Справа № 380/24262/24
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 рокусправа № 380/24262/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII;

- зобов`язати відповідача видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про оформлення та видачу йому паспорту громадянина України взамін втраченого. Відмічає що відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 745) у разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформлюється та видається новий паспорт. Позивач, звертаючись до відповідача з відповідною заявою, сподівався на отримання нового паспорта громадянина України у формі книжечки. Однак, відповідач видав позивачу паспорт у формі пластикової ID-картки.

11.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про оформлення та видачу йому паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII.

16.09.2023 відповідач листом № В-967/6/4601-24 відмовив ОСОБА_1 у видачі паспорта у формі книжечки, покликаючись на те, що з 1 листопада 2016 року припинений прийом документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, а також про необхідність відповідного рішення суду, яке набрало законної сили для здійснення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року.

Відмову відповідача у видачі паспорта у формі книжечки позивач вважає протиправною, тому просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою від 05.12.2024 відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

18.12.2024 ГУ ДМС у Львівській області подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що персональні дані позивача вже внесені до Єдиного державного демографічного реєстру, у зв`язку з наявністю двох діючих паспортів громадянина України для виїзду за кордон. Звертає увагу, що відсутність рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року є законною підставою для відмови у видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року ОСОБА_1 .

Зауважує, що ця справа не відповідає ознакам типової справи для даної зразкової справи в частині предмета спору, тому не може бути розглянута з урахуванням висновків зразкової справи. Позивач подав заяву довільної форми з вимогою видати новий паспорт громадянина України саме у формі книжечки у зв`язку з непридатністю вказаного документа для подальшого використання без визначених законодавством документів, необхідних для оформлення та видачі документа, а тому відповідач не мав підстав для прийняття рішення по суті саме щодо видачі паспорта чи відмови у його видачі. Крім цього, лист від 11.09.2024 №В-967/6/4601-24, який оскаржує позивач, як відповідь на звернення громадянина має роз`яснювальний характер та не має для позивача правових наслідків, фактично та юридично не є актом індивідуальної дії рішенням суб`єкта владних повноважень відносно заявника, яке потенційно може бути предметом спірних правовідносин.

Із наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову.

23.12.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, зазначивши, що позивач надавав згоду на обробку персональних даних, але сподівався, що отримає паспорт у формі книжечки зразка 1994 року. Сторона позивача не заперечує того факту, що дані про ОСОБА_1 містяться у Єдиному державному демографічному реєстрі та йому присвоєно відповідний УНЗ. Однак сторона позивача не бачить у цьому перешкоди для видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, як заявлено у позовних вимогах. Не є перешкодою для цього в тому числі наявність двох паспортів громадянина України для виїду за кордон, на чому наголошує відповідач. Стосовно того, що заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення та видачі паспорта, зазначено, що така підстава згадується у відзиві на позовну заяву, але її немає у відмові ГУ ДМС у Львівській області від 16.09.2024 у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 11.09.2024 звернувся до Головного управління ДМС у Львівській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року взамін втраченого.

11.09.2024 Головне управління ДМС у Львівській області листом № В-967/6/4601-24 надав ОСОБА_1 відповідь на подану заяву від 11.09.2024, зазначивши, що оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки територіальними органами Державною міграційної припинено в 2016 році, а також про необхідність відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, для оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі паспорта у формі книжечки, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п.п. "а" п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі Закон № 5492-VI) документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України.

Як передбачено ч. 3 ст. 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

За приписами ч.ч. 1-4 ст. 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Паспорт громадянина України оформляється особам, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли вісімнадцятирічного віку, на кожні 10 років. Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Разом з цим, на даний час діє Положення про паспорт громадянина України, затверджене Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII, пунктом 3 якого передбачено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1-3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі Постанова № 302), передбачено, що паспорт громадянина України (далі паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.

