Справа № 363/3531/25
Суддя: Дьоміна О. П.
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

13.08.25 363/3531/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Дьоміної О.П., за участі секретаря судового засідання Ходасевич Д.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Цимбалюка Володимира Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про скасування постанов ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.04.2025 року за №552 та №553,-

ВСТАНОВИВ:

24.06.2025 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до Вишгородського районного суду Київської області, зі скаргою, в якій просив скасувати постанови за №552 та №553, що винесені начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 11.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 26.06.2025 року зазначена скарга залишено без руху.

15.07.2025 року на адресу суду від представника позивача спрямований уточнений позов з заявою про поновлення строку. Так, в обґрунтування позову вказано, що 07.05.2025 року позивач ОСОБА_1 отримав постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.04.2025 року за №552 та за №553, які були складені з порушенням вимог чинного законодавства без належного повідомлення позивача про день, час та місце розгляду справи. Позивач вказує, що йому не було надано для ознайомлення правовстановлюючих документів уповноваженої на складання протоколів особи, а також не було надано правовстановлюючих документів щодо утворення ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно вимог Конституції України, а також не доведено в повному обсязі норм законів, на підставі яких було складено постанови. Позивач наголошує на відсутність належним чином підписаного Указу Президента України щодо проведення загальної мобілізації, у зв`язку зі збройною агресією рф та відповідного подання Президента України до ВРУ про оголошення стану війни в Україні. Крім того, складені відносно нього протоколи містять суттєві суперечності, оскільки визначають відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, якого позивач не міг вчинити в міру того, що не отримував та не міг отримати належної повістки від утвореної законом юридичної особи публічного права ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутності реєстрації вказаної юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій. Вимога передати майнові права та персональній дані фізичної особи позивача, що містить конфіденційну інформацію про людину юридичній особі приватного права з назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 для внесення в свій Реєстр є незаконною, являється примушенням до цивільно-правових зобов`язань, вимаганням, шахрайськими діями з метою заволодіння чужим майном.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.07.2025 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином засвідчені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення за результатами розгляду якої було винесено постанови від 11.04.2025 року за №552 та за №553 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Витребувані документи надійшли на адресу суду 13.08.2025 року.

Також, 13.08.2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що заявлений позов є надуманим, таким, що не ґрунтується на вимогах закону та направлений на уникнення відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Так, 08.04.2025 року працівниками поліції доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , який перебував у розшуку за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки він у встановлений термін з 18.05.2025 року по 16.07.2025 року не оновив свої персональні дані та в порушення вимог ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не пройшов військово-лікарську комісію для визначення придатності до військової служби. На пропозицію посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_4 пред`явити військово-обліковий документ ОСОБА_1 повідомив, що в нього він відсутній. Обставини відсутності такого документу підтверджуються долученим до відзиву відеозаписом. Враховуючи, що ОСОБА_1 не мав при собі під час дії особливого стану ні електронного ні паперового військово-облікового документу він порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. За інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 не має військово-облікового документу. З метою забезпечення права позивача на правову допомогу розгляд справи було призначено на 11.04.2025 року, проте позивач не з`явився у визначений час до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, військовозобов`язаний ОСОБА_1 з початку повномасштабного вторгнення рф жодного разу не прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримку за місцем свого проживання, а також не проходив медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним і не має документів, що підтверджували б його право на відстрочку чи бронювання, йому було запропоновано пройти військово-лікарську комісію для визначення придатності до військової служби, на що він безпідставно відмовився. Громадяни, які являються військовозобов`язаними під час дії особливого періоду зобов`язані проходити військову службу не рідше одного разу на рік, але ОСОБА_1 вимог закону не виконав, чим вчинив адміністративне правопорушення. Подана ОСОБА_1 скарга про визнання постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності не містить жодних належних та допустимих доказів неправомірності дій військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_4 під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Також, подана скарга не містить даних, які б вказували на правомірність дій військовозобов`язаного ОСОБА_1 щодо відсутності в нього військово-облікового документу, а також щодо відмови від проходження ним військово-лікарської комісії. Прийняті начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним правопорушень та притягнення його до відповідальності повністю відповідають вимогам чинного законодавства. З огляду на викладене вбачається, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відбулось на підставі повно та всебічно з`ясованих обставинах справи з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасники справи мають право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Так, представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, поважності причин неявки не повідомив, із заявами та/або клопотаннями до суду не звертався, правом надати відзив на позовну заяву скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності усі надані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного:

