Справа № 240/25753/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/25753/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Євген Юрійович

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

12 серпня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (відповідач 2), в якому просив:

-визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.10.2024 №02 про відмову у призначенні йому пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити і виплачувати йому пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 30.09.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 09.12.1993 по 12.09.1994, з 12.09.1994 по 24.05.1995, періоду військової служби з 26.11.1979 по 30.11.1981.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року позов задоволено частково:

-визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.10.2024 №02 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 30.09.2024, зарахувавши до страхового стажу період військової служби з 26.11.1979 по 30.11.1981.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог, відмовити.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги, Управління посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії, видане 23.04.2024 Житомирською облдержадміністрацією.

Позивач 30.09.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказана заява за принципом екстериторіальності передана на розгляд відповідача 2

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.10.2024 №02 позивачу відмовлено через відсутність первинних документів, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

На підставі поданих документів та за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж позивача становить 17 років 1 місяць 27 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:

- за довідкою № 50-87-264-24 від 10.05.2024, оскільки відсутні дати про прийняття та звільнення;

- за записами трудової книжки період проходження військової служби, оскільки не зазначена дата видачі військового квитка.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" закріплено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

В свою чергу, статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

За правилами пункту 1 статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на 8 років учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Отже, для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач зобов`язаний подати пенсійному органу документи на підтвердження наявності необхідного періоду участі у ліквідації наслідків катастрофи для зменшення пенсійного віку.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС додаються наступні документи:

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження.

Основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження являється довідка ф.122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.

У разі неможливості подання довідки за формою №122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження:

- первинні документи, що стверджують періоди перебування в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати.

Необхідний страховий стаж визначений статтею 55 Закону України ,,Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не менше 15 років.

Згідно з наданим посвідченням серія НОМЕР_1 від 23.04.2024 ОСОБА_1 визнано учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році 2 категорії.

На підтвердження участі у ліквідації, позивачем надано довідку (за формою №122 від 09.03.1988) від 11.09.2024 №21 видану Бердичівським АТП - 1837 про те, що ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №14970378 і постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності зі Списком №1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

Як встановлено судом першої інстанції, ГУ ПФУ в Київській області 07.10.2024 прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796, у зв`язку з відсутністю права на зниження пенсійного віку, оскільки первинними документами не підтверджено факт участі у ліквідації наслідків на ЧАЕС у 1987 році - не менше 14 календарних днів.

Відповідач стверджує, що неможливо врахувати відомості довідки від 11.09.2024 №21 виданої Бердичівським АТП - 1837 для підтвердження періоду участі позивача у ліквідації наслідків аварії як доказ при визначенні права для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як ліквідатору, оскільки це суперечить вимогам законодавства.

В той же час, за змістом трудової книжки НОМЕР_2 від 28.08.1980 підтверджено факт роботи ОСОБА_1 з 15.10.1987 водієм Бердичівського автотранспортного підприємства.

При цьому, згідно довідки про підвищену оплату праці №261 за підписом директора та головного бухгалтера Бердичівського АТП, ОСОБА_1 з 04 грудня 1987 року по 04 січня 1988 року був направлений в зону відчуження м. Чорнобиль рішенням директора АТП-17837 від 03.12.1987 №154.

Наведена інформація підтверджена також довідкою про кількість відпрацьованих позивачем годин: 310 годин у 30-ти км зоні (зоні відчуження) та 124 години у н.п. Вижгород.

Таким чином, є безпідставними доводи відповідача-2 про неможливість врахування довідки за формою №122 від 09.03.1988 від 11.09.2024 №21 Бердичівського АТП-1837 про участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 04.12.1987 по 04.01.1988, визнаються судом необґрунтованими.

Відтак, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку позивачу у рішенні від 07.10.2024 №02 є невмотивованою та прийнятою за відсутності підстав для відмови в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, а тому позов у наведеній частині слід задовольнити, а спірне рішення визнати протиправним та скасувати.

Щодо органу Пенсійного фонду України, якого належить зобов`язати відновити порушене право позивача, то з огляду на те, що право позивача на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку порушило Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, то саме цей орган Пенсійного фонду України належить зобов`язати відновити порушене право позивача.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 у справі №240/16372/23.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Матохнюк Д.Б. Сторчак В. Ю.