Справа № 580/8729/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8729/21 Суддя першої інстанції: Петро ПАЛАМАР
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача - Файдюка В.В.,

суддів - Аліменка В.О., Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі - Масловській К.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сагунівської сільської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу до Сагунівської сільської ради про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу (далі - позивач, Держекоінспекція) до Сагунівської сільської ради (далі - відповідач, Сагунівська сільрада) про:

- визнання протиправною бездіяльності Сагунівської сільської ради Черкаського району, яка полягає у невжитті заходів щодо ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ за координатами НОМЕР_1 площею 310 кв. м, висотою 1 м та НОМЕР_2 площею 560 кв. м, висотою 1 м., на земельній ділянці, розташованій в адміністративних межах Сагунівської сільської ради;

- зобов`язання Сагунівської сільської ради вжити заходів щодо ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ за координатами НОМЕР_1 площею 310 кв. м, висотою 1 м та НОМЕР_2 площею 560 кв. м, висотою 1 м, на земельній ділянці, розташованій в адміністративних межах Сагунівської сільської ради.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2023 року, позовну заяву повернуто.

Постановою Верховного Суду від 23 вересня 2024 року касаційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури задоволено. Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2023 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року позов задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи відповідачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів як ліквідації сміттєзвалища, так і вчинення спрямованих на це дій. Крім того, суд відхилив доводи сільської ради про те, що земельні ділянки перебувають у користуванні ДП «Чигиринське лісове господарство», оскільки будь-яких доказів на підтвердження цих обставин не надано.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було надано належної оцінки доводам сільської ради щодо передумов проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, не враховано, що прокурором не доведено порушення відповідачем вимог цього законодавства, спосіб визначення координат земельних ділянок, а також те, що їх реквізити відрізняються від кадастрових документів, зазначених в актах перевірки та приписах, а самі земельні ділянки перебувають у користуванні Державного підприємства «Чигиринське лісове господарство».

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження з 05 серпня 2025 року.

У відзиві на апеляційну скаргу заступник керівника Черкаської окружної прокуратури просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що голова Сагунівської сільради неодноразово притягувалася до відповідальності за невчинення заходів та невиконання вимог приписів щодо усунення порушень в частині засмічення земельних ділянок в адміністративних межах сільської ради твердими побутовими відходами. Підкреслює, що припис за наслідками перевірки відповідачем не оскаржувався, а рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/1121/24, яке набрало законної сили, стягнуто з Сагунівської сільради шкоду, заподіяну державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу Держекоінспекція просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Свою позицію обґрунтовує тим, що прийняті за наслідками перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства приписи відповідачем не оскаржувалися, а матеріали справи не містять доказів, які б спростовували належність земельних ділянок саме Сагунівській сільській раді.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що Державною екологічною інспекцією Центрального округу 03 лютого 2021 року та 26 липня 2021 року здійснено заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства на території Сагунівської сільської ради Черкаського району, висновки яких викладені, зокрема, в акті від 26 липня 2021 року №3/2/2021/ПЗ.

За результатами проведених заходів державного нагляду (контролю) виявлено факт розміщення стихійних сміттєзвалищ у несанкціонованому місці, а саме засмічення двох земельних ділянок побутовими відходами (площами 15,5 х 20 кв. м, висотою 1 м та 70 х 8 кв. м, висотою 1 м) в адміністративних межах Сагунівської сільської ради, в кінці вулиці Медова за координатами НОМЕР_3 та НОМЕР_2.

Хоча, згідно вимог внесених приписів №03.2-11/04/2021 від 05 лютого 2021 року та №48/03/2-11/2021 від 27 липня 2021 року, Сагунівська сільська рада повинна була вжити заходів щодо ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища на підпорядкованій території.

Крім того, матеріали справи свідчать, що 27 липня 2021 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Астаховим Т.В. скеровано голові Сагунівської сільської ради вимогу №48/03/2-11/2021 про винесення рішення щодо ліквідації несанкціонованих і неконтрольованих сміттєзвалищ на підпорядкованій території (в адмінмежах Сагунівської сільської ради Черкаського району, за координатами НОМЕР_1 та НОМЕР_2).