Так, ст. 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Крім того з ч. 1 ст. 5 КАС України випливає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист в тому числі і шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Стаття 90 КАС України передбачає, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, дослідивши надані сторонами докази судом встановлено:

08.04.2025 року старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 лейтенантом ОСОБА_4 складено протокол за №552 про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що 08.04.2025 року о 10 год. 30 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним не мав при собі військово-облікових документів та не міг їх пред`явити на вимогу уповноваженого працівника ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особливий період (а.с. 61).

З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_5 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 год. 11.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вказаний протокол підписано особою, яка його склала. ОСОБА_1 від підпису в протоколі відмовився.

З долученого до відзиву відеозапису вбачається, що 08.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 підтвердив факт відсутності в нього військово-облікового документу, від підпису в протоколі та надання пояснень відмовився (а.с. 70).

Постановою за №552 начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 від 11.04.2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 25 500 грн. (а.с. 63).

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним під час дії особливого періоду та оголошення мобілізації, а саме о 10 год. 30 хв. 08.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 не мав при собі військово-облікового документу встановленого зразка та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є порушенням ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 не визнав себе винним у вчиненні правопорушення та відмовився від надання пояснень з приводу вчинення правопорушення. З огляду на встановлені обставини у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

29.05.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до Вишгородського РВ Державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання постанови за №552 від 11.04.2025 року (а.с. 64).

Крім того, 08.04.2025 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 ст. лейтенантом ОСОБА_7 складено протокол за №553 про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що 08.04.2025 року о 09 год. 30 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії (а.с. 66).

З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_5 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 год. 11.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вказаний протокол підписано особою, яка його склала. ОСОБА_1 від підпису в протоколі та надання пояснень відмовився.

Постановою за №553 начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 від 11.04.2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 25 500 грн. (а.с. 68).

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним під час дії особливого періоду та оголошення мобілізації, а саме близько 10 год. 08.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримавши направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я, відмовився від проходження військово-лікарської комісії. ОСОБА_1 було доведено вимоги законодавства щодо відповідальності за відмову від проходження військово-лікарської комісії, зокрема про адміністративну відповідальність. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень з приводу причин відмови від проходження військово-лікарської комісії. Відтак, враховуючи викладене ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним під час дії особливого періоду, зобов`язаний проходити військово-лікарську комісію, але він вимог закону не виконав, чим вчинив адміністративне правопорушення.

29.05.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до Вишгородського РВ Державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання постанови за №553 від 11.04.2025 року (а.с. 69).

Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» статтю 210-1 КУпАП викладено в новій редакції, і ці зміни набули чинності 19.05.2024.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а ч. 3 ст. 210 КУпАП -за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2ст. 251 КУпАП).

Згідно з ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. Протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок), Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Частиною 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) на громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років покладений обов`язок мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Відповідно до п.п. 1-11 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року за №559, військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до п. п. 3 і 4 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року за №559 "Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа". Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року за №559. Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ.

Відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У разі коли відомості, зазначені у графах 1-5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним.

Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевіряється через: електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ (орган СБУ, розвідувальний орган).

У разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін: у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку; в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.

Військово-обліковий документ в електронній формі та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Відомості про сформований військово-обліковий документ в електронній формі відображаються у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли був оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 року за №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Указом Президента України від 24.02.2022 року за №65/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про загальну мобілізацію. Строк проведення загальної мобілізації продовжувався відповідними Указами Президента і триває на час розгляду справи судом.

Отже, позивач є повнолітнім громадянином України чоловічої статі, який не досягнув 60-річного віку, а тому у період мобілізації, яка наразі діє в Україні, зобов`язаний: 1) мати військово-обліковий документ; 2) мати при собі військово-обліковий документ; 3) пред`являти військово-обліковий документ за вимогою уповноваженого представника ТЦК та СП або поліцейського, або представника Державної прикордонної служби України у період перебування в прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі, на пунктах пропуску через державний кордон України.

Як встановлено судом, позивач військово-облікового документу уповноваженому представнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки не пред`явив, зазначаючи про відсутність в нього такого документу. Встановивши відсутність при собі у позивача військово-облікового документу, представником територіального центру було складено протокол, який в подальшому розглянуто з прийняттям постанови. При винесенні постанови враховувались положення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність. Оскаржувана постанова прийнята уповноваженим органом, у порядку та на підставах, визначених законом.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року за №154.

Відтак, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем наділені повноваженнями розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ст. 210-1 КУпАП.

Твердження позивача про те, що він не був повідомлений про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд відхиляє, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11:00 год. 11.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з цим, позивач відмовився від підписання та отримання примірника протоколу, що підтверджується, також і відеозаписом долученим до відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення за №552 від 11.04.2025 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 25 500 грн. є законною та такою, що не підлягає скасуванню, а отже у задоволені позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11.04.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього стягнення в розмірі 25 500 грн.:

Так, судом встановлено, що 08.04.2025 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 ст. лейтенантом ОСОБА_7 складено протокол за №553 про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що 08.04.2025 року о 09 год. 30 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії. Вказаний протокол підписано особою, яка його склала. ОСОБА_1 від підпису в протоколі та надання пояснень відмовився.

Постановою за №553 начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 від 11.04.2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 25 500 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним під час дії особливого періоду та оголошення мобілізації, а саме близько 10 год. 08.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримавши направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я, відмовився від проходження військово-лікарської комісії. ОСОБА_1 було доведено вимоги законодавства щодо відповідальності за відмову від проходження військово-лікарської комісії, зокрема про адміністративну відповідальність. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень з приводу причин відмови від проходження військово-лікарської комісії. Відтак, враховуючи викладене ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним під час дії особливого періоду, зобов`язаний проходити військово-лікарську комісію, але він вимог закону не виконав, чим вчинив адміністративне правопорушення.

Згідно абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ за №560 від 16.05.2024 року (далі Порядок) - резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, яке реєструється у письмовій формі у журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається військовозобов`язаному та резервісту під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду (пункт 74-1 Порядку).

Наказом Міністерства оборони України за №402 від 14.08.2008 року затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями і поширюється зокрема і на військовозобов`язаних та резервістів (далі Положення).

Згідно п. 3.8 Розділу 3 Положення - постанова ВЛК про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду. Відтак, військовозобов`язані повинні один раз на рік проходити медичне обстеження, що є не правом, а встановленим законом обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого настає передбачена відповідальність.

Згідно абз. 3 п. 3.4 Розділу 3 Положення - лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

В провину ОСОБА_1 інкримінується порушення ним вимог ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що виразилось у відмові в проходженні військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби.

Разом з тим, з долученого відповідачем до відзиву відеозапису вбачається, що на пропозицію уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 пройти військово-лікарську комісію ОСОБА_1 повідомив про відсутність заперечень щодо проходження такої комісії та висловив прохання надати йому відповідне направлення.

За таких обставин, викладені у протоколі та постанові про адміністративне правопорушення за №553 відомості не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки з наданих представником відповідача доказів убачається, що позивач не відмовлявся від проходження військово-лікарської комісії.

В силу принципу презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України та діє в адміністративному праві, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, що не було зроблено відповідачем, а тому наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відмову від проходження військово-лікарської комісії не доведена. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У межах даної справи, судом було встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за яке його притягнуто до відповідальності (відмова від проходження військово-лікарської комісії), що зумовлює необхідність задоволення позовних вимог в цій частині.

За положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені обставини справи суд доходить висновку, що відповідачем, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності належними допустимими доказами, які б відповідали критерію доказування «поза розумним сумнівом», а тому постанова за №553 від 11.04.2025 підлягає скасуванню.

Щодо решти наведених учасниками справи аргументів, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (за №4909/04). Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) за №303-A, п. 29).

На підставі ст. ст. 19, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 9, 14, 23, 24, 27, 210 ч.3, 235, 245, 247, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст. 5, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про скасування постанов ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.04.2025 року за №552 та за №553 задовольнити частково.

Постанову за №553 від 11.04.2025 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка була складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 скасувати. Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови за №552 від 11.04.2025 року відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 .

Головуюча суддя О.П. Дьоміна