Справа № 320/42255/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Київській області форми «Р» від 20.10.2023 №19600/10-36-24-06/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 192 439,70 грн, у тому числі за основним платежем - 174 945,18 грн та штрафними санкціями - 17 494,52 грн;

- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Київській області форми «Р» від 20.10.2023 №19603/10-36-24-06/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 18 755,21 грн, у тому числі за основним платежем - 17 050,19 грн та штрафними санкціями - 1 705,02 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що висновки акту не ґрунтуються на документах первинного обліку, є необ`єктивними, протиправними, здійснені виключно на підставі суб`єктивного судження та припущень фахівців, що здійснювали перевірку, а винесені на підставі акту перевірки податкові повідомлення - рішення є безпідставними та незаконними. Зазначає, що відповідачем безпідставно не прийняті до уваги первинні документи, які надані позивачем у повному обсязі та які підтверджують правомірне декларування витрат, які враховуються під час визначення чистого оподаткованого доходу за період з 01.01.2017- 31.12.2019 в сумі 1 298 995,94 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної податкової служби у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій останній просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено, що фізична особа - платника податків ОСОБА_1 в податковій декларації про майновий стан і доходи з 2017-2021 роки до складу витрат включено витрати на придбання реалізованого товару на суму 521 481,85 грн. До перевірки надано первинні документи, що підтверджують факт оплати (фіскальні чеки, квитанції та/або платіжні доручення) за товарно-матеріальні цінності постачальникам лише на 434,34 грн від 04.05.2017, що включені до графи 5 додатку Ф2 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017-2021 роки.

При перевірці правильності визначення витрат, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, відображених у додатках Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, з даними про суми валових витрат, встановленими в ході перевірки встановлено завищення фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 витрат на загальну суму 428 336,95 грн, чим порушено вимоги п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

При перевірці правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, відображених у додатку 2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік, з даними про суми валових витрат, встановленими в ході перевірки встановлено завищення фізичною особою - платник податків ОСОБА_1 витрат на загальну суму 513403,65 грн в т.ч. за 2018 рік в сумі 428336,95 грн та за 2019 рік в сумі 85066,70 грн, чим порушено вимоги п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Апелянт стверджує, що вибіркове врахування доводів сторін судом першої інстанції суперечить нормам процесуального права, а висновки оскаржуваного рішення прийняті без повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх фактичних обставин справи, не надано належної правової оцінки доводам відповідача, не в повній мірі досліджено обставини справи та невірно застосовано норми законодавства.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2025 та від 19.05.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від представника позивача - адвоката Русавського Р.С. 16.04.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості висновків акту перевірки та оскаржуваних рішень, заперечень проти обставин та правових підстав позову. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов до наступного висновку.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 19 травня 2023 року по 25 травня 2023 року на підставі направлень від 19.05.2023 №3393/10-36-24-06 та №3388/10-36-24-06, наказу Головного управління ДПС у Київської області від 17.05.2023 №870-п, відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82, пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, з урахуванням пункту 923 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та у зв`язку із внесенням до ЄДРПОУ запису №003000803 від 06.07.2022 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, головним державним інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Київській області ОСОБА_2 та головним державним інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Київській області Ковалем О.П. проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань дотримання фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи за період діяльності з 01.01.2017 по 06.07.2022 відповідно до затвердженого плану перевірки.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем складено акт від 01 червня 2023 року №11382/10-36-24-06/, у висновках якого вказано про порушення наступних вимог чинного законодавства України, а саме:

- пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб за період з 01.012017 по 06.07.2022 в розмірі 197 437,84 грн, в т.ч.:2017рік в сумі 99 588,37 грн, за 2018рік в сумі 78 184,59 грн та за 2019 рік в сумі 19 664,88 грн;

- п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, в частині заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 16 453,15 грн, в т.ч. за 2017 рік в сумі 8 299,03 грн, за 2018 рік в сумі 6 515,3 80 грн та за 2019 рік в сумі 163 8,74 грн;

- п. 125-1. 1 ст. 125-1, п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України в частині заниження військового збору з найманих працівників в сумі 1,84 грн;

- п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), а саме реалізований товар по готівковій формі розрахунків за період з 01.07.2017 року по 06.07.2022 року, який відсутній у обліку оприбуткування придбаного товару на загальну суму 1 494 410,80 грн, в т.ч. за 2017 рік в сумі 627 267,73 грн, за 2018 рік в сумі 570 344,27 грн, за 2019 рік в сумі 200 033,30 грн, за 2020 рік в сумі 58 627,50 грн та за 2021 рік в сумі 3 8 13 8,00 грн;

