Справа № 371/936/25
Суддя: Романенко К. С.
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 371/936/25 Провадження № 2-а/358/28/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Романенко К.С.,

за участю секретаря Годжаєвої З.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

03.07.2025 до Богуславського районного суду Київської області за підсудністю надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову 2КІ № від 30 квітня 2025 року, прийнятою головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) Панченком Володимиром Миколайовичем, якою ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 152-1 КУпАП, та закрити провадження в даній справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії 2КІ № від 30 квітня 2025 року, прийнятою головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) Панченком Володимиром Миколайовичем, позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 152-1 КУпАП, за порушення вимог дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 700,00 грн. Копію оскаржуваної постанови позивач отримала поштою 19.05.2025.Позивач вважає зазначену постанову серії 2КІ № від 30 квітня 2025 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що нею не були порушені правила паркування транспортних засобів, оскільки відповідно до пункту 10.1 Правил паркування транспортних засобів у місті Києві, затверджених рішенням Київської міської ради від 26 вересня 2002 року № 47/207, яким передбачено, що правом безкоштовного паркування користуються, зокрема інваліди війни, інваліди з дитинства та інваліди внаслідок загального захворювання. При цьому, позивач вказує, що вона є особою, якій довічно встановлено інвалідність 2 групи внаслідок загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , тому вважає, що у її діях відсутня подія і склад адміністративного правопорушення відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, просить провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2025, зазначену справу передано в провадження судді Богуславського районного суду Київської області Романенко К.С. (а.с.28).

Ухвалою суду від 07.07.2025 відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 29, 30).

09.07.2025 від представника відповідача Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - Дудник Н.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог Капшук Л.О. по справі №371/936/25 просить відмовити посилаючись на те, що предметом оскарження у даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення серії та номеру 2КІ № від 30 квітня 2025 року, винесена головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) Панченком Володимиром Миколайовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Разом з тим, відповідно до розпорядження Київського міського голови від 04.12.2023 № 1177, функції щодо здійснення контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оплати вартості послуг з паркування транспортних засобів передано до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), . Місцезнаходження юридичної особи:03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корпус 2. Відповідно до Положення про Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) затвердженого рішенням Київської міської ради від 02.03.2023 № 6010/6051 (у редакції рішення Київської міської ради від 13.07.2023 № 6870/6911) до повноважень Департаменту належить розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - п`ятою та восьмою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладання адміністративних стягнень (наявне у загальному доступі). Враховуючи вище визначене, представник відповідача зазначає, що посадовими особами Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не виносилась оскаржувана постанова серії та номеру 2КІ № від 30.04.2025, тобто Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) жодним чином не могли бути порушені права позивача, із зазначеного слідує, що Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а тому вважає, що Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є неналежним відповідачем у даній справі.

14.07.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача по справі - Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в якому представник Яковенко М.С. просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. На обґрунтування зазначили, що у позовній заяві, позивачем не оспорюється факт того, що транспортний засіб позивача, а саме автомобіль марки «HYUNDAI GETZ», державний номер НОМЕР_3 , знаходився на майданчику для платного паркування № А1317 більше ніж 10 (десять) хвилин. Відповідно до ч.1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів. Як вбачається з матеріалів фотофіксації, майданчик для паркування № А 1317 облаштовано відповідними дорожніми знаками, розміткою та інформаційною табличкою про спосіб постановки ТЗ, вартість, порядок та спосіб оплати, дане також підтверджується схемою організації дорожнього руху (ОДР) по вулиці Станіславській, долученої відповідачем до матеріалів справи. Згідно з п.17.11.3 Правил №1051/1051, оператор на майданчиках платного паркування автотранспортних засобів та автостоянках повинен забезпечити резервування, спеціальних місць паркування в обсязі 10 відсотків від загальної кількості, але не менше одного місця для паркування автомобілів та інших автотранспортних засобів, які перевозять інвалідів, з їх позначенням відповідними розмітками або іншими інформаційними покажчиками. При облаштуванні спеціальних місць (у разі можливості) передбачати їх резервування на відстані не більш як 50 метрів перед входом до будівлі, а біля житлових будинків - не більш як за 100 метрів. Відповідно до рішення Київської міської ради від 26.06.2007 № 930/1591 «Про вдосконалення паркування автотранспорту в місті Києві» єдиним оператором з паркування транспортних засобів у м. Києві визначено КП «Київтранспарксервіс». Підприємство здійснює господарську діяльність на паркувальних майданчиках, визначених і закріплених за підприємством таблицею № 1 до додатка 5 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» (зі змінами) та наказом Департаменту транспортної інфраструктури від 25.03.2021 № Н-67 «Про затвердження переліку відведених майданчиків для паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах міста Києва» (зі змінами). Актуальний перелік відведених майданчиків для паркування транспортних засобів отримано Департаментом разом з листом № 053-8910 від 21.10.2024 від Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Відповідно до п. 321 Переліку, майданчик для паркування № А1317 розрахований на розміщення 26 автомобілів. Також, на зазначеному майданчику для безоплатного паркування транспортних засобів виділено 03 місць, що становить 11,5% від загальної кількості місць, тобто, убачається дотримання Підприємством вимог Правил благоустрою міста Києва в частині обладнання майданчиків. Вищезазначене свідчить про те, що майданчик для паркування № А 1317 належним чином облаштований спеціальними місцями для паркування у кількості «03» місць. У позивача була можливість скористатися місцем для безоплатного паркування транспортних засобів на відведеному на майданчику для паркування № А1317, проте, всупереч зазначеному, Позивачем такі дії вчинені не були, натомість транспортний засіб Позивача при винесенні постанови знаходився поза зоною спеціально відведених місць для паркування транспортних засобів. Власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським об`єднанням осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою. Якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. З аналізу вищезазначеної норми випливає, що власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування зобов`язані забезпечити виділення та належне облаштування не менше 10 відсотків місць (але не менше одного) для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, що перевозять осіб з інвалідністю. Такі місця мають бути позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, що надає їм спеціальний правовий статус у межах відповідного майданчика. Зазначена норма передбачає, що лише у випадку невиконання власником паркувального майданчика свого обов`язку стосовно виділення та облаштування таких місць, транспортні засоби, якими керують або перевозять осіб з інвалідністю, вважаються розміщеними на відповідному пільговому місці незалежно від фактичного розташування на майданчику. В іншому ж випадку, тобто за умови належного виконання вимоги щодо кількості та облаштування паркувальних місць для осіб з інвалідністю, право безоплатного користування паркувальним простором виникає виключно стосовно спеціально визначених і позначених місць. Таким чином, розміщення транспортного засобу, яким керує водій з інвалідністю або який перевозить таку особу, на місці загального користування, що не є спеціально відведеним і позначеним відповідно до вимог законодавства, не утворює правових підстав для звільнення такого водія від дотримання загальних правил паркування, зокрема в частині обов`язку сплати збору за паркування або додержання інших встановлених обмежень. З вищенаведеного випливає і хибність тверджень позивача, стосовно того, що «право безкоштовного паркування не обмежується спеціальними місцями», оскільки така позиція прямо суперечить Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не ґрунтується на нормах права та побудована виключно на побутовому уявленні про дане адміністративне правопорушення. Принагідно, Департамент звертає увагу суду, що стаття 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначає, що водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Так, позивачем, всупереч нормам законодавства, було залишено транспортний засіб поза межами зарезервованих спеціальних місць паркування та без проведення відповідної оплати за паркування транспортного засобу на даному майданчику. На підтвердження наявності спеціальних місць паркування транспортних засобів для паркування, а також відповідних знаків та розмітки на майданчику № А1317 Департаментом долучаються відповідні фотоматеріали та схема ОДР по вулиці Станіславській. Як вбачається з матеріалів фотофіксації, Позивачем у порушення вимог пункту 26 Правил паркування транспортних засобів не було розміщено під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування. Транспортний засіб при винесенні постанови серія 2КІ № від 30.04.2025 знаходився на вказаному майданчику по вулиці Станіславська більше десяти хвилин, без будь-яких документів що підтверджують оплату паркування або право на пільги, що підтверджується матеріалами фотофіксації. Таким чином, Інспектор мав усі підстави для винесення постанови, яка оскаржується позивачем. Звернули увагу суду, що факт неоплати вартості користування майданчиком для платного паркування транспортного засобу визнається позивачем. Щодо наявності пільг у позивача зазначили про наступне. Відповідно до матеріалів фотофіксації оскаржуваної постанови, знак «Водій з інвалідністю» відсутній як спереду, так і ззаду транспортного засобу, також відсутні документи (копії таких документів), що посвідчують право на безоплатне паркування транспортного засобу, передбачені п. 4 Порядку № 585 які розміщені в салоні авто на видному місці. При цьому, важливо підкреслити, що Департамент жодним чином не оспорює факт наявності в позивача статусу особи з інвалідністю. Відповідач наголошує на тому, що вказана обставина, жодним чином не стосується суті вчиненого правопорушення, не має правового значення для встановлення наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, та не є предметом спору в даному адміністративному провадженні. Жодних доказів того, що позивач користувався під час паркування пільгами, передбаченими для осіб з інвалідністю, зокрема щодо безоплатного паркування на відповідно позначених місцях, у матеріалах справи не міститься. Навпаки, наявні матеріали свідчать про те, що транспортний засіб був припаркований поза зоною спеціальних місць на платному майданчику для паркування транспортних засобів, без здійснення відповідної оплати та без належного підтвердження права на безоплатне користування спеціально відведеним місцем для паркування транспортного засобу. Крім того, законодавством України чітко визначено, що надання пільг певним категоріям громадян, у тому числі особам з інвалідністю, здійснюється виключно в межах та на умовах, визначених нормативно-правовими актами. Такі пільги мають конкретний зміст, обмежений обсяг та не є універсальним звільненням від усіх передбачених обов`язків, у тому числі щодо дотримання правил паркування. Сам по собі факт наявності статусу особи з інвалідністю не є автоматичною підставою для звільнення від обов`язку здійснювати оплату за паркування транспортного засобу у визначених місцях, якщо таке звільнення не оформлене у встановленому порядку або не підтверджене належними доказами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

