Справа № 487/1858/25
Суддя: Нікітін Д. Г.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/1858/25
Провадження № 2-адр/487/1/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

11.08.2025 року м. Миколаїв Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі Марченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пінчука М.А. про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі №645/4058/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Заводського районного суду м. Миколаєва Нікітіна Д.Г. перебувала на розгляді адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.06.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задоволено. Скасовано постанову серія ЕНА № 4272737 складену 15.03.2025 р інспектором БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській обл. Семеськом Дмитром Володимировичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Закрито щодо ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605.60 грн..

Після ухвалення повного тексту рішення, від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань даного суб`єкта владних повноважень понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень.

Від представника відповідача Департаменту патрульної поліції - надійшли заперечення на заяву про винесення додаткового судового рішення, в якій вона просить суд відмовити у задоволені заяви сторона позивача про стягнення з ДПП на користь позивача понесені ним витрати на правову допомог у розмірі 5000 грн.

Сторони по справі та їх представники до судового засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причини не явки суду не відомі.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 16 КАС України).

Відповідно до частини першої, пунктів 1 частини третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 ст. 134 КАС України).

Частиною 7статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.04.2019року у справі №826/9047/16.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження судових витрат у вказаному вище розмірі 5000 грн., представником позивача суду надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 10.11.2024 р. між адвокатом Пінчуком М.А. та ОСОБА_1 № 01-10/11-24, за умовами якого адвокат зобов`язується надати замовникові правничу (правову) допомогу протягом дії договору.

Відповідно до пункту 1.1. та 1.2 договору від 10.11.2024 р. № 01-10/11-24, Додаткової угоди № 5 від 25.03.2025 р. адвокат може надати наступні види правничої допомоги: - складення та подача заяв, скарг, клопотань, пояснень, заперечень, відзивів та будьяких інших процесуальних чи непроцесуальних документів правового характеру; - представництво інтересів юридичної особи у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та кримінального судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами без обмеження повноважень.

Відповідно до п. 4.2 договір укладається на невизначений строк, до припинення потреби Клієнта в наданні йому правничих (правових) послуг.

Пунктом 4.1. визначено, що послуги за цим Договором надаються платно. Грошова

винагорода сплачується за кожну годину надання Адвокатом Клієнту правничої (правової) допомоги. При цьому час, витрачений Адвокатом на прибуття до суду та у зворотному напрямку вважається часом надання правничої (правової) допомоги.

Клієнт зобов`язаний відшкодувати Адвокату витрати, понесені ним у зв`язку з виконання завдань за цим Договором.

Між сторонами було складено та підписано Додаток № 5 до договору, в якій сторони погодили, зокрема, вартість послуг визначається відповідно до актів виконаних робіт. У довідці від 03.07.2025 р. та акті від 03.07.2025 р. прийому-передачі наданих послуг детально розписано надані послуги.

Крім того, на підтвердження витрат на правову допомогу у вказаному вище розмірі, позивач повинна надати документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Зазначена правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Пінчука М.А., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу по справі.

З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 5000,00 грн. є належною та обґрунтованою.

Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, з врахуванням виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 121, 133, 137, 141, 265, 270 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пінчука М.А. про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч 00 коп.) гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін