Справа № 756/5893/25
Суддя: Луценко О. М.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

05.08.2025 Справа № 756/5893/25
Унікальний № 756/5893/25
Провадження № 2-а/756/117/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 серпня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участі секретаря Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Шестакову Ю.В., звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить поновити процесуальний строк на оскарження постанови серії 4АВ № 04646834 від 23 січня 2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; скасувати вказану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ОСОБА_1 володіє транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керує чоловік ОСОБА_2 . Позивач 18 листопада 2022 року вперше отримала водійське посвідчення. Після спливу двох років звернулась до сервісного центру для обміну водійських прав, проте отримала повідомлення про наявність понад двох адміністративних правопорушень за цей проміжок часу. При отриманні 13 квітня 2025 року відповіді на адвокатський запит дізналась, про наявність оскаржуваної постанови. Позивач стверджує, що правопорушення не скоювала, транспортним засобом не керувала та не перевищувала встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 23 кв/год, таким чином їй не було відомо, що вона притягнута до адміністративної відповідальності. Автомобілем керував її чоловік, який сплатив штраф з власної карти того ж дня, її про порушення не сповістив; полісом обов`язкового страхування ЦПВВНТЗ, в якому страхувальником зазначений ОСОБА_2 . Просить поновити строк на оскарження постанови, оскільки її копію отримала лише 13 квітня 2025 року.

10 липня 2025 року представником Департаменту патрульної поліції надано відзив на позовну заяву відповідно до якого просили в задоволенні позову відмовити, оскільки постанова була виконана, штраф сплачено в строки. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 р. № 1197 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу. Однією з підстав звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є встановлення належного користувача транспортного засобу. Позивачем не доведено факту не керування даним транспортним засобом, а внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу здійснено не було. Матеріали позову не містять доказів, що перешкоджало позивачу впродовж десяти діб звернутися зі заявою про скасування постанови.

08 травня 2025 року надійшла заява від ОСОБА_2 в якій він визнає факт керування 23 січня 2024 року транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 й порушення правил дорожнього руху.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав та мотивів викладених у ньому. Заявила клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_2 .

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, звернув увагу на пропуск строку на оскарження постанови та її фактичне виконання. Зауважив, що постанова не надсилалась позивачу, оскільки фактично була виконана.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надав пояснення, що 23 січня 2024 року він керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 . Через значний клопіт та життєві обставини, дружині нічого не сповістив про постанову й штраф. Окрім того, проживаючи тривалий проміжок часу за межами України не знав, що штраф оформлюється на власника машини, а не на транспортний засіб. Дізналися про постанову лише, коли прийшов час дружині замінити водійські права.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно даної постанови вона була визнана винною в тому, що 23.01.2024 о 21 год. 03 хв., за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 24/1 було зафіксовано в автоматичному режимі, за допомогою технічного засобу Каскад 297-1221, транспортний засіб Mitsubishi lanser, номерний знак НОМЕР_2 , особа, яка керувала перевищила встановлені обмеження швидкості руху на 23 км/год, чим порушила 12.9 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі ПДР), та скоївши правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною першою ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 12.9 (б) ПДР, визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

ОСОБА_1 - є власником транспортного засобом Mitsubishi Lanser, номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується витягом з системи НАІС.

Відповідно до ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, то факт доведення керування саме Позивачем не підлягає підтвердженню, оскільки, законодавцем чітко визначено, що відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе не водій, а фізична особа, за якою транспортний засіб, що вчинив правопорушення зареєстровано.

Відповідними змінами КУпАП доповнено статтею 14-2, якою впроваджено поняття відповідальної особи, на яку покладено відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані в автоматичному режимі.

Стаття 279-3 КУпАП регламентує можливість звільнення відповідальної особи зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Однією з підстав звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є встановлення належного користувача транспортного засобу.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 р. № 1197 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Як зазначено у ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач за змістом ч. 1 ст. 77 КАС України не довів та не надав суду доказів.

Судом не встановлено підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 4АВ № 04646834 від 23 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд не приймає до уваги пояснення представника позивача про не вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки штраф сплачений в повному обсязі та в строки визначені в постанові, окрім того позивачем не було внесено відомості про належного користувача транспортного засобу.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативні акти, а також ознайомившись із зібраними по справі доказами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, доказів, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ПДР України, ст.ст. 7, ч. 1 ст. 122, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.М. Луценко