30 квітня 2025 року головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) Панченком Володимиром Миколайовичем винесено постанову серії 2КІ № , про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 152-1 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 700,00 грн. (а.с.9).

Із оскаржуваної постанови видно, що 30 квітня 2025 року о 12 годині 07 хвилин водієм транспортного засобу марки «HYUNDAI GETZ», державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 залишено транспортний засіб на майданчику для платного паркування, що знаходиться по вулиці Станіславського в м. Києві, без оплати паркування, чим порушено вимоги знаку 5.43 з табличкою 7.14 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статі 152-1 КУпАП.

Крім того, в постанові зазначено, що технічним засобом, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення: АРМ Інспектора. Адреса вебсайту в мережі інтернет з матеріалами kyiv.digital/penalty/chek, ідентифікатор для доступу до інформації на веб сайті - номер постанови.

Згідно із копії пенсійного посвідченням № НОМЕР_1 виданого 25 червня 2015 року, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, загальне захворювання (а.с.8).

Згідно з долученими до відзиву на позовну заяву фотоматеріалів, які стали підставою для винесення постанови, вбачається, що автомобіль марки «HYUNDAI GETZ», державний номер НОМЕР_3 зупинено в зоні дії дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР України. В той же час сам позивач не заперечує зупинку власного автомобіля в зоні дії зазначеного дорожнього знаку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення (ч. 1 ст.152-1 КУпАП).

Примітка до ст.152-1 КУпАП визначає, що положення частини першої цієї статті не застосовується у випадках, визначених частинами шостою та сьомою статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо місць для безоплатного паркування, а також до осіб, які відповідно до закону звільняються від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів.

Відповідно до частини шостої та сьомої статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським об`єднанням осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою. Якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 №585 затверджено «Порядок надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів».

Пункт 4 Порядку встановлює, що документом, що посвідчує право на безоплатне паркування транспортного засобу, є пенсійне посвідчення або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, в яких міститься запис про інвалідність.

Безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. №1342, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» (п.5 Порядку № 585).

