Справа № 280/1693/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 280/1693/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року (суддя Лазаренко М.С.) у справі №280/1693/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 до 28.02.2019 в неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2019 до 04.12.2020 в неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 28.02.2019 в загальній сумі 42 947,52 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2019 до 04.12.2020 в загальній сумі 75 619,96 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового

збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що відповідачами допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у період проходження військової служби.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року позов задоволено.

Рішення суду мотивовано тим, що індексація грошового забезпечення позивача передбачена нормами діючого законодавства, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідачів в питанні нарахування та виплати її позивачеві в період проходження служби.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачі подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідачі посилаються на те, що після підвищення посадових окладів військовослужбовців у березні 2018 року поріг індексації у 103% був перевищений лише у жовтні 2018 року, а відсоткові показники індексу інфляції були офіційно оприлюднені у листопаді 2018 року. З цих підстав відповідач вказує на те, що у період з 01.03.2018 по 30.11.2018 були відсутні підстави для індексації грошового забезпечення. Також звертають увагу на те, що судом першої інстанції, при визначенні індексації-різниці за період неправильно визначено грошове забезпечення, яке фактично було виплачено позивачу у лютому та березні 2018 року, що вплинуло на визначення розміру підвищення доходу, як порівняльної величини по відношенню по відношенню до суми можливої індексації, що склалася у березні 2018 року ( у місяці підвищення доходу). Крім цього, вказують на недотримання позивачем строків звернення з позовом до суду, чому судом першої інстанції не було надано належної оцінки.

Перевіривши, в межах доводів апеляційних скарг, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка перебувала з 30.04.2004 по 31.03.2019 на фінансовому забезпеченні Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, та з 04.12.2020 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення.

Представником позивача направлено заяву до відповідачів з проханням провести виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.12.2020 та надати відомості про виплачене грошове забезпечення.

Військова частина НОМЕР_1 листом від 19.07.2024 №313/9/5186 повідомила про відсутність підстав для виплати індексації грошового забезпечення та компенсації втрати частини доходів, оскільки позивачу було виплачено всі належні виплати.

Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України у відповідь на заяву представника позивача щодо проведення виплати індексації грошового забезпечення листом від 18.10.2024 №305/3136 відмовив у виплаті "індексації різниці" та зазначив, що відповідно до Постанови КМУ № 1078 від 17.07.2003 не передбачено нараховувати фіксовану суму індексації грошового забезпечення.

Позивач вважаючи, що йому не в повному розмірі виплатили індексацію грошового забезпечення за період 01.03.2018 по 04.12.2020, звернувся до суду захистом своїх прав та інтересів.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

З приводу аргументів відповідачів про те, що поріг індексації у 103% був перевищений лише у жовтні 2018 року, а відсоткові показники індексу інфляції були офіційно оприлюднені у листопаді 2018 року, у зв`язку з чим у період з 01.03.2018 по 30.11.2018 були відсутні підстави для індексації грошового забезпечення позивача, слід зазначити те, що предметом спору у цій справі є зобов`язання відповідачів виплатити на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Щодо «фіксованої» суми індексації, то слід зазначити, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядок №1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови КМУ від 13.06.2021 №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте постановою Уряду №1013 від 09.12.2015 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 передбачають обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи, що відбувся у зв`язку зі зміною посадових окладів згідно рішень Уряду; суму індексації, що склалася у місяці підвищення грошового доходу що відбувся у зв`язку зі зміною посадових окладів згідно рішень Уряду (березень 2018 року); і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці підвищення посадових окладів.

Звідси випливає висновок про те, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується. Якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078 (103 відсотка).

Як правильно встановлено судом першої інстанції місяцем підвищення доходів для військовослужбовців є березень 2018 року, оскільки з вказаного періоду було підвищено грошове забезпечення на підставі положень постанови КМУ №704.

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

У березні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн, а величина приросту індексу споживчих цін - 253,30 %. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року, враховуючи положення абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078, становила 4463,15 грн (1 762,00 грн х 253,30 % / 100 = 4 463,15 грн).

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Визначаючи розмір підвищення доходу в березні 2018 року, суд першої інстанції правильно врахував положення абз.5 пункту 5 Порядку №1078 та при визначенні розміру грошового забезпечення позивача за лютий та березень 2018 року прийняв до уваги виключно ті складові грошового забезпечення, які не мали разового характеру.

Так, згідно матеріалів справи грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року становить 12 335,20 грн, а саме:

- посадовий оклад - 1150.00 грн;

- оклад за військовим званням - 130.00 грн;

- надбавка за вислугу років - 448,00 грн;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань - 864,00 грн;

- таємність - 172,50 грн;

- премія - 4945,00 грн;

- щомісячна додаткова грошова винагорода - 4625,70 грн.

Грошове забезпечення позивача за березень 2018 року становить 13219,39 грн, а саме:

- посадовий оклад - 5780.00 грн;

- оклад за військовим званням - 1410.00 грн;

- надбавка за вислугу років - 3235,50 грн;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань - 1042,55 грн;

- таємність - 867,00 грн;

- премія - 884,34 грн.

Всі зазначені вище види грошового забезпечення належать до постійних.

Щодо аргументів відповідачів про безпідставність прийняття до уваги у складі грошового забезпечення за лютий 2018 року щомісячної додаткової грошової винагороди, слід зазначити те, що питання щодо віднесення цієї винагороди до постійних чи разових видів грошового забезпечення вже було предметом дослідження судами. Зокрема, в постанові від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 Велика Палата Верховного Суду виснувала: Зі змісту постанови № 889 слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.

Отже, вказана щомісячна додаткова грошова винагорода обгрунтовано врахована судом першої інстанції при визначенні розміру грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 884,19 грн (13219,39 грн - 12335,20 грн).

Оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року складав 893,42 грн, що не перевищує суму можливої індексації - 4 463,15 грн., то суд першої інстанції дійшов обгрунтовано висновку про наявність у позивача право на отримання щомісячної індексації різниці за період з 01.03.2018 по 04.12.2020, виходячи з фіксованої величини у розмірі 3578,96 грн (4 463,15 884,19) щомісячно.

Визначивши фіксовану суму щомісячної індексації, суд першої інстанції, прийнявши до уваги період, в який Військова частина НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпечення у Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, визначив загальну суму індексації грошового забезпечення, яку повинний сплатити кожний із відповідачів на користь позивача.

Щодо аргументів відповідача про недотримання позивачем строків звернення з позовом до суду.

Так, індексація грошового забезпечення є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як це передбачено частиною другою статті 233 КЗпП України ( в редакції, яка діяла на час проходження позивачем служби). До того ж на військовослужбовців поширюється дія КЗпП України, в тому числі вказаної статті, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належного військовослужбовцю суми грошового забезпечення.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №160/8332/20 (постанова від 29 вересня 2021 року).

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні».

Отже, вказана норма права, в редакції з 19.07.2022, встановлює строки звернення з позовом до суду у справах про стягнення належних працівнику сум.

В той же час, у спірному випадку позивачем заявлено вимоги, які стосуються правильності нарахування індексації в період з 01.03.2018 по 04.12.2020, тобто спірні відносини виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, якою не обмежувалися строки звернення з позовом до суду.

Отже, враховуючи те, що право позивача було порушено до внесення змін до статті 233 КЗпП України, а у відповідності до ст..58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, то застосування положень ст.233 КЗпП України в новій редакції до спірних відносин щодо нарахування та виплати індексації за спірний період, буде суперечити Основному закону.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі №280/1693/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 14.08.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров