Справа № 932/5973/25
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/5973/25
Провадження № 2-а/932/134/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Петуніна І. В.,

за участю секретаря Христюк М. В.

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: УПП в Дніпропетровській області ДПП, сержант поліції УПП в Дніпропетровській області ДПП Сачко В. В.

представник відповідача УПП в Дніпропетровській області ДПП: Бочковий Г. В.

треті особи: Департамент патрульної поліції, капрал поліції УПП в Дніпропетровській області ДПП Лишенко А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сачка Вадима Віталійовича, треті особи: Департамент патрульної поліції, капрал поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Лишенко Артем Олегович про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад вимог позивача та заперечень відповідача

Постановою ЕНА № 4574918 від 24.04.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 1700 гривень.

Позивач не згодна з вказаною постановою з наступних підстав. 24.04.2025 вона їхала з міста Запоріжжя, де проживає, до міста Дніпра та дорогою її зупинили поліцейські УПП в Дніпропетровській області та почали принижувати її честь та гідність, застосовували до неї нецензурну лексику, наприклад: «кончена», «сухар долбит», вважає через дискримінацію за ознаками раси, кольору, шкіри, статі та зловживали своїми процесуальними правами та обов`язками, виходили за їх межі, та можливо спонукали її до корупційних дій.

З 17.39 год. до 19.40 год. її безпідставно притягнули до відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та без виявлення жодних ознак наркотичного сп`яніння її намагалися притягнути до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак згідно висновку жодних ознак наркотичного сп`яніння у неї виявлено не було. Того ж дня вона звернулася до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення та скаргою щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників патрульної поліції. Висновок лікаря-нарколога до суду буде надано по отриманню.

Згідно відеозапису, її транспортний засіб був зупинений за координатами: 48.35485о№ 35.02407оЕ (на 420 км), тобто поза межами дорожнього знаку 3.29, дія якого розповсюджується на відрізок дороги з 424 км (початок обмеження) та згідно таблиці + 2к, тому обмеження діяло до 421 км, що прямо суперечить інформації, вказаній у оскаржуваній постанові. Тому обмеження швидкості, яке б мало перевищення 117 км, як вказано у оскаржуваній постанові, не мало місце.

Згідно постанови, місцем вчинення є Дніпропетровська область, Дніпровський р-н, с-ще Братське, вулиця Запорізьке шосе, 5. З відеозапису вбачається, що складання постанови та місце вчинення адміністративного правопорушення відбувалося за координатами: 48.35485о№ 35.02407оЕ, а за вказаними координатами дорожні знаки: 3.29, 3.31 відсутні, тим паче дорожній знак 30.3, якого взагалі не існує в природі.

Часом вчинення адміністративного правопорушення вказано 17.42, 24.04.2025, однак з відеозапису чітко видно, що автомобіль стоїть без руху ще о 17.41 та навіть раніше, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Правопорушення зафіксовано на ручний лазерний вимірювач швидкості транспортного засобу LTS 20/20 TruCAM ІІ № ТС008391, а не вимірювач швидкості транспортного засобу стаціонарно вмонтованим способом, що суперечить ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

В оскаржуваній постанові вказано, що швидкість руху вимірювалася лазерним приладом TruCAM 008391, а у відповіді на адвокатський запит вказано, що порушення зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості транспортного засобу LTS 20/20 TruCAM ІІ № ТС008391, на який й надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. На лазерний прилад TruCAM 008391, свідоцтво про повірку не надано.

На бодікамері 470949 відсутня фіксація руху транспортного засобу Хюндай Туксон д.н.з. НОМЕР_1 , а в постанові вказано про фіксацію правопорушення на бодікамеру 470949.

Вона людина, особа жіночої статі, вірменка за національністю, громадянка України та патріотично налаштована особа, багатодітна мама, яка сама виховує та утримує своїх 3-х неповнолітніх дітей, жодного разу в житті не вживала наркотичних засобів. Поліцейські принизили її честь та гідність, оскільки незаконно притягнули її до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та намагалися притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, затримали майже на 2 години без виявлення ознак наркотичного сп`яніння, змусили її проходити огляд, здавати біологічний матеріал та до всього до цього називали її «кончена».

Відмова від огляду була б преміальним показником для вказаних працівників поліції, однак позбавила б її права керування на рік, у зв`язку з чим вона не змогла б належним чином заробляти гроші та утримувати своїх 3-х дітей, через це вона вимушена була проходити огляд.

Працівники патрульної поліції не провели належного огляду на виявлення ознак наркотичного сп`яніння, не забезпечили належних умов перевірки, а також не виконали обов`язкових етапів, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015. Поліцейські жодним чином не могли без належного огляду за допомогою ліхтаря виявити таку ознаку наркотичного сп`яніння, як звужені зіниці, що не реагують на світло, тим паче у період сутінок. Без проведення цих процедур заявлені ознаки є лише суб`єктивним сприйняттям працівника поліції, яке не може бути підставою для виявлення ознак наркотичного сп`яніння та встановлення вказаного стану та вказували на упереджене ставлення щодо неї.

Вказані особи зловживали своїми процесуальними правами та незаконно притягнули її до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, чим завдали їй моральної та матеріальної шкоди.

З 17.41 год. до 19.40 24.05.2025 вона знаходилася з вказаними особами на огляді, доки поверталася на трасу й забрала свою автівку, доки доїхала додому до м. Запоріжжя настала ніч, комендантська година. У той день вона не змогла звернутися до лікаря за призначенням у зв`язку з психоемоційним зривом.

Тільки 25.04.2025 вона звернулася за медичною допомогою до лікаря, який поставив їй діагноз: порушення психоемоційного стану (F41). Лікування пройшло до 02.05.2025 та було призначене покій та відновлення психоемоційного стану.

З вечора 02.05.2025 по 05.05.2025 вона намагалася відновити свій психоемоційний стан у релакс отелі «Relax park Verholy», який обійшовся їй у 31620 грн.

Однак, після стресу, в неї впав імунітет та вона почала безперервно хворіти. По приїзду 05.05.2025 вона захворіла та хворіла по 07.05.2025, що підтверджується медичним висновком № 111-С7СВ-ZВ96-;СРР КНП «Міська лікарня № 9» з діагнозом : гостра інфекція верхніх дихальних шляхів (R74).

З 08.05.2025 по 16.05.2025 згідно довідки КНП «Міська лікарня № 9» хворіла з діагнозом : гострий СООФ дисоменарая (R74).

З 19.05.2025 по 20.05.2025 згідно довідки КНП «Міська лікарня № 9», вона знаходилася на обстеженні.

Отже, через незаконні дії працівників патрульної поліції: сержанта поліції Сачка В. В. та капрала поліції Лишенка А. О. вона зазнала моральних страждань, які оцінює у 1 грн та матеріальних витрат на суму 31620 грн.

У зв`язку із вищезазначеним просить суд визнати поважними причини пропуску строку на подання позовної заяви та поновити цей строк, визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення, стягнути з держави Україна через Державну казначейську службу моральну шкоду у розмірі 1 грн та матеріальну шкоду у розмірі 31620 грн.

Представник відповідача УПП в Дніпропетровській області ДПП надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що в оскаржуваній постанові зазначене місце правопорушення: с. Братське, вул.. Запорізьке шосе, 5». Це підтверджується і фото, зафіксованим за допомогою приладу TruCAM, на який здійснювалося замірювання швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача (фото додається). Згідно з сервісу Google Maps (роздруківка додається) дана адреса знаходиться на автодорозі Н-08, яка проходить через с. Братське, Дніпропетровської області, де обмежується швидкість руху дорожніми знаками 3.29 «50 км/год» (фото розміщення дорожніх знаків по напрямку руху позивача додається). Таким чином, саме на фотознімку з приладу TruCam відображені географічні координати, які визначають положення місце вчинення правопорушення та дають можливість достовірно установити факт руху автомобіля позивача в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км». Що стосується координат GPS зазначених на відео з нагрудних реєстраторів, то за цими координатами позивач здійснила зупинку свого авто після вимоги поліцейського. Згідно сервісу Google Maps відстань від місця фіксації швидкості до місця зупинки транспортного засобу (згідно координат 48.35485№ 35.0207Е) складає близько1-го км (роздруківка додається). Враховуючи швидкість руху авто, з якою рухалася позивач (167 км/год), то для здійснення зупинки транспортного засобу після подачі відповідного жесту поліцейським, позивачу необхідна була значна відстань для повної зупинки авто без застосування екстреного гальмування та створення аварійних ситуацій для інших учасників дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та відеозапису, створеного за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam, поліцейським Управління допущено описку під час внесення свого рішення по справі про адміністративне правопорушення до бланку оскаржуваної постанови. Так, у постанові зазначено, що позивачем порушення вчинено о 17.42, але згідно фіксації перевищення швидкості транспортного засобу яким керувала позивач, встановлено, що порушення вчинено о 17.39.

Стосовно ж процедурних порушень, коли йдеться про суто формальні порушення, то такі взагалі не впливають на дійсність рішення.

Не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури оформлення того чи іншого рішення, порушення окремих процедурних питань при розгляді адміністративної справи, які не були дотримані у повному обсязі під час прийняття оскаржуваного рішення, не може потягнути за собою його скасування у випадку, якщо такі порушення не мали наслідком прийняття незаконного рішення. Вчинення позивачем зазначеного вище адміністративного правопорушення беззаперечно підтверджується наданими доказами і не спростовано останнім, тому звільнення його від адміністративної відповідальності за таке правопорушення з формальних підстав не сприятиме досягненню мети правосуддя і дотриманню принципу виховання у дусі законності, що є метою застосування адміністративного стягнення, передбаченою Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Лазерний вимірювач швидкості LT1 20/20 TruCAM II є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото- та відеозйомку.

Звертають увагу на тому, що згідно інформації ДП «УКРМЕТРТЕССТАНДАРТ», лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. При цьому наголошують, що у ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» було внесено ряд змін, якими усунуто колізійність чинного законодавства. Так частиною 2 ст. 40 вказаного вище Закону сформульована наступним чином: «Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці». Зі змісту даної норми чітко зрозуміло, що вона стосується виключно приладів змонтованих/розміщених, тобто тих які стаціонарно змонтовані і працюють в автоматичному режимі.

Однак, слід зазначити, що диспозиція ч. 1 ст. 40 вказаного Закону дозволяє використовувати фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень (яким є прилад LT1 20/20 TruCAM II).

Відтак, в даному випадку порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCAM в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

Під час прийняття рішення щодо притягнення позивача до відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, поліцейський Управління надавав оцінку доказам у відповідності до вищезазначених норм КУпАП. Відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові назву технічного засобу, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача, що, в свою чергу, свідчить про законність та обґрунтованість прийняття відповідачем рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Зазначення поліцейським Управління в оскаржуваній постанові не повної назви технічного приладу жодним чином не нівелює факту перевищення позивачем дозволеної швидкості руху. Звертають увагу суду, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом на швидкості 167 км/год при дозволеній швидкості у 50 км/год. Рухаючись з більш ніж у тричі перевищенням дозволеної швидкості, водій грубо порушив Правила дорожнього руху, наражаючи інших учасників дорожнього руху на небезпеку.

За існуючим правилом, правові норми по відношенню одних до інших поділяються на загальні та спеціальні. Загальна норма врегульовує певні відносини в цілому, спеціальна встановлює деякі особливості порівняно із загальною, тобто врегульовує вужче коло відносин. Наведена вище правова норма за своїм змістом є загальною і встановлює можливі способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб, які звернулись до суду за таким захистом. Водночас, КАС України містить норму, якою врегульовані особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Отже, ч. 3 ст. 286 КАС України порівняно з ч. 1 ст. 5 КАС України є спеціальною формою, оскільки єдиний предмет її регулювання полягає у встановленні можливих способів судового захисту в окремо визначеній категорії справ справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

При цьому наведений у вказаних вище нормах перелік можливих способів судового захисту є вичерпним. Зауважуємо, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів (змістовний принцип застосування правових норм). З аналізу вищевказаних норм вбачається, що розглядаючи справи про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд не уповноважений визнавати такі рішення протиправними чи незаконними.

