Справа № 645/2401/25
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 р. Справа № 645/2401/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Колесник С.А., м. Харків, по справі № 645/2401/25

за позовом ОСОБА_1

до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся до Київського районного суду м.Харкова з позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі-відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові щодо не зняття арешту з транспортного засобу марки ЗАЗ-DAEWOO, номер кузова НОМЕР_1 , накладеного 27 листопада 2024 року;

- зобов`язати Немишлянський ВДВС скасувати арешт на зазначений транспортний засіб;

- стягнути з Немишлянського ВДВС на його користь матеріальну шкоду в розмірі 22 668 грн., моральну шкоду в розмірі 53 858,75 грн.;

- зобов`язати відповідача відшкодувати судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.05.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди було залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви у 10-деннний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху, шляхом усунення вищевказаних недоліків.

На виконання ухвали суду позивачем 23.05.2025 через систему «Електронний суд» надіслано заяву про усунення недоліків, у якій позивач зазначив ключові моменти; хронологію подій та вказав, що звернувся до суду протягом 2-х днів після отримання офіційного документа, що підтверджує порушення з боку ВДВС. Раніше подати позов було неможливо через відсутність доказів, реєстрових збоїв та затягування з боку відповідача. До вказаної заяви позивачем додано копію смс переписки; копію пенсійного посвідчення ОСОБА_1 та копію посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди - повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 02.06.2025 року по справі № 645/2401/25 та направити справу для продовження розгляду до Київського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції, зокрема про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повертаючи позивачу позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали суду від 20.05.2025 позивачем не виконано, а саме суду не надано позовну заяву з зазначенням: відомих номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача; зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується; зміст позовних вимог до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), оскільки позовні вимоги пред`являє до Немишлянського ВДВС, не зазначаючи Немишлянський ВДВС стороною у справі; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків); зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.169 КАС України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Так, повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява містить недоліки, які не усунуті позивачем на вимогу суду, а саме не надано позовну заяву з зазначенням: відомих номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача; зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується; зміст позовних вимог до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), оскільки позовні вимоги пред`являє до Немишлянського ВДВС, не зазначаючи Немишлянський ВДВС стороною у справі; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків); зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Щодо доводів суду, що позивачем не зазначено у позовній заяві відомих номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи встановлено, що у позовній заяві зазначена поштова адреса, та ЄДРПОУ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Крім того, позовна заява була подана через електронний кабінет підсистеми ЄСІТС «Електронний Суд» та позивачем було долучено до позовної заяви квитанцію №3163079, яка містить інформацію про надсилання позовної заяви з додатками до неї відповідачу. (а.с. 44)

Так, ч. 6 ст. 18 КАС України передбачено, що Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

При цьому, ч. 8 цієї статті встановлено, що реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному цим Кодексом.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", якщо інше не визначено цим Кодексом.

Якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

Таким чином, особа, яка подала до суду позовну заяву в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся через електронний кабінет, відтак звільнений від обов`язку додатково зазначити у позовній заяві відомості про наявність електронного кабінету, відтак висновки суду попередньої інстанції щодо незазначення в позовній заяві відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача є помилковими.

При цьому, долучена до позовної заяви квитанція №2311162 про доставку документів (позовної заяви та доданих до неї додатків) до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від позивача до юридичної особи Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.44).

Крім того, приписами ч.5 ст.160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються відомі позивачеві номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти сторін та інших учасників справи, а тому незазначення таких даних в позовній заяві не є підставою для залишення без руху.

Щодо зазначення в ухвалі суду першої інстанції, що позивачем визначено відповідача - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків), однак, позовні вимоги пред`явлено до Немишлянського ВДВС, а Немишлянський ВДВС не є стороною у справі, не зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків); не зазначено докази, що підтверджують вказані обставини.

Звертаючись до суду, особа зазначає в позовній заяві сторін та інших учасників справи, а також передбачену цією нормою інформацію щодо них. Визначення ж належних учасників справи є питанням правосуддя, що вирішується в судовому процесі.

Так, частиною третьою статті 48 КАС України установлено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови в задоволенні позову до такого відповідача понесені відповідачем витрати відносяться на рахунок держави (частина четверта статті 48 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина перша статті 9 КАС України).

Відкриття провадження у справі регламентовано нормами глави 2 розділу ІІ КАС України, які не наділяють суд повноваженнями при вирішенні питання про відкриття провадження у справі давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, належності, допустимості та достатності доказів, на які посилається позивач у позовній заяві, визначати належних учасників справи.

Ці питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Неповнота, навіть очевидна з точки зору професійного судді, з якою позивач обґрунтував позовні вимоги, в тому числі й щодо правової підстави позову, а також ненадання доказів на підтвердження позовних вимог не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви позивачу в подальшому.

Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції (в разі наявності підстав, визначених нормами КАС України) може провести підготовче судове засідання для з`ясування відповідно до частини другої статті 173 цього Кодексу, зокрема, питань щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі на підставі позовної заяви і доданих до неї доказів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2024 року у справі №320/14843/23, у постанові Верховного Суду від 05 червня 2025 року у справі № 320/2839/24.

При цьому, ч.4 ст.9 КАС України встановлено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з частиною четвертою статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, КАС України покладає на суди обов`язок офіційного з`ясування усіх обставин справи та за необхідністю суд має пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи.

Також, позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що належним відповідачем за позовом є Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків), оскільки Немишлянський відділ державної виконавчої служби є структурним підрозділом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що визначення належного кола учасників справи, вирішення питання належності та допустимості доказів, обґрунтованості позовних вимог, наявності підстав для їх задоволення й ефективного способу захисту прав є обов`язком суду .

Враховуючи вказане, доводи суду першої інстанції, що позивачем визначено як відповідач Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків), однак, позовні вимоги пред`явлено до Немишлянського ВДВС, а Немишлянський ВДВС не є стороною у справі; не зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків); не зазначено докази, що підтверджують вказані обставини не є достатньою та беззаперечною підставою для повернення позову.

Щодо не зазначення ціни позову та обґрунтований розрахунок суми, що стягується, колегія суддів вважає помилковим, оскільки в позовній заяві позивачем було розраховано розмір суми, що стягується та зазначено їх складові.

Так, позивачем зазначено, що матеріальна шкода складається з задекларованого доходу як ФОП за 2024 рік становить 2 481 597,5 грн. Середня погодинна ставка: 2 481 597,5 / 2080 робочих годин = 1 193,07 грн/год. - Витрачені 19 годин на звернення та поїздки: 19 х 1 193,07 = 22 668 грн.

Моральна шкода в розмірі 53 858,75 грн. складається з витрат на придбання лота - 27 858,75 грн. та ремонту 26 000 грн.

Отже, позивачем було зазначено ціну позову та обґрунтований розрахунок суми, що стягується.

Крім того, колегія суддів зазначає, що право на ефективний засіб юридичного захисту гарантовано ст. 13 Конвенції, в якій зазначається: кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).

При цьому ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Повернення позовної заяви з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Таким чином, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали надмірно формально розтлумачено норму процесуального закону, з урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

При цьому, вимоги апеляційної скарги щодо прийняття апеляційним судом ухвали про прийняття позову до розгляду не підлягають задоволенню, оскільки такі повноваження у апеляційного суду відсутні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи .

За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим уважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02.06.2025 по справі № 645/2401/25 - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди направити Київському районному суду м.Харкова для продовження розгляду..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова