Справа № 333/4859/25
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 333/4859/25 2-а/335/130/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників процесу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мельнікова Віталія Євгеновича до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мельнікова В. Є. звернулась до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4633446 від 02.05.2025.

В обґрунтування позову представник позивачки зазначав, що вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340,00 грн. за порушення нею п. 12.4 Правил дорожнього руху (далі ПДР) України, а саме перевищення швидкості руху в межах населеного пункту більш ніж на 20 км/год, а саме рухалась зі швидкістю 7 км/год. Вважає постанову незаконною, оскільки в її діях відсутній склад правопорушення, а постанова прийнята із порушенням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки поліцейськими невірно використовувався прилад TruCam, яким здійснено вимірювання швидкості руху, а саме тримався в руках поліцейського. Крім того, вимірювання швидкості здійснене не в місці, облаштованому відповідним знаком про здійснення відеофіксації. Вважав, що оскаржувана постанова не містить достатніх відомостей про факт належної фіксації правопорушення належно встановленим технічним приладом. Отже, правові підстави для накладення на позивачку адміністративного стягнення були відсутні. Крім того, в оскаржуваній постанові вказано, що позивачка рухалась зі швидкістю 7 км/год, що не є порушенням п. 12.4 ПДР України. З наведених підстав, просила вищезазначену постанову визнати протиправною та скасувати.

Відповідач в особі представника за довіреністю Назаренка М. М. позовні вимоги не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що під час несення служби інспектором поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM II LTI 20/20 TC № 008387 було виявлене порушення Правил дорожнього руху України, а саме водій транспортного засобу HONDA ACCORD, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухалась зі швидкістю 74 км/год, при цьому перевищила встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год, чим порушила п. 12.4 Правил дорожнього руху України. Зазначені обставини підтверджуються фото та відеозаписом з приладу TruCAM LTI II 20/20 TC № 008387, які долучено до відзиву на диску для лазерних систем зчитування.

Можливість використання вказаного приладу у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання). Прилад відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Жодними положеннями ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено обмеження у використанні фото та відеотехніки в межах дії будь-яких дорожніх знаків. Дорожній знак 5.76 відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків. Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

В ході розгляду справи були роз`яснені права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також не було встановлено будь-яких порушень працівником УПП в Запорізькій області ДППП під час розгляду справи.

Просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с. 2229).

Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.

Ухвалою судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 11.06.2025 справу за позовом ОСОБА_1 передано за підсудністю до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя (а.с. 19).

Також, 11.06.2025 до вказаного суду надійшов відзив представника відповідача на позов (а.с. 2229).

17.07.2025 справа надійшла до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя та за наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями передана в провадження судді Шалагінової А. В.

Ухвалою судді від 18.07.2025 позовну заяву залишено без руху із наданням позивачці строку на усунення її недоліків (а.с. 37).

22.07.2025 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про залишення позову без розгляду (а.с. 4144).

Ухвалою судді від 29.07.2025 заяву адвоката Мельнікова В. Є. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено, визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду із даним позовом та поновлено цей строк, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі з її розглядом в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими ст.ст. 268272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), під час розгляду справи визначено розглянути заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду. Судове засідання призначене на 07.08.2025 без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 07.08.2025 заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду залишено без задоволення, витребувано від Управління патрульної поліції в Запорізькій області фото- та відеозаписи щодо фіксації обставин вчинення 02.05.2025 ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та розгляду поліцейським справи про вказане адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим оголошено перерву у розгляді цієї справи до 14.08.2025.

08.08.2025 до суду надійшли витребувані докази.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачами доведено правомірність прийнятої ним постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Коломойця Д. В. серії ЕНА № 4633446 від 02.05.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу розміром 340,00 грн. (а.с. 4).

За змістом цієї постанови, 02.05.2025 об 11:22:53 в м. Запоріжжі, вул. Космічна, 1Г, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «HONDA ACCORD», д.н. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості у населеному пункті більше ніж на 20 км/год, а саме рухалась зі швидкістю 7 км/год. Вимірювання швидкості руху здійснювалось за допомогою приладу TruCAM II LTI 20/20 TC № 008387, чим порушила вимоги п. 12.4 ПДР України.