Отже, спеціальними нормами чинного законодавства встановлені певні обмеження щодо способу судового захисту, який може бути застосовано судом саме по цій категорії справ.

Відтак, позовні вимоги щодо визнання оскаржуваної постанови незаконною, а також стягнення моральної та матеріальної шкоди не можуть бути задоволені під час розгляду даної справи.

З урахуванням викладеного, вважають оскаржувану постанову прийнятою на підставі беззаперечних фактичних даних, а дії поліцейських такими, що в повному обсязі відповідають нормам діючого законодавства.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

11.06.2025 через систему «Електронний суд» та 12.06.2025 через канцелярію суду представником УПП в Дніпропетровській області ДПП була надана заява про ознайомлення з матеріалами справи, яка була судом задоволена.

Інших заяв та клопотань в порядку ст. 166 КАС України, сторонами не подано.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 09.06.2025 відкрите спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення (виклику) сторін.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

24.04.2025 поліцейським 2-го взводу 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сачком В. В. було прийнято постанову серії ЕНА № 4574918 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 1700 гривень. За змістом вказаної постанови, 24.04.2025 о 17.42.43 год. у с. Братське, вул. Запорізьке шосе, 5 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Хюндай Туксон» д.н.з. НОМЕР_1 , рухалася зі швидкістю 167 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 50 км/год, чим перевищила максимальне обмеження швидкості на 117 км/год. Швидкість руху вимірювалася лазерним приладом ТruCam008391. Зафіксовано на бодікамеру 470949, чим порушила п. 12.9.б ПДР України перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3.

Судом досліджені відеозапис, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 18.07.2024 на лазерний вимірювач швидкості транспортного засобу LTS 20/20 TruCAM ІІ № ТС008391, медичні документи, рахунок-фактура № 183052 від 28.04.2025 ТОВ «ФОРЕСТ-РЕЛАКС» на суму 31620 грн та платіжна інструкція Приватбанку від 30.04.2025 на перерахування цієї суми, надані позивачем.

Також судом досліджені відеозаписи бодікакмери поліцейського, відеозапис та фотокартка лазерного вимірювача швидкості транспортного засобу LTS 20/20 TruCAM ІІ № ТС008391, фотокартки встановлених дорожніх знаків, експертні висновки Адміністрації Держспецзв`язку від 15.12.2023, лист ДП «Укрметртестстандарт» від 03.09.2021, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 18.07.2024 на лазерний вимірювач швидкості транспортного засобу LTS 20/20 TruCAM ІІ № ТС008391, Сертифікати відповідності ДП «Укрметртестстандарт», Сертифікат калібровки, надані відповідачем, УПП в Дніпропетровській області ДПП.

V. Оцінка суду

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1322 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач отримала оскаржувану постанову 24.04.2025, звернулася до суду з позовом 21.05.2025 (позовна заява з додатками надійшла у поштове відділення). Таким чином, строк на подання позовної заяви закінчився 05.05.2025 (04.05.2025 неділя).

У період з 25.04.2025 по 02.05.2025, з 05.05.2025 по 16.05.2025, з 19.05.2025 по 20.05.2025 зверталася за медичною допомогою та перебувала на лікуванні, що підтверджується доданими документами, а тому суд вважає пропуск строку на подачу позовної заяви пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до вказаного Закону встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

Відповідно до пункту 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За змістом ст.ст. 8 ч. 1, 19 ч. 2 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 52 Закону України «Про дорожній рух» закріплюють, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 1211, 1212, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 1241 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За змістом ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

ОСОБА_1 закидається вчинення адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП, а саме, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год, що є порушенням 12.9 б) ПДР.

