обставинах у сукупності з наданими сторонами доказами об`єктивно впливає на умови застосування правових норм.

Суд надаючи оцінку викладеним вище обставинам застосовує положення частин першої та другої статті 77 КАС України, в яких зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що в даному випадку, Головним управлінням ДПС у Полтавській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено тягар доказування в адміністративному процесі, не надано суду нормативного обґрунтування застосування ним в межах спірних відносин щодо укладеного позивачем з нерезидентами Контракту купівлі-продажу в іноземній валюті вказаної вище формули визначення теперішньої вартості заборгованості із використанням середньої облікової ставки рефінансування НБУ, яка застосовується для розрахунків у національній валюті.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності своїх рішень.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 11352,44 грн.

Відтак, враховуючи розмір заявлених позовних вимог та обсяг їх задоволення судом за наслідком розгляду справи по суті, суд вказує про присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області судових витрат по оплаті судового збору у повному обсязі.

Доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лімітед" (вул. Шевченка, 162, с.Яхники, Полтавська область, Миргородський район, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м.Полтава, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 23.10.2024 №4, №4, №4, №4.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лімітед" витрати зі сплати судового збору в сумі 11352,44 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дві гривні сорок чотири копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14 серпня 2025 року.

Головуючий суддя Г.В. Костенко