Відповідно до п.п. 1, 5 п. 6 Порядку № 302 обмін паспорта здійснюється у разі: зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); непридатності паспорта для подальшого використання.

03.04.2019 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302", відповідно до якої пункт 3 Постанови № 302 доповнено абзацом такого змісту: «Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року».

Згідно із пунктами 1, 2 розділу І Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 за №620/33591 (далі Порядок № 456), цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до абзацу п`ятого пункту 3постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України»,постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302", Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 23.02.2007 № 719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку. Паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 № 353 "Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України".

Підпунктом 3 пункту 1, підпунктом 2 пункту 2 розділу ІV Порядку № 456 визначено, що обмін паспорта здійснюється в разі: непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних / найменуванні органу/штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа. Для обміну паспорта заявник подає, зокрема, рішення суду та паспорт, що підлягає обміну.

Отже, суд звертає увагу, що чинним законодавством України передбачена можливість видачі паспорта громадянина України у формі книжечки на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Суд встановив, що паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 у вигляді ID картки містить наявність ознак які вказують на непридатність, визначені підпунктом 3 пункту 1, підпунктом 2 пункту 2 розділу ІV. А саме чинники, які впливають на цілісність документа паспорт розламаний навпіл, що підтверджується долученою до позовної заяви світлиною документа.

Відтак, суд ззауважує, що відповідач під час надання позивачу відповіді від 16.09.2024, не зазначив підстави для відмови у проведенні обміну пошкодженого паспорта, у зв`язку з його непридатністю для подальшого використання, натомість зазначені інші підстави відмови, а саме наявність рішення суду.

Отже, в даному випадку відповідач порушує принцип правової визначеності, який полягає у чіткому формулюванні органом державної влади умов (підстав) які є обов`язковими для виконання громадянином з метою реалізації своїх прав, свобод та інтересів. У протилежному випадку орган державної влади здійснює обмеження прав, свобод та інтересів громадян, що призводить до невизначеності конкретних дій, які необхідно вчинити позивачу.

Суд наголошує, що наявність рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, не можуть слугувати самостійними, окремими підставами для обміну паспорта без наявності відповідних підстав передбачені законодавством України, в даному випадку, встановлення уповноваженим органом підстав непридатності паспорта для подальшого користування.

Тобто, встановивши відсутність обставин для обміну паспорту, а саме встановлення придатності паспорта для подальшого користування, відповідач зобов`язаний був повідомити про це ОСОБА_1 у своєму листі. Разом з тим відповідач лише посилався на відсутність необхідного рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій міжнародній нормі.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, керуючись вищевикладеними нормами, з метою застосування ефективного способу захисту, дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови здійснити обмін паспорта.

Така відмова відповідача полягає у ненаданні виключного переліку підстав які унеможливлюють здійснення обміну паспорту позивача. Оскільки відповідач у своїй відповіді від 16.09.2024 посилається на відсутність необхідного рішення суду, проте в подальшому державний орган наполягає на відсутності підстав передбачених законом для здійснення обміну паспорта, що в свою чергу виключає наявність суб`єктивного права позивача для здійснення обміну паспорта.

Отже, суд звертає увагу, що чинним законодавством України передбачена можливість видачі паспорта громадянина України у формі книжечки на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Крім того, суд зауважує, що паспорт громадянина України ОСОБА_1 є пошкодженим та непридатним для подальшого його використання, що в свою чергу породжує зобов`язання відповідача оформити та видати (здійснити обмін у зв`язку із непридатністю паспорта для користування) ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого заявник відповідно до вимог Розділу VI Тимчасового порядку подає: 1) заяву про втрату/викрадення паспорта (далі заява про втрату паспорта) за зразком, наведеним у додатку 5 до цього Тимчасового порядку; 2) рішення суду; 3) заяву; 4) дві (три у разі одержання втраченого паспорта в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати (у разі втрати паспорта); 6) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України); 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Аналіз наведених вище норма права дає суду підстави для висновку, що одним із документів, що позивач має надати до заяви для оформлення паспорта є наявність рішення суду.

