Справа № 202/6461/25
Суддя: Дребот І. Я.
Дата ухвалення: 2025-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/6461/25
Провадження № 2-а/202/63/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді Дребот І.Я.,

за участі секретаря судового засідання Шеремет В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1797994 від 17.06.2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпра перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1797994 від 17.06.2025 року.

Позивач зазначив, що постановою інспектора 1 роти 1 батальйону взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта Кравцова Станіслава Валерійовича було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. за ч. 1 ст. 178 КУпАП за те, що на думку інспектора поліції Корнето О.М. 17.06.2025 року о 18.20 год. перебував у громадському місці на дитячому майданчику поблизу будинку 10 по вулю Батумській у м. Дніпро, в п`яному вигляді, та своєю поведінкою ображав людську гідність і громадську мораль.

Вважає вказану постанову незаконною, оскільки відомості стосовно місця вчинення правопорушення не відповідають дійсності, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та приймає ліки, які є несумісними з алкоголем, відсутні будь які докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а висновок інспектора про його вчинення є лише суб`єктивним припущенням.

Ухвалою судді від 01.07.2025 року було відкрито провадження у справі за указаною позовною заявою.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року. Зазначає, що інспектор розглянув справу про адміністративне правопорушення вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Вказує, що ОСОБА_1 раніше притягався за ч. 1 ст. 178 КУпАП та над ним встановлювався адміністративний нагляд. Провести огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не було можливим, оскільки відсутня законодавчо встановлена процедура та останній мав можливість самостійно пройти такий огляд. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача надав відповідь на відзив у якій зазначив, що представники поліції не надали можливості скористатись послугами адвоката під час затримання, не надали можливості на вимогу ОСОБА_1 пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння, доведення вини ОСОБА_1 покладено саме на працівників поліції, а не навпаки. Висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не грунтується на жодних доказах, а є лише суб`єктивним припущенням працівника патрульної поліції.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, 23.07.2025 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із постанови серії ЕГА № 1797994 від 17.06.2025 року вбачається, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, а саме: 17.06.2025 року о 18.20 год. ОСОБА_1 перебував у громадському місці на дитячому майданчику поблизу будинку 10 по вулю Батумській у м. Дніпро, в п`яному вигляді, та своєю поведінкою ображав людську гідність і громадську мораль.

Диспозиція ч.1 ст.178 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані). До того ж не має значення вид ужитого напою, що містив алкогольну складову (це може бути пиво або інший слабоалкогольний напій), які не віднесені до спиртних напоїв та розпивання яких у громадських місцях не заборонено.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення представником відповідача разом з відзивом надано відеозапис.

Проте, з даного відеозапису не встановлено знаходження позивача у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Слід також зазначити, що до відзиву відповідачем не додано інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, серед іншого, перебування ОСОБА_1 у громадському місці у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль

Таким чином, у даному випадку викладені в оскаржуваній постанові обставини, які ставляться у провину ОСОБА_1 , не відповідають в повній мірі диспозиції інкримінованої статті, а тому дії ОСОБА_1 не містять необхідних ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.

На підставі викладеного, суд позбавлений можливості перевірити, чи була наявна подія вказаного у протоколі адміністративного правопорушення та чи наявний в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст.73,74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги принцип невинуватості особи, закріплений у Конвенції та Конституції України, та обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятих ним рішень, закріплений у КАС, суд констатує, що відповідач жодним чином не довів правомірності оскаржуваної постанови, що не знайшло свого підтвердження і в доданих до відзиву доказах, а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивачем дійсно було вчинено інкриміноване йому правопорушення.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, а також те, що лише за постановою встановити наявність у діях позивача ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення не вбачається можливим, доводів позивача не спростовано належними та допустимими доказами, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо позивача - закриттю.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України ,судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.139 КАС України, встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1797994 від 17.06.2025 року - задовольнити.

Скасувати постанову ЕГА № 1797994 від 17.06.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 178 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в Дніпропетровській області (м. Дніпро, пл. Троїцька, 2А, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Я. Дребот