Водночас, оглянувши відеозапис вчинення правопорушення, а також фото-роздруківку з приладу TruCAM, надані на виконання ухвали суду від 07.08.2025, суд встановив, що автомобіль «HONDA ACCORD», д.н. НОМЕР_1 , яким керувала позивачка, фактично рухався зі швидкістю 74 км/год. Отже, зазначення у постанові про рух зі швидкістю 7 км/год є опискою.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Позивач, заперечуючи факт порушення нею вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, посилається на те, що інспектором поліції порушено вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме здійснення вимірювання швидкості руху транспортного засобу способом утримання вимірювача швидкості в руках та за відсутності знаку, який інформує про змонтовану/розміщену фототехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, а тому вважає, що поліцейський розглянув справу, не маючи жодних підтверджуючих даних про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідачем, на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення разом з відзивом на позов та на виконання ухвали суду від 07.08.2025 надано суду диск для лазерних систем зчитування, який містить фотофайл, відеофайл з моментом відеофіксації правопорушення, які зроблено за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM II LTI 20/20 TC № 008387, на яких зображений автомобіль позивачки з прив`язкою до місцевості, а також міститься зазначення його швидкості 74 км/год, а також відеозапис з нагрудної боді-камери поліцейського з процедурою розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи позивачка не заперечувала факт перевищення нею допустимої швидкості руху, зазначивши, що поспішала, водночас, просила не притягувати її до адміністративної відповідальності, оскільки має тимчасове свідоцтво про право керування транспортними засобами і вже була раніше двічі притягнута до адміністративної відповідальності. Також просила оформити постанову на іншу людину та взагалі видалити відеозапис з приладу TruCAM.

Щодо посилання позивачки на недотримання порядку використання приладу фіксації швидкості TruCAM II LTI 20/20 TC № 008387, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Застосування поліцейськими технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення визначається ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до п. 1 ч. 1 цієї статті, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення : фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

При цьому, дана норма не визначає вимог щодо експлуатації технічних приладів, що застосовуються поліцією, а вказує саме на можливість їх застосування та визначаємісця, де вони можуть бути застосовані.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», суд зазначає, що порядок експлуатації технічних приладів, зокрема, порядок здійснення відповідних вимірювань такими приладами, встановлюється саме експлуатаційними документами, про порушення яких позивач не стверджував у своєму позові і на відповідні вимоги таких документів не посилався.

Отже, посилання позивачки на те, що постанова поліцейського є незаконною, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації TruCAM, який знаходився в руках поліцейського, а не був встановлений стаціонарно, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Крім того, згідно з долученою до відзиву копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, лазерний вимірювач швидкості TruCAM II LTI 20/20 TC № 008387, яким було зафіксовано правопорушення, відповідає вимогам технічної документації. Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах +- 2 км/год. в діапозоні від 2 км/год. до 200 км/год.; +- 1% в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.

Отже, прилади TruCAM конструктивно створені для утримування в руках під час вимірювань швидкості руху транспортних засобів. Їхнє основне призначення це експлуатація в ручному режимі за утримування приладу в руках за безпосередньої участі оператора. Приладу TruCAM можуть працювати як в ручному режимі, так і в автоматичному. Значення максимально допустимих похибок під час вимірювань зазначені у свідоцтві про повірку.

Таким чином, в суду відсутні підстави вважати докази, а саме фото-, відеофіксацію правопорушення, здійснену за допомогою вищезазначеного технічного приладу TruCAM, недопустимими.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що позивачкою не зазначено доказів того, що використання, на її думку, вказаного приладу вимірювання швидкості в руках працівника поліції, вплинуло на результат вимірювання, внаслідок чого таке вимірювання швидкості є неправильним або недостовірним.

Відповідно до пп. 5.70 п. 5 Додатку 4 до Правил дорожнього руху України, дорожній знак «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Згідно пп. «ґ» п. 8.4 ПДР інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Разом з тим, жодними положеннями КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі, ст. 40 вказаного Закону, не передбачено обмеження права поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

В той же час, Закон України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивачки обов`язку з дотримання запровадженого Правилами дорожнього руху швидкісного режиму.

Посилання позивачки на зазначення в оскаржуваній постанові швидкості руху автомобіля 7 км/год, що є опискою, не спростовує факту вчинення нею правопорушення та не надає підстав для скасування постанови, адже надані суду докази достовірно свідчать, що позивачка рухалась в населеному пункті зі швидкістю 74 км/год.

Тому, оскільки факт вчинення позивачкою порушення вимог п. 12.4 ПДР України є доведеним, суд доходить висновку, що позивачку правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі, визначеному санкцією цієї статті.

Позивачка не надала суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не навела обґрунтованих підстав, за яких вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Сама незгода позивачки з її притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мельнікова В. Є. слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору у даному випадку розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 7379, 139, 159, 205, 211, 217, 227228, 241246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мельнікова Віталія Євгеновича до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанову поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Коломойця Дмитра Віталійовича серії ЕНА № 4633446 від 02 травня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу розміром 340,00 гривень, залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, , розташованого за адресою: вул. Перемоги, 96, м. Запоріжжя.

Суддя А.В. Шалагінова