Водночас, згідно повідомлення Державної екологічної інспекції Центрального округу №03.2-18/5219 від 01 жовтня 2021 року вимоги припису №48/03/2-11/2021 від 27 липня 2021 року Сагунівською сільською радою не виконані, а стихійне сміттєзвалище сільською радою не ліквідовано.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не вжиття заходів щодо ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни мають право на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище.

Правові, економічні та соціальні основи охорони земель з метою забезпечення їх раціонального використання, відтворення та підвищення родючості ґрунтів, інших корисних властивостей землі, збереження екологічних функцій ґрунтового покриву та охорони довкілля визначає Закон України від 19 червня 2003 року № 962-IV «Про охорону земель» (далі - Закон № 962-IV).

Стаття 35 Закону № 962-IV зобов`язує власників і землекористувачів, в тому числі орендарів, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності, зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від забруднення, уживати заходів щодо запобігання негативному і еколого-небезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Згідно з частинами першою та другою статті 45 Закону № 962-IV господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені граничнодопустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється. У разі виявлення фактів забруднення ґрунтів небезпечними речовинами спеціально уповноважені органи виконавчої влади у галузі охорони земель вживають заходів до обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, притягнення винних до відповідальності згідно із законом і проведення в установленому порядку робіт з дезактивації, відновлення забруднених земель, консервації угідь і визначення режимів їх подальшого використання.

Відповідно до частини третьої статті 46 Закону № 962-IV забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на землях природно-заповідного та іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, у межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини.

Законом України «Про відходи» від 05 березня 1998 року № 187/98-ВР (далі - Закон № 187/98-ВР; тут і надалі у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов`язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини на території України.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону № 187/98-ВР суб`єктами права власності на відходи є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи та організації усіх форм власності, територіальні громади, Автономна Республіка Крим і держава. Територіальні громади є власниками відходів, що утворюються на об`єктах комунальної власності чи знаходяться на їх території і не мають власника або власник яких невідомий (безхазяйні відходи).

Статтею 12 Закону № 187/98-ВР визначено, що відходи, щодо яких не встановлено власника або власник яких невідомий, вважаються безхазяйними (ч. 1). З метою запобігання або зменшення обсягів утворення відходів виявлені безхазяйні відходи беруться на облік (ч. 2). Порядок виявлення та обліку безхазяйних відходів визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 3). Власники або користувачі земельних ділянок, на яких виявлено безхазяйні відходи, зобов`язані у п`ятиденний строк повідомити про них місцеві органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування (ч. 7). Підставами для визначення відходів безхазяйними та їх обліку можуть бути: повідомлення власників або користувачів земельних ділянок, на яких виявлено безхазяйні відходи; звернення (повідомлення) громадян, підприємств, установ та організацій, засобів масової інформації; результати інспекційних перевірок центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, державної санітарно-епідеміологічної служби, органів місцевого самоврядування (ч. 8). У разі отримання звернення (повідомлення) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а також органи місцевого самоврядування зобов`язані визначити кількість, склад, властивості, вартість відходів, рівень їх небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та вжити заходів для визначення власника відходів (ч. 10). У разі потреби для визначення власника безхазяйних відходів та їх оцінки можуть залучатися правоохоронні органи, відповідні спеціалісти і експерти (ч. 11).

Відповідно до частини першої статті 21 Закону № 187/98-ВР органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують: а) виконання вимог законодавства про відходи; б) розроблення та затвердження схем санітарного очищення населених пунктів; в) організацію збирання і видалення побутових відходів, у тому числі відходів дрібних виробників, створення полігонів для їх захоронення, а також організацію роздільного збирання корисних компонентів цих відходів; г) затвердження місцевих і регіональних програм поводження з відходами та контроль за їх виконанням; д) вжиття заходів для стимулювання суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність у сфері поводження з відходами; е) вирішення питань щодо розміщення на своїй території об`єктів поводження з відходами; є) координацію діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, що знаходяться на їх території, в межах компетенції; з) здійснення контролю за раціональним використанням та безпечним поводженням з відходами на своїй території; и) ліквідацію несанкціонованих і неконтрольованих звалищ відходів; і) сприяння роз`ясненню законодавства про відходи серед населення, створення необхідних умов для стимулювання залучення населення до збирання і заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини; ї) здійснення інших повноважень відповідно до законів України; й) надання згоди на розміщення на території села, селища, міста місць чи об`єктів для зберігання та захоронення відходів, сфера екологічного впливу функціонування яких згідно з діючими нормативами включає відповідну адміністративно-територіальну одиницю; м) здійснення контролю за додержанням юридичними та фізичними особами вимог у сфері поводження з виробничими та побутовими відходами відповідно до закону та розгляд справ про адміністративні правопорушення або передача їх матеріалів на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про відходи.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з підпунктами 6, 15 пункту «а» частини першої статті 30 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку належить, зокрема: вирішення питань поводження з побутовими відходами, знешкодження та захоронення трупів тварин; затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів.

Отже, за встановлених обставин Сагунівська сільрада є органом місцевого самоврядування, до компетенції якого у спірному випадку належить вирішення питань у сфері поводження з відходами відповідно до законодавства, зокрема, ліквідації стихійних звалищ за відсутності балансоутримувачів.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, згідно відомостей акта перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 26 липня 2021 року №3/2/2021/ПЗ, складеного Держекоінспекцією, жодний з пунктів припису від 05 лютого 2021 року №03.2-11/04/2021, у тому числі щодо проведення ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища твердих побутових відходів на території Сагунівської сільської ради, не виконаний. Більше того, при обстеженні території за координатами НОМЕР_1; НОМЕР_2 в адміністративних межах Сагунівської сільської ради виявлено засмічення 2 земельних ділянок побутовими відходами (площами 15,5х20, висотою 1 м та 70х8 висотою 1 м).

У зв`язку з цим Держекоінспекцією 27 липня 2021 року винесено припис №48/03/2-11/2021, яким зобов`язано Сагунівську сільраду провести ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища твердих побутових відходів на території Сагунівської сільської ради у строк до 27 вересня 2021 року.

Указаний припис, як і припис від 26 липня 2021 року №3/2/2021/ПЗ, відповідачем не оскаржувалися. Доказів виконання його вимог, у тому числі в частині ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища твердих побутових відходів, Сагунівською сільською радою не надано.

Посилання апелянта на те, що перевірки були ініційовані особою, в якої виник конфлікт з сільською радою, жодним чином не спростовує факт виявлених контролюючим органом порушень, про які зазначено вище.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про незаконність проведених перевірок колегією суддів відхиляються, оскільки, як було встановлено раніше, доказів оскарження правомірності їх проведення, а також винесених за їх наслідками приписів, матеріали справи не містять.

Твердження Сагунівської сільради про те, що визначені у позовних вимогах координати земельних ділянок відрізняються від тих, що зазначені в акті від 26 липня 2021 року №3/2/2021/ПЗ, колегія суддів відхиляє, оскільки й в акті перевірки, й у позовній заяві мова йде про земельні ділянки з координатами НОМЕР_1; НОМЕР_2. Відомостей про земельну ділянку НОМЕР_3 ні акт перевірки, ні позовна заява не містить.

Аргументи апеляційної скарги про те, що указані вище земельні ділянки не належать Сагунівській сільраді на праві власності чи користування, адже є землями лісового фонду, що підтверджується листом Державного підприємства «Чигиринське лісове господарство» від 22 квітня 2021 року №295, що виключає обов`язок відповідача з виконання вимог наведених вище приписів колегія суддів оцінює критично, оскільки вказані обставини не спростовуються перебування таких земельних ділянок в адміністративних межах Сагунівської сільської ради, а приписи щодо усунення порушень, як вже неодноразово було наголошено вище, відповідачем не оскаржувалися.

Отже, враховуючи, що саме Сагунівська сільрада, як орган місцевого самоврядування, до компетенції якого належить вирішення питань у сфері поводження з відходами, зокрема, ліквідації стихійних звалищ при відсутності балансоутримувачів, всупереч вимогам закону допустила протиправну бездіяльність - не виконала припис Держекоінспекції від 05 лютого 2021 року №03.2-11/04/2021 та від 27 липня 2021 року №48/03/2-11/2021 - не ліквідувала несанкціоноване сміттєзвалище твердих побутових відходів, що знаходяться на території за географічними координатами НОМЕР_1; НОМЕР_2, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сагунівської сільської ради - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді В.О. Аліменко

Є.І. Мєзєнцев

Повне рішення виготовлено 08 серпня 2025 року.