Справа № 440/9924/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 р. Справа № 440/9924/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 (суддя: Т.С. Канигіна, м. Полтава) по справі № 440/9924/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 : місячного грошового забезпечення за період з 27.07.2020 по 26.07.2021, грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021 роки, матеріальної допомоги за 2020, 2021 роки, підйомної допомоги, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: 01.01.2020 у розмірі 2102,00 грн., 01.01.2021 у розмірі 2270,00 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 : місячного грошового забезпечення за період з 27.07.2020 по 26.07.2021, грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021 роки, матеріальної допомоги за 2020, 2021 роки, підйомної допомоги, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: 01.01.2020 у розмірі 2102,00 грн., 01.01.2021 у розмірі 2270,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправні дії відповідача щодо обчислення у період проходження ОСОБА_1 військової служби з 27.07.2020 по 26.07.2021 грошового забезпечення виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018, замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (станом на 01.01.2020, 01.01.2021) як того вимагає п.4 постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704. Внаслідок вищевказаних дій позивачем було отримано грошове забезпечення в заниженому розмірі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 у справі №440/9924/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з 27.07.2020 по 31.12.2020 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", станом на 01.01.2020.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 з 27.07.2020 по 31.12.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", станом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 01.01.2021 по 26.07.2021 ОСОБА_1 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", станом на 01.01.2021.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2021 по 26.07.2021 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", станом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував на залишення поза увагою судом першої інстанції доводів ВЧ НОМЕР_1 щодо обрання позивачем неналежного відповідача по справі. Вважає, що оскільки ОСОБА_1 військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 не проходив, а служив у Військовій частині НОМЕР_4 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 , що було визнано судом, пред`явлення позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 було передчасним, адже остання прав позивача не порушувала.

Наголосив, що приписи КАС України не встановлюють, що перебування військової частини у підпорядкуванні та фінансуванні іншої частини або органу військового управління виключають можливості пред`явлення до неї позову та залучення до участі у адміністративній справі у якості відповідача. Також, норми процесуального законодавства не передбачають безумовну відповідальність керівної військової частини за протиправну поведінку підрозділу, який перебуває у її оперативному підпорядкуванні та нею фінансово забезпечується. З огляду на вказане, суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Наполягав на пропущенні позивачем строку звернення до суду з даним позовом, встановленим ст. 233 КЗпП України, оскільки позивач із даним позовом до суду звернувся через 3 роки після звільнення з військової служби - 17.08.2024. При цьому, матеріали справи не містять відомостей про об`єктивно непереборні, не залежні від волевиявлення позивача, перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

По суті позовних вимог вказав, що неприведення Кабінетом Міністрів України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови N 704 у відповідність до змін, що були внесені в пункт 4 цієї ж Постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Позивач також не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, просив рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 у справі №440/9924/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, та прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про помилковість висновків суду першої інстанції в частині визнання передчасними позовні вимоги щодо перерахунку та виплати

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що оскільки грошова допомога на оздоровлення за 2020, 2021 роки, матеріальна допомога за 2020, 2021 роки, підйомна допомога, грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, одноразова грошова допомога при звільненні, вже були виплачені ОСОБА_1 , однак в неналежному розмірі, звернення до суду з вимогами про їх перерахунок не є передчасним, як помилково вважав суд першої інстанції.

