Справа № 240/26168/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у встановленні судового контролю

12 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/26168/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши заяву про встановлення звіту по справі за позовом ОСОБА_1 до Державною установою "Житомирська виправна колонія (№4)" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

установив:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням Державною установою "Житомирська виправна колонія (№4)" рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року.

Ухвалою суду від 26 червня 2025 року прийнято та призначено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №240/26168/23 до розгляду в порядку письмового провадження, зобов`язано Департамент з питань виконання кримінальних покарань невідкладно надати суду відповіді на листи Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" від 08 серпня 2024 року за вих.5/4/15-50, від 26 вересня 2024 року за вих.№5/4/15-5353, від 24 червня 2025 року за вих. №5/4/4/265, а також письмові пояснення щодо відсутності фінансування Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" для виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року та зупинено вирішення питання щодо встановлення судового контролю до отримання витребуваних судом доказів.

15 липня 2025 року до суду надійшла заява, в якій відповідач указує, що листом № 5/4/4-273 від 30 червня 2025 року повідомив Департамент з питань виконання кримінальних покарань про обов`язок надати відповідь на вимогу суду. Однак у телефонній розмові представник Департаменту виразив відмову щодо надання будь-яких пояснень та (або) відповідей.

24 липня 2025 року окремою ухвалою доведено до відома заступника Міністерства юстиції України Пікалова Євгена Сергійовича виявлений судом факт невиконання Департаментом з питань виконання кримінальних покарань судового рішення для вжиття відповідних заходів реагування.

04 серпня 2025 року до суду від Департаменту з питань виконання кримінальних покарань надійшли витребувані докази.

12 серпня 2025 року Департамент з питань виконання кримінальних покарань подав заяву, у якій зазначає, що лист державної установи «Житомирська виправна колонія (№ 4)» від 24 червня 2025 року №5/4/4/265 опрацьований Департаментом з питань виконання кримінальних покарань та направлено узагальнений лист до Міністерства юстиції України від 11 липня 2025 року № 12043/29576/4.13/8-25/9/2/15-25 щодо виділення додаткового фінансування державній установі «Житомирська виправна колонія (№ 4)» по КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» на 2025 рік на загальну суму 1188,4 тис. гривень для сплати видатків на виконання рішень та сплати судових зборів та судових витрат. Водночас, станом на день подання додаткових пояснень відповідь з Міністерства юстиції України до Департаменту не надходила.

Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року поновлено розгляд заяви про встановлення судового контролю.

У зв`язку з розглядом заяви в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

При вирішенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до статі 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Указана норма кореспондується з частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 381-1 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382, 382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу.

Поряд з тим, суд зауважує, що такий захід судового контролю підлягає до застосування у разі не виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду без наявності на те поважних причин.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, установлюючи строк для подання звіту, повинен ураховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

При цьому, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №0640/3719/18, від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

З наявних у матеріалах справи доказів суд установив, що відповідачем було здійснено визначений судом перерахунок ще станом на 04 березня 2024 року у відповідь на адвокатський запит та з метою подальшої виплати грошової суми, установою було надіслане звернення до Департаменту щодо виділення додаткового фінансування за КПКВК 3601020. Після цього, відповідач неодноразово повторно звертався до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з листами про виділення додаткових коштів для виконання рішень судів.

Окрім цього, з пояснень Департаменту з питань виконання кримінальних покарань установлено, що ним опрацьовано і узагальнено всі листи підпорядкованих йому установ (в тому числі лист державної установи «Житомирська виправна колонія (№ 4)» від 23.10.2024 № 5/4/15-101) та направлено лист до Міністерства юстиції України від 20.11.2024 № 17577//9/2/15-24 щодо додаткового фінансування.

Лист державної установи «Житомирська виправна колонія (№ 4)» від 24 червня 2025 року №5/4/4/265 опрацьований Департаментом з питань виконання кримінальних покарань та направлено узагальнений лист до Міністерства юстиції України від 11 липня 2025 року № 12043/29576/4.13/8-25/9/2/15-25 щодо виділення додаткового фінансування державній установі «Житомирська виправна колонія (№ 4)» по КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» на 2025 рік на загальну суму 1188,4 тис. гривень для сплати видатків на виконання рішень та сплати судових зборів та судових витрат. Водночас, станом на день подання додаткових пояснень відповідь з Міністерства юстиції України до Департаменту не надходила.

Таким чином, не повне виконання рішення суду фактично зумовлено лише відсутністю виділення відповідачу додаткових асигнувань на відповідні цілі.

При цьому, посилання позивача на те, що на рахунках відповідача наявні кошти, які можна було б спрямувати на виплату заборгованості, суд до уваги не приймає, з огляду на те, що відповідні кошти спрямовуються на сплату, зокрема, земельного податку, а також відповідних коштів не вистачить для виплати всієї заборгованості відповідача по судовим рішенням.

Ураховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав уважати, що відповідач наразі ухиляється від виконання судового рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем вживають залежні від нього дії, спрямовані на виконання рішення суду, а відтак зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду не буде сприяти пришвидшенню його виконання.

Виходячи з викладеного, зважаючи на ненаведення позивачем обґрунтованих аргументів щодо необхідності вжиття заходів судового контролю та доказів у підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю.

Керуючись статтями 243, 248, 382, 3821 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Т.О. Окис