Справа № 380/16509/25
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань вжиття заходів забезпечення позову

14 серпня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді О.Желік, розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із вимогами:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 22.05.2025 № 317 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області;

- припинити щомісячне утримання коштів в розмірі 20% з сум нарахованої пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , що здійснюється в рахунок погашення надміру виплаченої пенсії за період з 01.03.2022 по 31.05.2025 у загальному розмірі 42340,50 грн. та повернути неправомірно утримані за рішенням від 22.05.2025 №317 кошти.

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в сумі 2119,60 грн.

Разом з позовною заявою до суду надійшла також і заява позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про утримання надміру виплачених сум пенсій №317 від 22.05.2025 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі про визнання протиправним та скасування даного рішення.

Заяву мотивовано тим, що отримавши пенсію за червень 2025 року позивач виявив, що розмір його пенсії зменшився. Про зменшення пенсії ніхто не повідомляв. А тому він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо надання йому роз?яснень з приводу зменшення розміру пенсії. Листом від 01.07.2025 №13175-13699/Г-54/8-1300/25 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило про те, що з 01.03.2022 по 31.05.2025 позивачу виплачувалася надбавка непрацюючому пенсіонерові, який має на своєму утриманні непрацездатного члена сім?ї сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно даних системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб позивач працює з 01.03.2022. Відділом з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян проведено перерахунок пенсії як працюючій особі, в результаті якого за період з 01.03.2022 по 31.05.2025 утворилася переплата пенсійних коштів в сумі 42340,50 грн. На підставі рішення від 22.05.2025 №317 розпочато утримання надміру виплачених сум пенсії щомісячно з червня 2025 року в розмірі 20 відсотків пенсійної виплати.

Позивач вказує, що враховуючи той факт, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області щомісяця утримує з його пенсії частину коштів (20%) на погашення суми за рішенням №317 від 22.05.2025, що є предметом спору, оцінка правомірності якого може бути надана тільки у рішенні суду за наслідками розгляду справи, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення його порушених прав у разі вирішення спору на його користь. У свою чергу, вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів ГУ ПФУ чи інших осіб.

Позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання вказаного рішення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав у випадку задоволення позову. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що намір захистити права та інтереси, які він вважає порушеними, в цьому провадженні не буде реалізовано у разі стягнення відповідних коштів, що не відповідатиме завданню адміністративного судочинства та порушить право позивача на судовий захист.

Частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що матеріалів заяви достатньо для вирішення відповідного процесуального питання, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями пункту 2,4 частини 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії; заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 826/10936/18, від 22.11.2019 у справі № 640/18007/18.

Суд звертає увагу на те, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При цьому слід також врахувати, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Суд встановив, що предметом оскарження у цій справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про утримання надміру виплачених сум пенсій №317 від 22.05.2025 в сумі 42340,50 грн. за період з 01.03.2022 по 31.05.2025.

Оцінку правомірності такого рішення суд може надати виключно у рішенні суду за наслідками розгляду справи.

На підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди своїм правам, яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду позивача не надав будь-яких доказів. Суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів наявності обставин, які унеможливлять виконання рішення суду.

Тому, посилання заявника на ту обставину, що невжиття судом заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь не підтверджені належними доказами.

Отже, вказані доводи позивача не приймаються судом до уваги, оскільки не свідчать в чому полягає існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У свою чергу судом не встановлено, а позивачем у заяві не доведено існування жодної з обставин, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про утримання надміру виплачених сум пенсій від 22.05.2025 №317 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 380/16509/25.

З огляду на викладене, зважаючи на фактичні обставини справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 153, 154, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу постановлено у письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Желік О.М.