Згідно п. 12.9 б) ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» п. 30.3 цих Правил.

За змістом до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем п. 12.9 б) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

У постанові серії ЕНА № 4574918 від 24.04.2025 місцем вчинення правопорушення зазначено с. Братське, вул. Запорізьке шосе, 5, що спростовує доводи позивача, що місцем скоєння зазначеного правопорушення є координати 48.35485№ 35.0207Е, як це зазначено на бодікамері поліцейського, де її зупинили. До того ж, факт перевищення швидкості саме в с. Братське, вул. Запорізьке шосе, 5 підтверджено відеозаписом та фотокарткою лазерного вимірювача швидкості транспортного засобу LTS 20/20 TruCAM ІІ № ТС008391, які надані відповідачем, а сам прилад, яким зафіксоване правопорушення, зазначений у постанові.

При цьому, доводи позивача що це той прилад, який зазначений у постанові, не заслуговують на увагу, оскільки в постанові зазначено скорочене найменування приладу із заводським номером і необхідності поліцейському вказувати його повне найменування немає.

Щодо невірно зазначеного часу скоєння правопорушення, то суд вважає це технічною опискою, яка не спростовує самого факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, при цьому суд враховує п. 34 постанови Верховного Суду від 24.12.2019, справа № 459/1801/17. Також з відеозапису вбачається, що після роз`яснення поліцейським прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та повідомлення про правопорушення, позивач заявила клопотання щодо ознайомлення з доказами правопорушення, яке було задоволено і поліцейським надано позивачу для перегляду прилад вимірювання швидкості з фіксацією правопорушення. Подивившись, позивач сказала: «Складайте». Через приблизно півтори хвилини, позивач отримала копію оскаржуваної постанови.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Водночас, доводи позову про те, що з урахуванням положень ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, є помилковими, оскільки вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не містить приписів щодо можливості використання поліцією лише змонтованих технічних приладів. Водночас зазначена норма права передбачає можливість монтажу або розміщення таких приладів по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Крім того, те, що на відеозапису бодікамери поліцейського немає фіксації перевищення швидкості руху позивачем не спростовує вчинення нею правопорушення, оскільки за змістом оскаржуваної постанови зазначено, що швидкість вимірювалася приладом TruCam. До того ж, як вже позивачу надалися на місці складання постанови доказу вчинення нею правопорушення, а саме прилад TruCam, передивившись, позивач погодилася з правопорушенням, і зафіксовано на бодікамеру поліцейського.

Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача щодо відсутності дорожнього знаку 30.3 в ПДР України та відповідно та відповідно відсутності у неї порушення його дії.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, суд розглядає вимоги про стягнення шкоди тільки в контексті оскарження постанови про адміністративне правопорушення, в даному випадку серії ЕНА № 4574918 від 24.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Абз. 1 ч. 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, відповідачем, УПП в Дніпропетровській області ДПП, доведено правомірність складання постанови серії ЕНА № 4574918 від 24.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладання на неї стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 1700 грн, а отже, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 8, 19, 62 Конституції України, ст.ст. 23, 122, 245, 251, 258, 280, 287-289, 293 КУпАП та керуючись ст.ст. 2, 5, 72-77, 242-244, 250, 268, 286, 293 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження за адресою: вул. Троїцька, 2А, Шевченківський р-н м. Дніпра, 49001, ЄДРПОУ ; сержанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сачка Вадима Віталійовича, місцезнаходження за адресою: площа Троїцька, 2А, Шевченківський р-н, м. Дніпро, 49001, треті особи: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження за адресою: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ; капрал поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Лищенко Артем Олегович, місцезнаходження за адресою: площа Троїцька, 2А, Шевченківський р-н, м. Дніпро, 49001 визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення матеріальної та моральної шкоди, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 12.08.2025.

Суддя І. В. Петунін