Справа № 826/1423/18
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про визнання відводу необгрунтованим

15 серпня 2025 року 826/1423/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі № 826/1423/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Суть спору.

У січні 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просила суд:

-Визнати дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2017 протиправними та зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Києві відновити ОСОБА_1 призначеної їй пенсії за віком з 01 грудня 2017 року.

Стислий процесуальний рух справи.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2018 адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погодившись із рішенням суду Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві оскаржило його до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2018 у справі №826/1423/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - повернуто особі, яка її подала.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2018 набрало законної сили 01.08.2018. На його підставі стягувачу видано виконавчий лист про зобов`язання відповідача відновити виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 01.12.2017.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

04.11.2024 на адресу Київського окружного адміністративного суду, на виконання вимог Закону № 2825-IX, супровідним листом від 01.11.2024 №03-19/10096/24 "Про скерування за належністю справи" надійшли матеріали адміністративної справи №826/1423/18.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задоволено:

- встановлено судовий контроль за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2018 у справі № 826/1423/18.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві у строк до 12.06.2025 подати до суду звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2018 у справі № 826/1423/18.

23.05.2025 через підсистему "Електронний суд" Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві на виконання вимог ухвали суду від 12.05.2025 подано звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2018 у справі № 826/1423/18.

У звіті від 23.05.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві зазначено, що з нарахованої заборгованості в розмірі 33 091,47 грн гр. ОСОБА_1 була виплачена частина коштів в сумі 11 573,22 грн. за період з листопада 2022 по грудень 2024. Бюджетний період для бюджету Пенсійного фонду становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того самого року. Залишок не виплачених коштів станом на 14 травня 2025 року становить 21 518 грн 25 коп.

Для виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року у справі № 826/1423/18 від 22 жовтня 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у місті Києві направлено лист до Пенсійного фонду України з проханням профінансувати заборгованість у сумі 21 518 гривень 25 копійок для повного виконання рішення суду.

Окрім цього, до суду надійшло клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про долучення доказів, у якому зазначено, що відповідно до листа Пенсійного фонду України від 20 червня 2025 року № 2800-030202-9/41157 пенсійні виплати ОСОБА_1 , нараховані за період до відновлення їх виплати, підлягають виплаті на умовах порядку виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і постійно проживають на контрольованій Україною території.

Водночас повідомлено, що пенсійні виплати здійснюються за окремою бюджетною програмою Пенсійного фонду України, фінансування якої на 2025 рік не затверджено. Сума коштів на погашення заборгованості буде визначена після затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві протягом десяти днів з дня отримання даної ухвала подати до суду відповідь Пенсійного фонду України на запит від 15.05.2025 та інформацію, чи перебуває ОСОБА_1 у списках осіб, яким підлягає виплата заборгованості в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2018 у справі № 826/1423/18.

У подальшому, 08.08.2025 на адресу Київського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла письмова заява про стягнення штрафу з боржника за невиконання рішення суду в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України. Із змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить суд стягнути штраф з боржника/відповідача Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за невиконання рішення суду в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної заяви визначено головуючого суддю - Вісьтак М. Я.

12.08.2025 до Київського окружного адміністративного суду надійшла письмова заява від ОСОБА_1 про відвід судді Вісьтак М. Я., у якій заявниця зазначає про недовіру до судді та просить відвести її від участі в розгляді справи.

Ознайомившись зі змістом поданої заяви судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 у своїй заяві про відвід посилається на те, що не довіряє судді Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М. Я.; вважає, що суддя ігнорує її конституційні права при розгляді справи; на її думку, суддя порушує принцип справедливості, рівності та права на соціальне забезпечення.

Тобто головні аргументи заяви - відсутність довіри до судді та порушення конституційних прав і принципу справедливості під час розгляду справи.

Перевіривши доводи та аргументи заяви про відвід судді, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України якою регламентовано, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Таким чином, виходячи з аналізу викладених вище обставин, суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статті 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2009 у справі «Білуха проти України» зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Водночас, виходячи з викладеного у сукупності та аналізу аргументів позивача вбачається, що остання фактично не погоджується з процесуальним рішенням та діями суду, що в свою чергу, з урахуванням приписів процесуального законодавства, не може свідчити про існування обставин, які викликають сумніви в неупередженості судді.

Суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви та відсутність підстав для її задоволення.

З огляду на наведене та керуючись статтями 36, 39, 40, 41, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі № 826/1423/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

Матеріали адміністративної справи № 826/1423/18 - передати до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду для вирішення питання про відвід відповідно до вимог частини 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Вісьтак М.Я.