Справа № 280/11117/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 280/11117/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року

у адміністративній справі № 280/11117/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області в особі Вознесенівського відділу у місті Запоріжжі обміняти та видати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, у зв`язку з пошкодженням.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав його незаконності та необґрунтованості, не врахування фактичних обставин, яі мають суттєве значення для правильного вирішення спору та порушення норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали у справі інше рішення про задоволення його вимог у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач вважаючи рішення суду першої інстанції у цій справі законним та обґрунтованим вказує на те, що доводи позивача є безпідставними тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та поданого відповідачем відзиву, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставини та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та для скасування рішення суду першої інстанції виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що спірні у цій справі правовідносини виникли у зв`язку з відмовою листом Вознесенівського відділу у м. Запоріжжя УДМС у Запорізькій області від 25.10.2024 за вих. № 2314-1129/2314.1-24 в оформленні паспорта громадянина України, наданою у відповідь на звернення ОСОБА_1 09.10.2024 із заявою про оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року замість паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого 23.08.2011 Вільнянським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, який підлягає обміну у зв`язку з непридатністю для подальшого користування, що позивач вважає порушенням його прав.

Вирішуючи спір у цій справі по суті, правильно спираючись на положення: ч.2 ст.19, ст.32, ст.92 Конституції України; п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі Закон № 2235-III); п.2, п.3, п.13, п.16, п.17 Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення №2503-XII); ст.1, ч.1 ст.4, ч.1 ст.10, пп.«а» п.1 ч.1 і ч.3 та ч.4 ст.13, частини 1-5 ст.14, ч.2 ст.15, ч.1 ст.16, частини 1, 2, 4, 7 ст.21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI (далі Закон № 5492-VI); п.2 і п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015 № 302 (у редакції, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 745) (далі Постанова № 302), та пункти 1-3 і пп.1 п.7 та п.14, п.19, п.32, п.69, п.100 Порядку №302 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин); а також на пункт 1 розділу I «Загальні положення», пункт 1 і 2 розділу IV «Обмін паспорта» Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 і, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 за № 620/33591 (далі - Тимчасовий порядок № 456) суд першої інстанції правильно наголосив на тому, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства, але при цьому обов`язковим є дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви.

За вказаних у попередньому абзаці обставин, суд на підставі аналізу положень пунктів 1 і 2 розділу Х Тимчасового порядку № 456 які містять вичерпний перелік підстав для відмови особі в оформленні або видачі паспорта які розширеному тлумаченню не підлягають, та виходячи з того, що заява позивача не містить обґрунтування підстав оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року замість паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого 23.08.2011 Вільнянським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, який підлягає обміну у зв`язку з непридатністю для подальшого користування, а містить лише зазначення причини «з релігійних переконань» - правильно у даному випадку підсумував, що зазначення позивачем лише в позовній заяві окрім посилання на наявність релігійних переконань про обставини не зручності використання ним паспорта громадянина України у формі ID-картки у порівнянні із паспортом громадянина України зразка 1994 року, не є достатньою підставою для видачі позивачу паспорту громадянина України зразка 1994 року.

При цьому суд першої інстанції акцентуючи увагу на відсутності заперечень позивача проти про факту внесення інформації стосовно нього до Єдиного державного демографічного реєстру за його заявою та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, посилаючись на положення пунктів 5-8 ч.2 ст.8, п.2 ч.2 ст.15 Закону України «Про захист персональних даних» (далі - Закон № 2297-VI), а також на ст.4, ст.10 Закону 5492-VI обґрунтовано врахував, що видані позивачеві паспорти громадянина України для виїзду за кордон: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , що були оформлені за допомогою засобів ЄДДР внаслідок волевиявлення останнього, свідчать про вже надану позивачем згоду на обробку його персональних даних.

Оскільки саме Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» встановлюються гарантії захисту і безпеки інформації Єдиного державного демографічного реєстру, і за цим законом суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, проте таке право виникає у володільця персональних даних виключно якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними, а даному спірному випадку позивачем не надано будь-яких доказів про незаконність чи недостовірність обробки персональних даних відповідачем, суд правильно наголосив на відсутності правових підстав для вчинення позивачем дій щодо видалення/анулювання персональних даних. Такі висновки суду повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.12.2022 по справі № 380/6916/20.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції та не знаходить підстав для скасування судового рішення у цій справі, вважаючи, що доводи апеляційної скарги позивача цих висновків не спростовують, а зводяться лише до їх переоцінки за власним помилковим розумінням позивачем норм матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини, що повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 07.11.2018 у справі № 820/3327/16, від 29.11.2019 у справі № 260/1414/18, від 21.08.2020 у справі № 260/99/19, від 10.12.2020 у справі № 240/575/20, від 08.06.2023 у справі №380/5977/21.

Оскільки доводами апеляційної скарги позивача не спростовано висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволені вимог апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя С.М. Іванов

суддя Д.В. Чепурнов