Відповідно до абз.2 п.26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342 (далі Правила № 1342) користувач зобов`язаний сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Згідно з вимогами абз. 4 п. 4 Правил № 1342, відведені майданчики для паркування майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці або дороги та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 33.7.14 Правил дорожнього руху табличка 7.14 Платні послуги застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 або 5.43 для позначення місць, майданчиків або зони стоянки транспортних засобів, на яких беруть плату за паркування, а також із знаками 6.6, 6.11 і 6.21, де послуги надаються тільки на платній основі.

Відповідно до п. 33.7.17 ПДР України табличка 7.17 «Особи з інвалідністю» застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 і 5.43 для позначення місця (або спеціально відведеної частини майданчика) для стоянки транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Відповідно до абз. 3, 4 п. 26 Правил № 1342 користувач зобов`язаний сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування та розмістити у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу платіжний документ у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки. Після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.

Разом з тим, відповідно до пункту 17.11. Правил Благоустрою міста Києва від 25 грудня 2008 року N1051/1051 правом безкоштовного паркування користуються, зокрема особи з інвалідністю внаслідок війни та прирівняні до них особи з інвалідністю з дитинства, та особи з інвалідністю внаслідок загального захворювання.

Згідно зі ч. 3 ст. 279-1 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Згідно зі статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Наданою представником відповідача схемою організації дорожнього руху по вул.Станіславського в м. Києві та перелік відведених майданчиків для паркування транспортних засобів на вулицях міста Києва підтверджується те, що майданчик для паркування № А 1317 (вулиця Станіславського, м. Київ) розрахований на розміщення 26 автомобілів. Також, на зазначеному майданчику для безоплатного паркування транспортних засобів виділено 03 місць, що становить 11,5% від загальної кількості місць (п. 321 Переліку).

Окрім того, із наданих представником відповідача фотоматеріалів видно, що на вільних місць для паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю немає, а транспортний засіб марки «HYUNDAI GETZ», державний номер НОМЕР_3 припарковано на майданчику для платного паркування. Поряд із зазначеним, під час судового розгляду підтверджено те, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, отже за вказаних обставин, на нього поширюється дія примітки ст.152-1 КУпАП.

Суд не погоджується із твердженням представника відповідача про необхідність позначення позивачем транспортного засобу розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», так як частина шоста статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» вказує на право, а не на обов`язок.

Твердження представника Департаменту про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови був відсутній будь-який документ на підтвердження наявності у позивача права на пільгу, суд відхиляє та зауважує, що нормативно-правові акти не передбачають обов`язкового розміщення під лобовим склом автомобіля копій документів, що надають право скористатися безкоштовним паркуванням.

Натомість, суд звертає увагу на те, що сторони не підтвердили те, що на лобовому склі транспортного засобу інспектор з паркування розмістив повідомлення про притягнення водія до адміністративної відповідальності, за таких обставин інспектор з паркування діяв з порушенням ч. 3 ст. 279-1 КУпАП.

Також, в порушення ч. 3 статті 283 КУпАП головний спеціаліст-інспектор з паркування при винесенні постанови обмежився лише посиланням на технічний засіб, яким здійснено фото транспортного засобу (ПАК Інспектор), не вказавши ознак за якими він може бути ідентифікований.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд, перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно не у повній відповідності до чинного законодавства, а позивач наділений правом на проведення, щодо нього розгляду адміністративного матеріалу належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Окрім іншого, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України від 22.10.2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема, довести факт вчинення ним порушення ПДР України відповідними доказами.

Тому, суд, приходить висновку, що вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом, окрім постанови про адміністративне правопорушення, складеної відповідачем.

У відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовна вимога про визнання оскаржуваної постанови протиправною суперечить положенням ст. 286 КАС України, а тому не підлягає задоволенню.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ №, винесена 30.04.2025 головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) Панченком Володимиром Миколайовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 152-1 КУпАП - підлягає скасуванню, як така, що винесена з недотриманням вимог чинного законодавства, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь держави.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 73, 74, 77, 241, 242, 296 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 30 квітня 2025 року серії 2КІ № , винесену головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) Панченком Володимиром Миколайовичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.152-1 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 700,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 152-1 КУпАП - закрити.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя К. С. Романенко