Також, із аналізу законодавчих актів у сфері паспортизації громадян вбачається, що для видачі паспорта передує особисте звернення особи із пакетом документів, які дають підстави для посвідчення особи заявникам та підтвердження громадянства України.

Водночас, згідно з пунктом 7 розділу I Тимчасового порядку № 456 заяву заповнює особисто заявник від руки розбірливим почерком без скорочень та виправлень та власним підписом підтверджує правильність внесених до неї відомостей, а також надання згоди на обробку персональних даних згідно із Законом України «Про захист персональних даних». Якщо заявник через фізичні вади не може підтвердити власним підписом правильність таких відомостей, працівник територіального підрозділу ДМС робить відмітку про неможливість такого підтвердження.

При цьому, підпунктом 5 частини першої розділу IX Тимчасового порядку № 456 визначено, що територіальний підрозділ ДМС відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), якщо особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта.

Суд зауважує, що відповідач у листі від 16.09.2024 не вказав на недоліки поданої позивачем заяви від 11.09.2024 чи недостатність поданих документів, що свідчить про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503.

Крім того, судом встановлено, що згідно з заявою-анкетою для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру № 5583711 від 26.01.2021 щодо позивача внесено до ЄДДР інформацію про останнього. В результаті обробки персональних даних засобами ЄДДР ОСОБА_1 було сформовано унікальний номер запису в Реєстрі у Єдиному державному демографічному реєстрі (УНЗР № 356), який є єдиним та незмінним, оскільки присвоюється одноразово при оформленні документа засобами реєстру вперше.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Варто відзначити, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2019 стосується питань захисту прав і свобод громадян, які не надають згоду на обробку персональних даних, оскільки побоюються настання тяжких негативних наслідків з мотивів релігійних переконань.

У мотивувальній частині постанови Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 вказано на необхідність врахування державою "побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю".

У даному випадку позивач надавав згоду на обробку персональних даних та не заперечує того факту, що дані про нього містяться у Єдиному державному демографічному реєстрі та йому присвоєно відповідний УНЗ.

Суд наголошує, що законодавство України не містить заборони у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з наявністю щодо громадянина даних у Єдиному державному демографічному реєстрі та присвоєному УНЗ. Також вказані обставини не були підставою для відмови відповідачем у видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки викладеній в листі

Водночас, при вирішенні цієї справи суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17, в якій Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря. Законодавець, приймаючи Закон № 1474-VIII, яким внесено зміни до Закону № 5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України. Відтак, дії відповідача щодо відмови позивачу видати паспорт громадянина України у формі книжечки визнані Великою Палатою Верховного Суду у вказаній зразковій справі протиправними.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин щодо наявності у позивача права на отримання паспорту громадянина України у вигляді паспортної книжечки (на паперових носіях), відповідач не має права діяти на власний розсуд, а саме оформлювати або не оформлювати паспорт у вигляді паспортної книжечки.

Проте вказаний обов`язок відповідач повинен виконати при наявності відповідних документів, надання яких встановлено законодавством, а саме Тимчасовим порядком № 456.

За висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 31.03.2020 у справі №520/4214/19, реалізувати своє право на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року можливо лише за наявністю рішення суду.

Таким чином, враховуючи, що одним із документів, які ОСОБА_1 має надати до заяви для оформлення паспорта є наявність рішення суду, а будь-яких інших зауважень лист Головного управління ДМС України у Львівській області від 16.09.2024 № В-967/6/4601-24 щодо заяви від 11.09.2024 не містить, суд дійшов висновку, що для належного захисту прав позивача та виконання рішення суду у майбутньому, з наведених вище мотивів та підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління ДМС України у Львівській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-8, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, буд. 11; ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області (79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, буд. 11; ) оформити та видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, буд. 11; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисильова Ольга Йосипівна