Позивач та відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга ВЧ НОМЕР_1 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 , з 27.07.2020 по 26.07.2021 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 (пп НОМЕР_5 ), що знаходилась у підпорядкуванні та на фінансовому забезпечені Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 26.07.2021 №348 старшого прапорщика ОСОБА_1 , головного сержанта протитанкового взводу роти вогневої підтримки, звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.07.2021 М140-РС з військової служби у запас на підставі підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту) виключити зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення 26.07.2021. Направлено для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також у цьому витязі з наказу зазначено: вислуга у Збройних Силах України: календарна - 18 років 11 місяців 20 днів, пільгова - 07 років 0 місяців 22 дні. Щорічна основна відпустка за 2020 рік використана в повному обсязі. Утримати за 02 доби надмірно використаної щорічної основної відпустки за 2021 рік. Відповідно до пункту 3 розділу XXXI наказу МОУ від 07.06.2018 №260 виплатити грошову компенсацію, за невикористані 14 днів додаткової відпустки за 2016 рік, за невикористані 14 днів додаткової відпустки за 2017 рік, за невикористані 14 днів додаткової відпустки за 2018 рік, за невикористані 14 днів додаткової відпустки за 2019 рік за невикористані 14 днів додаткової відпустки за 2020 рік, за невикористані 14 днів додаткової відпустки за 2021 рік передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у повному обсязі. Виплатити надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65%. Грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік отримав. Виплати матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2021 рік згідно з наказом МОУ №260 від 07.06.2018 у розмірі 1 020 гривень. Виплатити вихідну допомогу згідно наказу МОУ №260 від 07.06.2018 в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 01 календарний рік. Згідно із наказом Міністерства оборони України від 18.09.2020 № 340 виплатити винагороду за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі, і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях: з 01 по 26 липня 2021 року як такому, який виконував завдання на лінії бойового зіткнення на глибині ротних опорних пунктів першого ешелону оборони із розрахунку 17 000 гривень за місяць пропорційно дням такої участі у розмірі 14 258,07 гривень. Згідно із наказом Міністерства оборони України від 18.09.2020 № 340 виплатити винагороду за виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях із розрахунку 5000,00 грн пропорційно дням безпосередньої участі, з 01 по 26 липня 2021 року, у розмірі 4193,55 грн. На квартирному обліку під час проходження служби в частині не перебував. Постійним або службовим житлом не забезпечувався. Зарахувати до оперативного резерву першої черги.

Позивач, вважаючи протиправними дії щодо виплати грошового забезпечення за період з 27.07.2020 по 26.07.2021, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку доводам відповідача про дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом суд першої інстанції дійшов висновку, що до 19.07.2022 Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, а відтак позивачем було дотримано вимоги ст. 233 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, пославшись на висновки Верховного Суду у постанові від 12.09.2022 у справі №500/1813/21, вважав, що у період з 27.07.2020 по 26.07.2021 грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 за Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", у період з 01.01.2021 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 за Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік".

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача суд вважав за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача з 27.07.2020 по 31.12.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", станом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат; з 01.01.2021 по 26.07.2021 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", станом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги стосовно здійснення перерахунку та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021 роки, матеріальної допомоги за 2020, 2021 роки, підйомної допомоги, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: 01.01.2020 у розмірі 2102,00 грн., 01.01.2021 у розмірі 2270,00 грн., суд першої інстанції вважав передчасними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки в межах даної справи відповідач заперечує право позивача на перерахунок розміру грошового забезпечення, а питання щодо конкретних розмірів у межах даної справи відповідачем не досліджувалось.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Розглядаючи цей спір по суті у такому суб`єктному складі учасників справи, суд першої інстанції не врахував такого.

Так, звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач вважав, що належним відповідачем у справі є Військова частина НОМЕР_1 .

Разом з тим судом апеляційної інстанції встановлено та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_1 протягом спірного періоду з 27.07.2020 по 26.07.2021 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_4 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 затверджені «Правила організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» (далі Правила), які визначають механізм фінансового забезпечення військових частин, кораблів, військових навчальних закладів, військових комісаріатів, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військова частина), що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 1.3 Правил розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є:

Міністр оборони України головний розпорядник;

командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, - розпорядники коштів нижчого рівня (розпорядники коштів другого рівня);

командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, розпорядники коштів нижчого рівня (розпорядники коштів третього рівня).

Із змісту п. 1.5 Правил вбачається, що військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень).

У разі зарахування військової частини на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника бюджетних коштів не за підпорядкованістю, рішення про таке зарахування приймається фінансовим органом головного розпорядника бюджетних коштів на підставі клопотання керівника органу військового управління (структурного підрозділу органу військового управління).

Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.

Начальник фінансового органу військової частини - розпорядника коштів третього рівня, до якої на фінансове забезпечення зараховані інші військові частини, розробляє положення про спільне фінансове господарство, в якому зазначаються права, обов`язки, порядок взаємодії, розмежування повноважень та відповідальності посадових осіб військової частини - розпорядника коштів третього рівня та військових частин, які зараховані до неї на фінансове забезпечення, щодо здійснення фінансового забезпечення таких військових частин, у тому числі щодо своєчасного оформлення та подання до фінансового органу військової частини розпорядника коштів необхідних документів (розпорядчих, розрахункових, фінансово-планових тощо). Зазначене положення затверджується командиром військової частини - розпорядником коштів третього рівня, погоджується забезпечувальним фінансовим органом та доводиться до військових частин, які зараховані на фінансове забезпечення.

Первинні документи, розрахунки фондів оплати праці, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та забезпечення інші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів та посадові особи (командир та інша, визначена командиром, відповідальна посадова особа) військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні.

Згідно з п. 1.8 Правил командир військової частини керує фінансово-господарською діяльністю частини, розпоряджається згідно з законодавством коштами, забезпечує законне, цільове та ефективне їх використання в суворій відповідності із затвердженим кошторисом і зобов`язаннями перед державним бюджетом, несе відповідальністю за організацію фінансового забезпечення військової частини, стан фінансового господарства і забезпечення збереження готівки, організовує бухгалтерський облік активів і зобов`язань, доході і видатків.

Командир військової частини зобов`язаний, зокрема, особисто підписувати першим підписом фінансові документи, заяви на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату, грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати, договори і угоди, фінансову звітність та службове листування з питань фінансового забезпечення; забезпечувати виплату грошового забезпечення та заробітної плати особовому складу в установлені законодавством терміни.

Відповідно до пункту 4.3 Правил грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати особовому складу виплачується за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення). Відповідальність за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення (заробітної плати), проведення та перерахування за належністю в установлені терміни утримань і нарахувань покладається на командира військової частини та начальника фінансового органу.

Отже, обов`язок щодо нарахуванням військовослужбовцю грошового забезпечення, в тому числі у випадку перебування військової частини на фінансовому забезпеченні в іншій військовій частині, покладені на командира військової частини, у штаті якої військовослужбовець проходить військову службу. Грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати особовому складу виплачується за місцем штатної служби. Кошти на здійснення відповідних виплат надаються розпорядником на підставі відповідних наказів, заявок, кошторисів, розрахунків тощо, що надаються військовою частиною, яка перебуває на фінансовому забезпеченні такого розпорядника коштів.

Таким чином, військова частина НОМЕР_1 , як розпорядник коштів третього рівня, на фінансовому забезпеченні якого перебуває військова частина НОМЕР_6 , де до 26.07.2021 проходив службу позивач, здійснює фінансування, у тому числі грошового забезпечення та інших виплат військовослужбовцям інших військових частин, але підстави вказаних виплат суворо регламентовані і не передбачають розширеного тлумачення.

Отже, Військова частина НОМЕР_1 не є особою, відповідальною за правильність обчислення та нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021 роки, матеріальної допомоги за 2020, 2021 роки, підйомної допомоги, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки такими повноваженнями щодо позивача наділена Військова частина НОМЕР_4 , вимоги до якої у межах цього спору не заявлялися. На відповідача ж за наведеного правового регулювання та встановлених обставин було покладено обов`язок лише з виплати позивачу нарахованих Військовою частиною НОМЕР_1 коштів, що виключає можливість стверджувати про вчинення відповідачем протиправних дій щодо нарахування та виплати спірних сум у меншому за встановлений законодавством розмірі.

Колегія суддів зазначає, що з аналізу абз. 4 п. 1.5 Правил № 44 слідує, що обов`язок своєчасного оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів щодо нарахування грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат покладається на Військову частину НОМЕР_4 , на обліку якої перебував позивач.

Указані обставини були залишені поза увагою суду першої інстанції попри те, що у відзиві на позовну заяву відповідач наголошував на особливостях правового регулювання виплати грошового забезпечення за умови перебування однієї військової частини на фінансовому забезпеченні іншої.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду у постанові від 19.08.2020 у справі № 826/4741/16 встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду.

У постанові від 21.09.2022 у справі № 120/5485/21-а Верховний Суд дійшов висновку, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

У контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Однак, під час розгляду справи суд першої інстанції, не надавши належної оцінки доводам Військової частини НОМЕР_1 щодо органу обчислення і нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення, вирішив спір у цій справі без залучення другого відповідача, що мало своїм наслідком порушення норм процесуального законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

За привалами ч. 7 ст. 48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено. Відтак, суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, як було підкреслено вище, позбавлений можливості виправити наведену помилку, а тому доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав, що він заявлений до неналежного відповідача.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне наголосити на тому, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Аналогічний за змістом правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.09.2020 у справі № 813/791/17, від 19.04.2022 у справі № №400/3989/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми процесуального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 задовольнити повністю, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду скасувати з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_7 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 по справі № 440/9924/24 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова Я.М. Макаренко