- п.121.1 ст.121 Закону України від 06.07.1995р. №266/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) в частині не забезпечення зберігання первинних документів та інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст. 44 ПКУ строків їх зберігання;

- пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 120.1 ст. 120 ПК України, а саме не своєчасне подання декларацій акцизного податку за листопад 2021 та грудень 2021;

- абзац б п. 176.2 ст. 176 ПК України в частині не своєчасного подання «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» за II квартал 2019 року;

- п. 124.1, п. 124.2, п. 124.3 ст. 124 ПК України за порушення строків сплати військового збору за результатами річного декларування, штрафна санкція у розмірі 1,52 грн., за період з 14.02.2020 по 29.02.2020.

У подальшому на підставі акту перевірки відповідачем 13 липня 2023 року винесені податкові повідомлення - рішення:

- форми «Р» №12504/10-36-24-06/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 217 181,62 грн, у тому числі за основним платежем - 197 43 7,84 грн, штрафними санкціями - 19 743,78 грн;

- форми «Р» №12507/10-36-24-06/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 18 098,47 грн, у тому числі за основним платежем - 16 453,15 грн, штрафними санкціями - 1 645,32 грн;

- форми «ПС» №12483/10-36-24-06/ про застосування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасне подання декларації акцизного податку за листопад 2021 року та грудень 2021 року в розмірі 680,00 грн.

- форми «ПС» №12509/10-36-24-06/ про застосування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасне подання «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» за II квартал 2019 року в розмірі 1 020,00 грн.

- форми «ПС» №12505/10-36-24-06/ про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині не забезпечення зберігання первинних документів за період з 2017- 2022року в розмірі 1 020,00 грн.

- форми «Д» №12508/10-36-24-06/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 362,76 грн, з яких основний платіж 1,84 грн, штрафні (фінансові санкції) 0,18 грн, пеня за несвоєчасну сплату військового збору у розмірі 360,74 грн.

- форми «Ш» №12488/10-36-24-06/ про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення строків сплати військового збору в розмірі 1,52 грн.

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями - рішеннями, у зв`язку із їх невідповідністю вимогам чинного податкового законодавства, позивач 10 серпня 2023 року розпочав процедуру адміністративного оскарження шляхом направлення скарги до ДПС України про їх скасування та призначення проведення позапланової виїзної документальної перевірки позивача по питаннях, що стали предметом оскарження.

Під час розгляду матеріалів скарги, у період з 27 вересня 2023 року по 29 вересня 2023 року на підставі наказу ГУ ДПС у Київській області від 27 вересня 2023 року №1958-п, відповідно до пп.78.1.5 п.78.1 ст.78, пп.69.2, пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України перевіряючими податкового органу проведено позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань, що стали предметом оскарження згідно з поданої позивачем скарги до ДПС України від 10.08.2023 вих.№10/08.

За наслідками проведеної повторної документальної позапланової виїзної перевірки відповідачем складено акт від 06 жовтня 2023 року №21013/10-36-24-06/), яким встановлені наступні порушення:

-пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст.168 ПК України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб за період з 01.012017 по 06.07.2022 на загальну суму 174 945,18 грн, в т.ч.: 2017 рік в сумі 94 709,92 грн, за 2018 рік в сумі 69 260,03 грн та за 2019 рік в сумі 10 975,23 грн;

-п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, в частині заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 17 050,19 грн, в т.ч. за 2017 рік в сумі 8468,49 грн, за 2018 рік в сумі 6993,88 грн та за 2019 рік в сумі 1587,82 грн;

-п. 125-1.1 ст. 125-1, п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України в частині заниження військового збору з найманих працівників в сумі 1,84 грн;

-п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), а саме реалізований товар по готівковій формі розрахунків за період з 01.07.2017 року по 06.07.2022 року, який відсутній у обліку оприбуткування придбаного товару на загальну суму 120 725,00 грн, в т.ч. за 2017 рік в сумі 72 131,03 грн, за 2018 рік в сумі 13 363,06 грн, за 2019 рік в сумі 11 653,93 грн, за 2020 рік в сумі 2 586,00 грн та за 2021 рік в сумі 20 990,95 грн;

-п.121.1 ст.121 Закону України від 06.07.1995 №266/95-ВР «Про застосування реєстраторів й розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) в частині не забезпечення зберігання первинних документів та інших документів з питань обчислення і сплата податків та зборів протягом установлених ст. 44 ПКУ строків їх зберігання;

-пп.49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п, 120.1 ст. 120 ПК України, а саме не своєчасне подання декларацій акцизного податку за листопад 2021 року та грудень 2021 року;

-абзац б п. 176.2 ст. 176 ПК України в частині не своєчасного подання «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» за II квартал 2019 року;

-п. 57.1 ст.57 ПК України за порушення строків сплати військового збору за результатами річного декларування штрафна санкція у розмірі 1,52 грн, за період з 14.02.2020 по 29.02.2020.

