Справа № 440/8890/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/8890/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській та Харківській областей у відмові призначити та виплачувати з 01.12.2024 громадянці ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 після померлого чоловіка ОСОБА_2 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області скасувати Рішення № 9 від 09.05.2025, а ГУ ПФУ в Полтавський області призначити та виплачувати з 01.12.2024 громадянці ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 після померлого чоловіка ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, позивач перебуває на обліку пенсійних органів та є пенсіонером за віком. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . У зв`язку з чим, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника. Однак, ГУ ПФУ в Харківській області відмовило у призначенні такої пенсії через відсутність документу, що засвідчує факт перебування на утриманні померлого, а саме факту спільного проживання з померлим чоловіком. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника з-поміж інших категорій осіб мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, шлюб яких зареєстрований і не був розірваний на момент смерті.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

17.07.2025 від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначено, що позивач звернулася до відповідача з заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника. Однак, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника не додано обов`язків документ про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника. Так, заявницею до заяви додано довідку від 02.05.2025 № 1360, видану КП "Житлово-експлуатаційна організація №2" ПМР, відповідно до якої ОСОБА_3 знятий з реєстрації з 22.02.2011. За матеріалами електронної пенсійної справи встановлено, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що не підтверджує факт спільного проживання. Відповідно до паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 наявний штамп про розірвання шлюбу від 09.07.2010 р. № 284 з померлим ОСОБА_2 . Враховуючи зазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення оскаржуване позивачем рішення від 09.05.2025 равомірно відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження; вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); витребувано від позивача та відповідача копії документів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 зобов`язано Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради (36000, Україна, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Соборності, будинок, 36, ) надати до суду дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі, про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) разом із її померлим чоловіком ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) станом на день смерті; зобов`язано Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (36014, м. Полтава, вул. Капітана Володимира Кісельова, 1а, ) надати до суду дані, що містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про перебування у шлюбі ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) разом із чоловіком ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) станом на день смерті її чоловіка.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Із 23.07-10.08.2025 суддя перебував у відпустці.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 26.11.2016 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 26.11.2016.

Позивач перебуває на обліку управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Чоловік позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 30.11.2024.

02.05.2025 позивач подала заяву про переведення з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника згідно статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для призначення пенсії у разі втрати годувальника позивачем була надана довідку від 02.05.2025 № 1360, видану КП "Житлово-експлуатаційна організація №2" ПМР, відповідно до якої ОСОБА_3 знятий з реєстрації з 22.02.2011 за адресою АДРЕСА_3 .

На виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 Департаментом з питань реєстрації Полтавської міської ради надано до суду дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі, про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 з 12.03.2003 по теперішній час; ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 з 01.03.2011 по 30.11.2024.

Відповідно до довідки КП ЖЕО ПМР №2 №1360 від 02.05.2025 зазначені відомості, що за адресою АДРЕСА_4 ОСОБА_2 знятий з реєстрації за цією адресою із 22.02.2011.

Позивачем повідомлено, що її чоловік проживав разом з неї, не будучи зареєстрованим за цією адресою.

На виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано до суду лист "Про надання інформації" від 18.07.2025 проте, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб № 1430 стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений 26.11.2016 Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (на даний час - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції). Відмітка про розірвання шлюбу у вищевказаному актовому записі про шлюб відсутня.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи оцінку спірному рішенню Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, суд керується такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України і, складається, в тому числі, з цього закону і Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII).

Згідно із статтею 1 Закону № 796-XII цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним, до категорій, 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені ст. 36 Закону №1058-ІV, зокрема пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (згідно п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058).

Таким чином, умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені ст. 36 Закону № 1058-ІV.

Відповідно до ч. 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV), пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (п. 1 ч. 2 Закону №1058-IV).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV встановлено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема в частині першій зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV визначено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 3 частини 1статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846).

Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) відомості про місце проживання;

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Згідно з пунктом 2.8 Порядку № 21-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

У відповідності до пункту 2.11 Порядку № 21-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Судом встановлено, що після смерті чоловіка позивач звернулася до Пенсійного органу із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, до якої в якості документа, що засвідчує факт перебування на утриманні померлого додала довідку від 02.05.2025 № 1360, видану КП "Житлово-експлуатаційна організація №2" ПМР, відповідно до якої ОСОБА_2 знятий з реєстрації з 22.02.2011 за адресою АДРЕСА_3 .

Позивач досягла пенсійного віку шістдесят п`ять років, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отже станом на дату подання заяви до відповідача мала повних 68 років, отримувала пенсії за віком та перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду України.

Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із її померлим чоловіком станом на дату смерті чоловіка, що офіційно встановлено судом із відповідей на отримані запити.

Також судом встановлено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі із померлим чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про одруження.

Що спростовує відомості зазначені у рішенні відповідача про відмову у призначенні пенсії позивача по втраті годувальника.

Суд зазначає, що наявність реєстрації місця проживання позивачки за іншою адресою не може беззаперечно свідчити про те, що вона не могла проживати сім`єю разом зі своїм чоловіком за однією адресою.

Слід зауважити, що у матеріалах справи наявна довідка від 02.05.2025 № 1360, видана КП "Житлово-експлуатаційна організація №2" ПМР, відповідно до якої ОСОБА_2 знятий з реєстрації з 22.02.2011 за адресою АДРЕСА_3 , та яка долучена позивачем до заяви та оцінена відповідачем у рішенні під час розгляду заяви.

Разом з тим, суд не вважає довідку від 02.05.2025 № 1360 належним та достатнім доказом на підтвердження факту проживання ОСОБА_2 , оскільки, по-перше, за її змістом позивачка проживає за відповідною адресою станом на дату видачі такої довідки. По-друге, зі змісту такої довідки неможливо встановити, яким чином КП "Житлово-експлуатаційна організація №2" ПМР уповноважене на видачу довідки про фактичне місце проживання особи за вказаною у ній адресою. По-третє, у довідці зазначені відомості, що довідка має виключно інформативний характер та в ній не зазначені відомості, що позивач та ОСОБА_2 спільно проживали.

Таким чином, жодного документа, який підтверджував би факт проживання позивачки із її померлим чоловіком ОСОБА_2 або документу на підтвердження факту перебування позивача на утриманні померлого чоловіка або документів щодо втрати джерела засобів до існування, позивачем ані до органу пенсійного фонду, ані до суду надано не було. У зв`язку з тим, що місце реєстрації позивачки та її померлого чоловіка є різними, з огляду на зазначені вище приписи Порядку, позивач повинна була надати документ, виданий відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема, органом місцевого самоврядування, що підтверджують факт перебування на утриманні померлого годувальника, рішення суду.

Крім того, пунктом 2.22 Порядку № 22-1 визначено, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Так, за приписами статті 26 Закону України від 05.11.2021 № 1871-IX «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» за заявою особи, яка декларує або реєструє місце проживання (перебування), власника (співвласника) житла, представників, законних представників особи або власника (співвласника) житла, уповноваженої особи житла, іпотекодержателя або довірчого власника (далі - суб`єкт звернення) орган реєстрації видає витяг із реєстру територіальної громади, що підтверджує зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, виключення інформації з реєстру територіальної громади про місце проживання (перебування) особи.

При цьому орган реєстрації у розумінні зазначеного Закону є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи (пункт 7 частини першої статті 2 Закону України від 05.11.2021 № 1871-IX). Суд зазначає, що у місті Полтава формування та ведення реєстру територіальної громади здійснює відповідний орган Полтавської міської ради.

Слід зауважити, що суд адміністративної юрисдикції не може встановлювати факт перебування на утриманні померлого годувальника.

Так, суд звертає увагу позивача, що відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, зазначено чіткий перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, який розглядається судами, а саме встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відтак чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №560/17953/21).

Суд підсумовує, що наданий позивачкою пакет документів разом із заявою про перехід із пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника не відповідав вимогам Порядку № 22-1, оскільки вона не надала документи, що засвідчують факт реєстрації місця проживання з померлим годувальником за однією адресою або факт перебування на утриманні померлого годувальника.

При цьому суд звертає увагу, що вимоги нормативно-правових актів свідчать про обов`язковість надання разом з заявою про перехід (перерахунок) з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника документу, який підтверджує перебування особи на утриманні померлого годувальника.

З огляду на викладене, рішення відповідача відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, у зв`язку з чим суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №9 від 09.05.2025.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд вважає, що відповідачем доведена правомірність дій Пенсійного фонду та прийнятого рішення, натомість позивачем не доведені та не підтверджені належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Зважаючи на те, що відповідно до ст. 36 Закону № 1058, право на пенсію у разі втрати годувальника мають члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, а факт перебування позивача на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 не підтверджений належним чином, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відмовляючи позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, діяло у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідачів щодо відмови позивачу у переході з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника через не підтвердження факту перебування на утриманні, і як наслідок відсутність підстав для задоволення позову.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Говного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Гоголя, 34, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3, під., 2 пов., ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза