Справа № 640/15734/20
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, витребувано у контрагентів позивача належним чином засвідчені копії документів щодо взаємовідносин з позивачем, що підтверджують наявність на підприємстві трудових ресурсів та основних засобів виробництва, укладення та виконання договорів з третіми особами щодо реалізації зобов`язань на користь позивача, виконання таких зобов`язань особисто.
04.08.2020 надійшов відзив Офісу великих платників податків ДПС, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не було подано заперечення на акт перевірки, який вручено 31.03.2020. Під час перевірки не підтверджено господарські операції ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з указаними в акті контрагентами. За реалізацією товарів, робіт, послуг оформлювались окремі первинні документи з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій, наслідком чого є отримання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» необґрунтованої податкової вигоди у виді суми податкового кредиту з ПДВ. Під час перевірки не встановлено наявність імпортерів, виробників чи надавачів послуг у ланцюгах постачання, натомість встановлено відсутність трудових, матеріальних, технічних ресурсів для здійснення господарської діяльності контрагентами позивача.
На виконання ухвали від 13.07.2020 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли копії документів: 06.08.2020 від ТОВ «Торгсервіс», 07.08.2020 ТОВ «ЕЛВЕНТ», 10.08.2020 ТОВ «СЕЙЛ-ЕКОХІМ», 11.08.2020 ТОВ «СпецСталь-Інжиніринг», ТОВ «ЕКСПО-ТРЕЙДИНГ», 12.08.2020 ТОВ «ВС СТРОЙМАСТЕР», ТОВ «ІСМА ГРУП КР», 17.08.2020 ПП «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР», 18.08.2020 ТОВ «СТРОЙТЕХНОЛОГІЯ», 21.08.2020 ТОВ «ХАЙТЕК».
25.08.2020 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Зазначив, що відповідачем не доведено допущення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» порушення положень Податкового кодексу України. Податкова інформація, наявна в інформаційно-аналітичних базах відповідача стосовно контрагентів позивача, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не може бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами. З метою перевірки інформації та підтвердження вказаних господарських операцій контролюючий орган не звертався з відповідними запитами до контрагентів позивача.
07.09.2020 на виконання ухвали від 13.07.2020 надійшли копії документів від ТОВ «ЕЛЕКТРОБУДМОНТАЖ».
09.09.2020 надійшли додаткові пояснення ТОВ «СТРОЙ-МОНТАЖ ІНЖИНІРИНГ», до яких на виконання ухвали суду в частині витребування доказів додано копії документів.
07.10.2020 та 09.10.2020 надійшли додаткові пояснення відповідача, у яких зазначено, що показники податкового обліку платника податків можуть визнаватися обґрунтованими, якщо платник податків діяв із належним рівнем обережності та обачності при виборі контрагентів. Під час проведення перевірки встановлено наявність відкритих кримінальних проваджень стосовно контрагентів позивача ТОВ «Торгсервіс», ТОВ «Строй-Монтаж Інжиніринг», ТОВ «Хайтек», ТОВ «Кривбасстар».
08.10.2020 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 12.11.2020.
06.11.2020 надійшли пояснення ТОВ «Бізнес-Трейд плюс» з доданими копіями документів.
12.11.2020 суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у письмовому провадженні.
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.05.2021, 07.09.2021, 07.10.2021, 28.10.2021 про здійснення процесуального правонаступництва заміну відповідача Офісу великих платників податків ДПС на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2021 витребувано у сторін та Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків письмові пояснення щодо клопотання про заміну відповідача та щодо підстав передачі справи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
13.12.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» № 2825-IX. Відповідно до статті першої цього Закону ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Пунктом 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» № 254 та набрав чинності 15.12.2022.
23.10.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали даної адміністративної справи.
16.02.2024 до суду надійшла заява Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про вихід зі спрощеного позовного провадження та розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 01.03.2024 вказану заяву відповідача залишено без задоволення.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (далі також ПК України), в результаті чого встановлено завищення суми заявленого бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2019 року на суму ПДВ 1306863 грн;
п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, рядок 21 (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) за грудень 2019 року у розмірі 8426702 грн.
В акті зазначено, що перевіркою не підтверджено господарські операції ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з контрагентами: ТОВ «ДНІПРОТЕХКОНТРАКТ», ТОВ «ТОРГСЕРВІС», ТОВ «КРИВБАССТАР», ТОВ «БІЗНЕС-ТРЕЙД ПЛЮС», ТОВ «ХАЙТЕК», ТОВ «Промхімтех ЛТД», ТОВ «ЕЛЕКТРОБУДМОНТАЖ», ТОВ «Стройтехнологія», ПП «Виробничо-комерційна фірма «Елтік», ПП «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР», ТОВ «ВС СТРОЙМАСТЕР», ТОВ «ЕЛВЕНТ», ТОВ «СпецСталь-Інжиніринг», ТОВ «ЕКСПО-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «СТРОЙ-МОНТАЖ ІНЖИНІРИНГ, ТОВ «ПРОМРЕМГРУП», ТОВ «ІСМА ГРУП КР», ТОВ «СЕЙЛ ЕКОХІМ». Видаткові накладні не підтверджують факт передачі товару від вказаних контрагентів до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», дефектність первинних документів підтверджується відсутністю товару (непідтвердження його походження), матеріалами розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, в яких вказані контрагенти задіяні у протиправних фінансово-економічних механізмах. За реалізацією товарів, робіт, послуг оформлювались окремі первинні документи з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій, наслідком чого є отримання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» необґрунтованої податкової вигоди у виді суми податкового кредиту з ПДВ.
На підставі акта перевірки Офісом великих платників податків ДПС прийнято податкові повідомлення-рішення:
Відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
В акті перевірки зазначено, що завищення податкового кредиту з ПДВ відбулося за рахунок включення до складу податкового кредиту сум ПДВ у розмірі 233995,00 грн (контрагенти: ТОВ «ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД», ТОВ «КРИВБАС-БЕЛАЗ-СЕРВІС СП»), не підтверджених зареєстрованими податковими накладними, та завищення показника по рядку 16 декларації з ПДВ за січень 2020 року на суму 8426702,00 грн внаслідок врахування його у складі сум ПДВ рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду (грудень 2019 року), не підтвердженого висновками акта перевірки № 553/28-10-45-01/24432974 від 20.03.2020.
У додатку 11 до акта перевірки № 36/28-10-50-13/24432974 від 16.04.2020 (відомостях про результати опрацювання відхилень сум податкового кредиту з ПДВ) вказано встановлені відхилення сум ПДВ, включених до податкового кредиту за січень 2020 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що не підтверджуються ПН та даними бухгалтерського обліку:
1543,69 грн за податковою накладною ТОВ «КРИВБАС-БЕЛАЗ-СЕРВІС СП», виписаною у вересні 2019 року, завищення податкового кредиту на 710,24 грн;
7803,11 грн за податковою накладною ТОВ «КРИВБАС-БЕЛАЗ-СЕРВІС СП», виписаною у листопаді 2019 року, завищення податкового кредиту на 7803,11 грн;
225481,65 грн за податковою накладною ТОВ «ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД», виписаною у грудні 2019 року, завищення податкового кредиту на 225481,65 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Податковий кодекс України (далі також ПК Ураїни; у редакції на час виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
В акті про результати документальної позапланової перевірки № 553/28-10-45-01/24432974 від 20.03.2020 зазначено, що її проведено п`ятьма перевіряючими, у тому числі головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств з видобутку вуглеводнів управління податкового супроводження підприємств паливно-енергетичного комплексу та виробничої сфери Білим А.І., замість підпису якого в акті наявний запис «звільнений». Позивач вважає, що відустність підпису перевіряючого в акті перевірки має наслідком його нечинність.
Верховний Суд у постанові від 19.06.2020 у справі № 140/388/19 сформулював правовий висновок, відповідно до якого відсутність у акті перевірки підпису однієї з посадових осіб контролюючого органу, яка її проводила, стосується оформлення результатів перевірки та не може бути самостійною підставою для визнання недійсними рішень контролюючого органу, прийнятих на підставі такого акта, при відсутності порушень правил проведення перевірки.
Саме по собі порушення порядку оформлення акта перевірки (у частині обов`язку підписання особами, які здійснювали перевірку) не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного на підставі непідписаного одним із перевіряючих акта перевірки, але в сукупності з іншими порушеннями може слугувати обставиною для висновку щодо протиправності рішень контролюючого органу. Це стосується випадків, коли обставини, викладені в акті, не знайдуть підтвердження в суді.
Згідно пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Абз. 1 п. 44.2 ст. 44 ПК України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
За змістом пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
За змістом пункту 201.10 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.
Судом встановлено, що позивачем було віднесено до податкового кредиту за грудень 2019 року суми податку, сплаченого у зв`язку з придбанням товарів та послуг у ТОВ «ДНІПРОТЕХКОНТРАКТ», ТОВ «ТОРГСЕРВІС», ТОВ «КРИВБАССТАР», ТОВ «БІЗНЕС-ТРЕЙД ПЛЮС», ТОВ «ХАЙТЕК», ТОВ «Промхімтех ЛТД», ТОВ «ЕЛЕКТРОБУДМОНТАЖ», ТОВ «Стройтехнологія», ПП «Виробничо-комерційна фірма «Елтік», ПП «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР», ТОВ «ВС СТРОЙМАСТЕР», ТОВ «ЕЛВЕНТ», ТОВ «СпецСталь-Інжиніринг», ТОВ «ЕКСПО-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «СТРОЙ-МОНТАЖ ІНЖИНІРИНГ, ТОВ «ПРОМРЕМГРУП», ТОВ «ІСМА ГРУП КР», ТОВ «СЕЙЛ ЕКОХІМ», підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними.
Зауважень до наданих ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» первиних бухгалтерських документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій, за якими складено вказані податкові накладні, відповідачем не зазначено ні в акті перевірки, ні у відзиві.
Висновки відповідача про те, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не має права на отримання бюджетного відшкодування на суму 8426702 грн, ґрунтуються виключно на підставі зібраної податкової інформації стосовно його контрагентів (постачальників).
В акті перевірки № 553/28-10-45-01/24432974 від 20.03.2020 підтверджено відображення господарських операцій в бухгалтерському обліку та оплату за вказані послуги. Контролюючим органом не надано оцінку господарським взаємовідносинам позивача з його контрагентами на підставі наданої до перевірки первинної документації та документів бухгалтерського та податкового обліку.
Суд звертає увагу, що сама по собі податкова інформація не є достатньою підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Отримана податкова інформація повинна оцінюватися у співвідношенні з первинною документацією.
Крім того, отримання податковим органом податкової інформації, у якій викладено висновки про відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку із самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону. Зібрана податкова інформація щодо контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.
Суд встановив, що позивачем було надано документи, які дають можливість дійти висновку про рух активів у процесі здійснення зазначених вище господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем товарів (робіт, послуг).
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій з контрагентами позивача, суд надає перевагу належним письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку.
Підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.
Згідно з пунктом 1.2 цього Положення первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції.
Відповідно до пункту 2.1 Положення підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).
Судом було досліджено первинні документи, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік, які були складені на підставі договорів із зазначеним вище контрагентами позивача, та встановлено, що вказані господарські операції пов`язані з господарською діяльністю позивача, а первинні документи складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому, суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки № 553/28-10-45-01/24432974 від 20.03.2020 щодо виконання умов досліджуваних договорів, необґрунтованими, оскільки правомірність формування податкового кредиту по вказаним контрагентам підтверджується долученими до матеріалів справи первинними документами.
Надані позивачем первинні документи підтверджують формування показників його податкової звітності та вказують, що господарські операції, які є підставою для формування податкового обліку підприємства, відбулись.
Рух активів при здійсненні вище вказаних операцій підтверджується документами про оплату, накладними, укладеними договорами, документами податкового обліку, копії яких долучені до матеріалів справи та були досліджені судом.
Вищезазначені документи не мають дефектів форми, змісту або походження, які відповідно до ст.ст. 198, 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати; довідка документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з пунктом 5 Розділу ІІ зазначеного Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.
Зібраними у справі доказами підтверджуються господарські операції позивача, за якими сформовано податковий кредит з ПДВ за грудень 2019 року, та спростовуються висновки акта перевірки № 553/28-10-45-01/24432974 від 20.03.2020 про порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних у всіх первинних документах та документах бухгалтерської звітності, а також не зазначав про порушення вимог чинного податкового законодавства при їх формуванні.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.05.2023 у справі № 805/1357/16-а.
Допущені контрагентом порушення вимог законодавства при створенні підприємства та веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідальність щодо нього та не впливають на право позивача на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику податку на додану вартість.
Суд звертає увагу, що принцип індивідуальної податкової відповідальності - один з принципів, на яких базується чинне податкове законодавство України. Так, за змістом статті 47 Податкового кодексу України складання податкової звітності покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.
Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що, у разі коли контрагент не виконав свого зобов`язання зі сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо неплатника, а не інших осіб, у тому числі його контрагентів. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару (послуг) відповідних сум до складу податкового кредиту з ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Висновки контролюючого органу про відсутність у контрагентів позивача ТОВ «ДНІПРОТЕХКОНТРАКТ», ТОВ «ТОРГСЕРВІС», ТОВ «КРИВБАССТАР», ТОВ «БІЗНЕС-ТРЕЙД ПЛЮС», ТОВ «ХАЙТЕК», ТОВ «Промхімтех ЛТД», ТОВ «ЕЛЕКТРОБУДМОНТАЖ», ТОВ «Стройтехнологія», ПП «Виробничо-комерційна фірма «Елтік», ПП «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР», ТОВ «ВС СТРОЙМАСТЕР», ТОВ «ЕЛВЕНТ», ТОВ «СпецСталь-Інжиніринг», ТОВ «ЕКСПО-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «СТРОЙ-МОНТАЖ ІНЖИНІРИНГ, ТОВ «ПРОМРЕМГРУП», ТОВ «ІСМА ГРУП КР», ТОВ «СЕЙЛ ЕКОХІМ» трудових та матеріально-технічних ресурсів зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, наявної в базі даних ДПС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах стосовно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та сама по собі, окремо від інших доказів або за їх відсутності, не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.
Крім того, контролюючим органом не було проведено контрольних заходів щодо контрагентів постачальників позивача та дослідження їх первинних документів, не було доведено та надано належних доказів, які би свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з надання послуг, обумовленого укладеними договорами з позивачем, як не було доведено та надано належних доказів, які би свідчили про протиправну поведінку контрагентів та про обізнаність платника податків щодо такої поведінки та злагодженості дій між ними.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 10.05.2023 у справі № 810/1052/15.
Так само не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання взятих на себе зобов`язань посилання податкового органу на відсутність достатньої кількості штатних одиниць, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.
Отже, податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах щодо контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, не є обов`язковим свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, які є підставами формування бухгалтерського обліку.
Сама по собі відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами.
При цьому, контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів на спростування реальності господарських операцій. Контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) позивача та наміру одержати економічний ефект. Податкова ж інформація щодо контрагентів позивача не може слугувати підставою для відмови позивачу в отриманні податкової вигоди за відсутності доведення податковим органом недобросовісних узгоджених дій сторін господарської операції або обізнаності платника податку із податковими зловживаннями контрагентів.
Разом з тим, зазначені обставини, які фактично носять характер припущень з боку контролюючого органу, недостатньо, щоб стверджувати про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.12.2019 у справі № 814/1439/17 та від 26.01.2023 у справі № 280/5647/19.
У контексті наведеного суд зазначає, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, позивачем надано належно оформлені первинні документи та інші документи, складені в межах вчинених господарських операцій, які в сукупності свідчать про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій та використання їх в межах господарської діяльності позивача, що є підставою для формування платником податкового обліку.
У свою чергу, викладені відповідачем аргументи є недостатніми, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податків в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, знаходження за заявленою юридичною адресою тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати, саме, для цієї особи.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Отже, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.
Контролюючим органом не подано доказів, які однозначно свідчили би про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували би фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність позивача як платника податків. Відповідачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б те, що вчинення правочину (укладення договору), на підставі якого виникли взаємовідносини між позивачем та контрагентом не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків чи свідчили б про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності товариства, господарській меті з метою досягнення правових наслідків та які порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.
Отже, позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату, лише ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.
Щодо відхилень сум ПДВ, включених ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до податкового кредиту за січень 2020 року, про які вказано в акті перевірки № 36/28-10-50-13/24432974 від 16.04.2020, суд зазначає таке.
До позовної заяви додано копії складених ТОВ «ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» податкових накладних № 123 від 27.01.2020 на суму ПДВ 114499,66 грн та № 134 від 28.01.2020 на суму ПДВ 110981,99 грн, які містять відмітки про їх реєстрацію в ЄРПН. Тобто суму 225481,65 грн правомірно зараховано ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до складу податкового кредиту з ПДВ.
На підтвердження підстав зарахування позивачем до складу податкового кредиту з ПДВ сум 710,24 грн та 7803,11 грн до позовної заяви додано копії складених ТОВ «КРИВБАС-БЕЛАЗ-СЕРВІС СП» і зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних № 294 від 18.11.2019 (сума ПДВ 630,24 грн), № 299 від 18.11.2019 (сума ПДВ 1058,89 грн), № 371 від 20.11.2019 (сума ПДВ 132,00 грн), № 381 від 20.11.2019 (сума ПДВ 440,00 грн), № 391 від 20.11.2019 (сума ПДВ 220,00 грн), № 406 від 21.11.2019 (сума ПДВ 1308,85 грн), № 483 від 27.11.2019 (сума ПДВ 1058,89 грн), № 596 від 29.11.2019 (сума ПДВ 880,00 грн), № 598 від 29.11.2019 (сума ПДВ 572,00 грн), № 600 від 29.11.2019 (сума ПДВ 704,00 грн), № 602 від 29.11.2019 (сума ПДВ 88,00 грн), № 616 від 29.11.2019 (сума ПДВ 710,24 грн), № 645 від 30.09.2019 (сума ПДВ 710,24 грн).
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи надані сторонами докази, суд зазначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, з урахуванням висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 139, 243, 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», місцезнаходження: 50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1, .

Відповідач: Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, буд. 57, .

Повне рішення суду складено 12.08.2025.

Суддя В.В. Рянська