13 жовтня 2023року відповідно до рішення ДПС України від №30657/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги скаргу позивача задоволено частково, а саме:

- залишено без змін податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Київській області від 13.07.2023 №12505/10-36-24-06/, №12488/10-36-24-06/, №12483/10-36-24-06/ НОМЕР_1 , №12508/10-36-24-06/ НОМЕР_1 , №12507/10-36-24-06/ НОМЕР_1 ;

- збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням на суму 597,04 грн та штрафних санкцій у розмірі 59,70 грн;

- скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Київській області від 13 липня 2023 року №12504/10-36-24-06/, в частині податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 22 492,66 грн, та штрафних санкцій у розмірі 2 249,26 грн, в іншій частині ППР залишає без змін;

- скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Київській області від 13 липня 2023 року №12509/10-36-24-06/.

Відповідачем 20 жовтня 2023 року з врахуванням акта перевірки від 06 жовтня 2023 року №21013/10-36-24-06/ та рішення ДПС України від 13 жовтня 2023 р. №30657/6/99-00- 06-01-03-06 про результати розгляду скарги, винесені нові податкові повідомлення - рішення:

- форми «Р» від 20.10.2023 №19600/10-36-24-06/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 192 439,70 грн, у тому числі за основним платежем - 174 945,18 грн, штрафними санкціями - 17 494,52 грн;

- форми «Р» від 20.10.2023 №19603/10-36-24-06/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 18 755,21 грн, у тому числі за основним платежем - 17 050,19 грн, штрафними санкціями - 1 705,02 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом розгляду даної справи є порушення встановлені відповідачем на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки від 06.10.2023 №21013/10-36-24-06/.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Підпунктом 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

За приписами пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані: а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику; б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку; в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим. На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку; г) подавати особам, які згідно з цим Кодексом визначені відповідальними за утримання (нарахування) та сплату податку до бюджету, документи на підтвердження права платника податку, який отримує такі доходи, на застосування соціальних податкових пільг; ґ) у порядку, визначеному законом, допускати посадових (службових) осіб контролюючого органу на територію або до приміщень, що використовуються платником податку для отримання доходів від провадження господарської діяльності; д) здійснювати заходи, передбачені цим Кодексом, у разі зміни підстав для отримання податкової соціальної пільги; е) своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п. 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Отже, об`єктом оподаткування доходу позивача є його чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі, отримані позивачем) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з його господарською діяльністю.

Відповідно до п. 177.4 статті 174 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: - витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; - витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); - обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; - суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; - інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно п.177.10 п.177 статті 177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці зобов`язані вести книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (далі - Закон №996-XIV), бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Первинні документи для надання їм юридичної сили повинні мати обов`язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У іншому випадку, відповідно до норм податкового законодавства, у платника податків не виникає права відносити до складу податкового кредиту, витрати без належних на те документів, обов`язковість заповнення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно статті 1 Закону №996-XIV, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною першою статті 9 Закону №996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону №996-XIV).

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

В акті перевірки від 06.10.2023 №21013/10-36-24-06/ контролюючим органом зазначено, що фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 в податковій декларації про майновий стан і доходи з 2017 по 2021 роки до складу витрат включено витрати на придбання реалізованого товару на суму 521 481,85 грн. При цьому, до перевірки надано первинні документи, що підтверджують факт оплати (фіскальні чеки, квитанції та/або платіжні доручення) за товарно-матеріальні цінності постачальникам лише 434,37 грн від 04.05.2017, що включені до графи 5 додатку Ф2 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017-2021 роки.

Зміст висновку податкового правопорушення, покладеного в основу винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, зроблено на підставі того, що позивачем занижено чистий оподаткований дохід у 2017-2019 році на суму на загальну суму 1 136 679,36 грн, в т. ч. 2017 рік в сумі 564 566,21 грн, за 2018 рік в сумі 466 258,65 грн та за 2019 рік в сумі 105 854,00 грн, внаслідок безпідставного віднесення до складу витрат вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей, які не були реалізовані/використані у господарській діяльності позивача у періоді, що перевірявся, чим порушено п.177.2 ст.177 177 Податкового кодексу України.

При перевірці відповідачем правильності визначення розміру документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, відображених в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2018 - 2019 роки, встановлено завищення ФОП ОСОБА_1 витрат на загальну суму 513 403,65 грн в т.ч. за 2018 рік в сумі 428 336,95 грн та за 2019 рік в сумі 85 066,70 грн, чим порушено вимоги п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до п.85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано контролюючому органу видаткові накладні, касові, товарні та фіскальні чеки, які у своєму складі містять всі передбачені законодавством реквізити та повністю підтверджують їх використання в господарській діяльності підприємця, звіти про суми нарахованої заробітної плати, електронні витяги з «Електронного кабінету платника податку» про сплачені суми ЄСВ, плату за отримані ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами; банківські виписки про розрахунково-касове обслуговування, які безперечно підтверджують правомірне декларування витрат, що підтверджується описом первинних документів наданих до позапланової виїзної перевірки від 29.09.2023. (т.1, а.с.110-114).

Виходячи із зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що наслідком неврахування документально підтверджених витрат, відповідачем протиправно встановлено заниження суми чистого доходу на загальну суму 1 136 679,36 грн, що призвело до безпідставного донарахування податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті 174 945,18 грн, в т.ч. за 2017 рік в сумі 94 709,92 грн; за 2018 рік в сумі 69 260,03 грн; за 2019 рік в сумі 10 975,23 грн.

Таким чином, під час перевірки контролюючим органом використана податкова звітність, видаткові накладні, фіскальні чеки, банківські виписки з первинними документами щодо оплати придбаного товару, однак за відсутності оцінки, аналізу, та будь-яких зауважень до первинних документів, які підтверджують факт придбання позивачем відповідних товарно-матеріальних цінностей за 2017-2019 роки та, відповідно, формування витрат за вказаний період.

Судова колегія звертає увагу, що обов`язок платника податків зберігати первинні документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з обов`язком контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів.

Поряд з цим, факт відмови надання платником податків документів під час податкової перевірки повинен фіксуватися у визначений законом спосіб, а саме шляхом складання акта про відмову у наданні документів. Про це Верховний Суд вказував, зокрема, у постановах від 26 січня 2021 року у справі №814/3617/14, від 03 березня 2021 року у справі №824/638/18-а, від 08 вересня 2022 року у справі №640/26351/20, від 11 липня 2023 року у справі №822/554/17, від 10 січня 2023 року у справі №814/876/16 тощо.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що інформація та документальні підтвердження щодо наявності залишків товарно-матеріальних цінностей в кількісному та вартісному виразі в розрізі номенклатури товарів станом на 01.01.2017, 01.01.2018, 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та на 06.07.2022 фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 до перевірки не надано.

Водночас під час розгляду справи встановлено, що відповідачем не доведено та не надано до суду жодного акта, яким би засвідчувався факт не надання позивачем документів, які стосуються предмета перевірки.

Отже, Головним управлінням ДПС у Київській області не було в повному обсязі дотримано процедуру проведення перевірки ОСОБА_1 , оскільки відсутність аналізу первинних документів та посилання на них в акті перевірки призвело до необґрунтованості висновків контролюючого органу.

У апеляційній скарзі відповідач обмежується лише загальним цитуванням норми статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, а також цитує акт перевірки від 06.10.2023 №21013/10-36-24-06/ НОМЕР_1 .

Разом з тим, колегія суддів вважає, що відповідач не зазначає у чому саме полягає неправильне застосування судом норм матеріального права, яке на його переконання, було допущено судом першої інстанції під час прийняття судового рішення.

Щодо податкового повідомлення рішення від 20.10.2023 №19603/10-36-24-06/ НОМЕР_1 , яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 18 755,21 грн, у тому числі за основним платежем - 17 050,19 грн та штрафними санкціями - 1 705,02 грн, колегія суддів зазначає, що за наслідками безпідставного невизнання витрат та нарахування ПДФО, за результатами перевірки протиправно донараховано військового збору за 2017-2019 роки в сумі 17 050,19 грн, в т.ч. за 2017 рік в сумі 8468,49 грн, за 2018 рік в сумі 6993,88 грн та за 2019 рік в сумі 1587,82 грн.

Отже, апелянтом не зазначено посилання щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при винесенні рішення. Також, скаржником не вказано що саме не було досліджено чи не встановлено судом, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості висновків акту перевірки та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, проаналізувавши вказані вище та всі інші доводи та аргументи апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що апелянт в описовій частині апеляційної скарги посилається на рішення суду першої інстанції від 22.10.2024 у справі №320/27376/23, що не є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодеску адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Суд вирішив згідно статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі №320/42255/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

Є.І.Мєзєнцев