Справа № 140/5224/25
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/5224/25 пров. № А/857/21746/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року про повернення позовної заяви у справі № 140/5224/25 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до Обслуговуючого кооперативу Житлово Будівельний кооператив «Перспектива Ківерці» про стягнення податкового боргу,- (головуючий суддя першої інстанції Сорока Ю.Ю., місце ухвалення м.Луцьк, дата складання повного тексту- 21.05.2025),

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Волинській області звернулося із заявою в порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України про стягнення з банківських рахунків Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельного кооперативу «Перспектива-Ківерці» податкового боргу в сумі 48884,50 гривень в дохід державного бюджету.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року позовну заяву повернуто.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що Головне управління ДПС у Волинській області не погоджується з ухвалою Волинського окружного адміністративного суду, від 21.05.2025 про повернення заяви та вважає дане рішення прийняте без з`ясування обставин справи, повноти та об`єктивності дослідження доказів та з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що з метою погашення податкового боргу відповідачу було сформовано податкову вимогу від 21.03.2025 року № 0-0320, яка надіслана за місцезнаходженням платника, однак повернуто 16.04.2025 (поштове відправлення № 079) з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

В даному випадку відповідачу було надіслано податкову вимогу № 0-0320 від 21.03.2025 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за № 079

Додаткових вимог до надсилання податкової вимоги (зокрема, зазначення в рекомендованому повідомленні про вручення потового відправлення реквізитів документа, що надсилається) податкове законодавство не місить.

Наведені норми вказують, що обставиною з якою стаття 283 КАС України пов`язує початок відліку 24 -годинного строку для подання до суду заяви про стягнення коштів за податковим боргом є дата надіслання (вручення) платнику податкової вимоги, а так як 30 календарний день з дня вручення платнику податкової вимоги припадав на 17.05.2025, тому податковий орган вважає, що має право на звернення із заявою в порядку передбаченому пунктом 5 статті 283 КАС України з 00 год 00 хв 19.05.2025 по 00 год 00 хв 20.05.2025 року

Так як податкову вимогу № 0-0320 від 21.03.2025, повернуто 16.04.2025 (поштове відправлення № 079) з відміткою «за закінченням терміну зберігання», то 30 календарний день з дня вручення платнику податкової вимоги припав на 16.05.2025.

Відповідно, податковий орган мав право звернутись із заявою в порядку статті 283 КАС України з 00 годин 00 хвилин 17.05.2025 по 00 годин 00 хвилин 18.05.2025.

Згідно з п.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий, чи інший не робочий день , останнім днем строку є перший після нього робочий день , а саме 19.05.2025, коли й було подано позовну заяву.

З урахуванням наведеного просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було. Відповідно до ч. 4 цієї статті, його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ухвалою суду від 20 травня 2025 року позовну заяву Головного управління ДПС у Волинській області до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельного кооперативу «Перспектива-Ківерці» про стягнення податкового боргу було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків (із зазначенням способу їх усунення) - до 13:00 год. 21 травня 2025 року.

Зазначена ухвала від 20 травня 2025 року в електронному вигляді надіслана Головному управлінню ДПС у Волинській області в Електронний кабінет 20 травня 2025 року.

21 травня 2025 року о 13:43 год. до суду від представника Головного управління ДПС у Волинській області надійшла заява на усунення недоліків заяви. В якій вказує на те, що відповідно до вимог чинного законодавства податкова вимога була надіслана за податковою адресою відповідача рекомендованим листом з повідомленням. Додаткових вимог до надсилання податкової вимоги (зокрема, зазначення в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення реквізитів документа, що надсилається) податкове законодавство не містить.

Суд першої інстанції позовну заяву повернув з тих підстав, що заявник в установлений строк не виконав вимоги ухвали судді від 20 травня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, не усунув недоліки позовної заяви.

Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.4 ст.59 ПК України податкова вимого надсилається (вручається) платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податків, що існує на день погашення (п.59.5 ст.59 ПКУ).

З метою погашення податкового боргу відповідачу було сформовано податкову вимогу від 21.03.2025 року № 0-0320, яка надіслана за місцезнаходженням платника, однак повернуто 16.04.2025 (поштове відправлення № 079) з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно із пунктом 42.2. статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатись (вручатись) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому облікується податковий борг платника податків.

Згідно із пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення- рішення або податкову вимогу або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимог або рішення про результати розгляду скарги, вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Документ вважається належним чином врученими, якщо вони надісланні у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто врученні платнику податків (його представнику).

Порядок надсилання (вручення контролюючими органами податкових вимог платникам податків регулюються Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610.

Пунктом 6 розділу IV зазначеного Порядку встановлено, що податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІКС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

В даному випадку відповідачу було надіслано податкову вимогу № 0-0320 від 21.03.2025 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за № 079.

Податкову вимогу № 0-0320 від 21.03.2025, повернуто 16.04.2025 (поштове відправлення № 079) з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що додаткових вимог до надсилання податкової вимоги (зокрема, зазначення в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення реквізитів документа, що надсилається) податкове законодавство не місить.

Висновок суду першої інстанції про те, що в матеріалах заяви відсутні докази того, що вказаним вище відправленням було направлено саме податкову вимогу №0-0320 від 21.03.2025 і доказів такого не надано суду, апеляційний суд вважає невірним, оскільки вказана обставина може бути предметом перевірки суду з підстав наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви органів ДПС про стягнення податкового боргу, а не підставою для повернення заяви.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на викладене вище, висновок суду першої інстанції про повернення позовної є необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Таким чином, судом першої інстанції порушено норми процесуального права та невірно встановлено обставини у справі, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 320 КАС України.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 364, 366 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області - задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року про повернення позовної заяви у справі № 140/5224/25 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін