Справа № 520/6692/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 серпня 2025 року справа № 520/6692/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Комунального некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня" (просп. Незалежності, буд.13,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ) , Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України" Центр оцінювання функціонального стану особи (пров. Феодосія Макаревського, буд. 1А,м. Дніпро,Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49005, ) , Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи при КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня" (просп. Незалежності, буд. 13,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив суд, з урахуванням наданих уточнень:

- визнати протиправним та скасувати прийняте від 21.01.2025р. рішення експертної команди повсякденного функціонування особи - 169/25/242/Р, номер витягу 169/25/242/В Комунального Некомерційного Підприємства Харківської Обласної Ради Обласна Клінічна Лікарня про відмову у визнанні ОСОБА_1 особою з інвалідністю;

- зобов`язати Комунальне Некомерційне Підприємство Харківської Обласної Ради Обласна Клінічна Лікарня, передати матеріали медико-експертної справи ОСОБА_1 , в/ч НОМЕР_2 штаб-сержант - за належністю до Центру оцінювання функціонального стану особи - ДУ УкрДержНДІМСПІ МОЗ України для розгляду з урахуванням усіх наявних обставин, питання щодо визнання чи невизнання ОСОБА_1 , особою з інвалідністю, з урахуванням: довідки отоларинголога/акуботравма гостранейросенсорна туговухість з двох сторін; виписка з медичної картки № 28656; копія електронного направлення - госпіталізація; консультаційного висновку спеціаліста - кардіолога висновку від 26.11.2024р. гіпертонічна хвороба 2 стадія, гіпертензивне серце, за захворювання по гіпертонії я не був надіслан на лікування, тиск постійно більш 180, з таким тиском не можливо далі проходити службу; - акт дослідження стану здоров`я № 1768 від 09.10.2024р. та акт № 5015 - консультаційного висновку спеціаліста уролога-діагноз простатит; консультаційного висновку спеціаліста невролога; копія довідки ВЛК від 28.10.2024р. № 1500 було вказано, що травма легкого ступня, станом на лютий 2025р. у мене є додаткові симптоми з якими я не можу подальше продовжувати службу /головна нудота, запаморочення, втрата свідомості, важке дихання/; копія довідки ВЛК від 28.10.2024р. про придатність до служби у військах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центра; виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 24П23267 від 12.08.2024р.; довідки про обставин поранення від.01.09.2024р. № 3707; результату гістологічного дослідження від 03.052024р.; копія форми 100 - висновку КТ-дослідження від 04.11.2024р.; висновку КТ-дослідження від 04.11.2024р.; виписки із мед карти ст. хворого № 28656; виписки КНП МКЛ № 27 від 18.10.2024р.; довідки ВЛК від 28.10.2024р. - політопна аритмія, ОСОБА_2 за даними хворобами я не був надісланий до необхідних спеціалістів - фізичні навантаження нести не можу за станом здоров`я; висновку дерматолога від 29.10.2024р.; картки обстеження та медичного огляду № 3 від 09.10.2024р.; консультативного висновку спеціаліста від 22.11.2024р. - діагноз простатит - на лікування не був надіслан та ступень простатиту не встановлена; консультативного висновку травматолога від 22.11.2024р.; консультативного висновку сурдолога від 22.11.2024р.; консультативного висновку № 878811 який не був прийняте до розгляду комісією для надання групи згідно мого стану; комп`ютерної томографії СКТ головного мозку та шиї.

В обгрунтування заявленого позову позивач зазначив, що він не згоден з рішенням експертної команди повсякденного функціонування особи, оскільки не був обстежений у повному обсязі, внаслідок чого позивачу не було встановлено групу інвалідності на підставі наявних хвороб, які не були оцінені, не зроблено УЗД судин шиї, не зроблено ЕЕГ спектроенцелографія, функціональна рентгенограма шийного відділу хребта, не був направлений до вертебролога, нейрохірурга, тобто дані обстеження було проігноровано комісією.

Позивач вважає, що прийняте рішення було ухвалено без врахування досліджень та медичної документації, зокрема, висновків спеціалістів та результатів досліджень.

Ухвалою суду від 24.04.2025р. відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін. Ухвалою суду від 20.06.2025р. у якості другого відповідача до участі в даній адміністративній справі залучено Експертну команду з оцінювання повсякденного функціонування особи при КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня". Ухвалою суду від 20.06.2025р. витребувано від Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи при КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня" оригінал або належним чином засвідчену копію протоколу розгляду справи в процедурі проведення оцінювання відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішення за наслідками якої оскаржується в цій справі.

Комунальне некомерційне підприємство Харківська обласна рада "Обласна клінічна лікарня" надало до суду відзив на адміністративний позов, згідно якого позовні вимоги не визнало та зазначило, що при очному проведенні оцінювання повсякденного стану здоров`я ОСОБА_1 був оглянутий та ретельно досліджені медичні документи: виписки історії хвороби, консультативні виписки, обстеження, які позивач також надає до адміністративного позову. Експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи було винесено рішення № 169/25/242Р, встановлено 20 відсотків втрати працездатності, поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК пов`язане із захистом Батьківщини.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З наданого до суду Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи 169/25/24/В вбачається, що позивач ОСОБА_1 був оглянутий експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи, якою було винесено рішення № 169/25/242Р, згідно з яким встановлено 20 процентів втрати працездатності, поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК пов`язане із захистом Батьківщини.

Оцінювання повсякденного стану здоров`я особи проводилось на підставі паперових документів за направленням на медико-соціальну експертну комісію від 28.11.2024р.

На виконання ухвали суду про витребування доказів до суду надано Протокол розгляду експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи № 169/25/3718/П, з якого вбачається оформлення процедури оцінювання.

Відповідно до довідки військо-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №2» КМР від 22.07.2024 № 1500 мінно-вибухова травма позивача, отримана 07.08.2024р., згідно наказу МОЗ від 04.07.2007 № 370, яка відноситься до легкого ступеню, травма Так пов`язана з проходженням військової служби . Так само, згідно довідки військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «МІСЬКА ПОЛІКЛІНІКА №24» ХМР від 28.10.2024 №84, мінно-вибухова травма позивача 07.08.2024, згідно наказу МОЗ від 04.07.2007 № 370, яка відноситься до легкого ступеню, травма ТАК пов`язана з захистом Батьківщини.

З 01.01.2025 р. згідно пункту 2 постанови КМУ від 15 листопада 2024 року № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» затверджено, зокрема, Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та встановлено, що експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи і організовується в кластерних та надкластерних закладах охорони здоров`я відповідно до Положення про експертну команду з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.

Відповідно до пункту 17 Порядку визначено, що оцінювання проводиться за електронним направленням, що сформоване в електронній системі лікуючим лікарем з надання первинної медичної допомоги, лікуючим лікарем з надання спеціалізованої медичної допомоги після проведення необхідних діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності ознак, що відповідають критеріям направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи»; головою військово-лікарської, медичної (військово-лікарської), лікарсько-експертної комісії щодо осіб, в яких за результатами проходження військово-лікарської, лікарської експертизи виявлено ознаки, що відповідають критеріям направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338.

Згідно з пунктами 28 36 Порядку, розгляд справ здійснюється в порядку черговості на підставі електронної черги, яка формується електронною системою.

До дня розгляду справи члени експертної команди не мають доступу до справи в електронній системі. Особа, яку направили на проведення оцінювання, не має доступу до персонального складу експертної команди, яка проводитиме оцінювання.

Розгляд справи повинен бути проведений не пізніше 30 календарних днів з дня прийняття закладом охорони здоров`я електронного направлення до розгляду.

У разі проведення повторного оцінювання експертна команда може зробити запит на отримання справи медико-соціальної експертизи.

У разі необхідності проведення додаткового обстеження розгляд справи повинен бути проведений не пізніше 30 календарних днів після завершення такого обстеження.

У разі виявлення під час проведення оцінювання невідповідностей (описок, технічних або арифметичних помилок, невідповідностей наявним документам) в інформації, зазначеній у направленні на оцінювання відповідно до підпункту 1 пункту 20 цього Порядку, експертна команда зазначає про такі невідповідності в протоколі та приймає рішення на основі виправлених даних.

Рішення приймаються експертною командою в день розгляду справи, крім випадків необхідності проведення додаткового обстеження, неявки особи на проведення оцінювання або зміни складу експертної команди.

Головуючим у справі визначається лікар, чия спеціальність відповідає профілю справи. Головуючий у справі представляє особу, яка направлена на оцінювання, доповідає про наявні діагнози та стан здоров`я особи, медичні та інші документи цієї особи.

Головуючий у справі несе відповідальність за складення протоколу розгляду справи та формування проекту рішення експертної команди.

Під час розгляду справи члени експертної команди досліджують всі надані документи, а також відповідні медичні записи, що підтверджують стан здоров`я особи, щодо якої проводиться оцінювання, що містяться в електронній системі охорони здоров`я.

Якщо наявної інформації недостатньо для прийняття рішення щодо оцінювання, експертна команда має право направити особу на додаткове медичне обстеження. У такому разі головуючий у справі формує електронне направлення в електронній системі охорони здоров`я відповідно до Порядку ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого МОЗ.

Експертна команда проводить розгляд справи у визначеному складі. Відомості щодо результатів огляду і прийнятих рішень вносяться до протоколу розгляду. У разі організаційної потреби та технічної можливості окремі члени експертної команди (крім тих, що безпосередньо проводять огляд особи та/або спеціалізація яких безпосередньо стосується рішення, яке повинна прийняти експертна команда) можуть брати участь у розгляді дистанційно з використанням технічних засобів електронних комунікацій із забезпеченням дотримання лікарської таємниці, конфіденційності інформації про стан здоров`я особи та інших вимог законодавства щодо захисту персональних даних.

Рішення приймаються колегіально більшістю голосів членів експертної команди. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос головуючого у справі.

Розгляд справи фіксується у відповідному протоколі. Протокол розгляду підписується в електронній системі кожним членом експертної команди шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису користувача електронної системи відповідно до Закону України Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги.

Відповідно до п. 40 Положення, за результатами проведення оцінювання експертна команда приймає рішення щодо встановлення чи невстановлення (або визначення) відповідно до законодавства:

ступеня обмеження життєдіяльності особи;

потреби у продовженні тимчасової непрацездатності;

інвалідності, фіксації причин та часу її настання відповідно до документів, що це підтверджують;

ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);

наявності медичних показань на право одержання особою з інвалідністю або дитиною з інвалідністю, яка має порушення опорно-рухового апарату, автомобіля і протипоказання до керування ним, що визначаються відповідно до переліку медичних показань і протипоказань, затвердженого МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики;

потреби у постійному сторонньому догляді;

потреби в отриманні соціальної, психолого-педагогічної, професійної, трудової та/або фізкультурно-спортивної реабілітації;

обсягів та видів необхідних допоміжних засобів реабілітації та/або медичних виробів;

потреби в отриманні реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я та у разі визначення такої потреби головуючий формує електронне направлення для надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я відповідно до Порядку організації надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2021 р. № 1268 Питання організації реабілітації у сфері охорони здоров`я (Офіційний вісник України, 2021 р., № 97, ст. 6315);

ступеня стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений експертною командою у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого.

За однією причиною, встановленою військово-лікарською, медичною (військово-лікарською), лікарсько-експертною комісією, може встановлюватися інвалідність або ступінь втрати професійної працездатності.

Доводи позовної заяви в цій справі зведено до того, що при проведенні оцінки не було враховано всі медичні документи та висновки лікарів-спеціалістів. Відповідач стверджував про належне та ретельне дослідження медичних документів: виписок історії хвороби, консультативних виписок, обстежень, про що зазначалося у відзиві на позовну заяву.

Між тим, належних та допустимих доказів дослідження вказаних документів відповідачами до суду не надано. При цьому суд звертає увагу, що за приписами частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд зауважує, що позивач долучив до позовної заяви медичну документацію : результати досліджень, висновки спеціалістів, посилаючись на неврахування вказаної документації при ухвалення спірного рішення. Наявність цієї документації відповідачем не заперечується, проте, з огляду на наведене вище, урахування цих документів при ухваленні спірного рішення судовим розглядом не підтверджено, внаслідок чого доводи позовної заяви не спростовано.

Разом з тим, надання оцінки вказаним медичним документам лежить поза повноваженнями суду при розгляді справи, оскільки суд не володіє спеціальними знаннями у галузі медицини, а суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку про встановлення чи не встановлення особі інвалідності виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку лише в межах дотримання процедури прийняття його прийняття, що визначена законодавчо.

Таким чином, суд знаходить позовні вимоги частково обгрунтованими та доходить висновку про скасування оскаржуваного рішення як протиправного внаслідок порушення процедури його ухвалення.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання передати матеріали медико-експертної справи ОСОБА_1 за належністю до Центру оцінювання функціонального стану особи - ДУ УкрДержНДІМСПІ МОЗ України для розгляду з урахуванням усіх наявних обставин, питання щодо визнання чи невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю, суд вважає їх необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

При цьому суд враховує, що медичні документи ОСОБА_1 внесені в електронну систему Державного підприємства «Електронне здоров`я», що не потребує додаткового направлення медичних документів до Центру оцінювання функціонального стану особи. Крім того, Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 № 875-XІI передбачено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи МОЗ України. Відповідно до п. 57 наведеного вище Порядку, рішення експертних команд щодо результатів оцінювання можуть бути оскаржені особами, яким було проведено таке оцінювання (далі - скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або до адміністративного суду. Відповідно до п. 68 Порядку, за результатами розгляду скарги експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи приймає рішення про: підтвердження оскарженого рішення експертної команди; скасування оскарженого рішення експертної команди; формування нового рішення щодо результату оцінювання.

Суд ураховує, що позивач не звертався до відповідача Центру оцінювання функціонального стану особи, обравши оскарження рішення експертної команди КП ХОР «Обласна клінічна лікарня» безпосередньо до суду; Центр оцінювання функціонального стану особи не вчиняв дій або бездіяльності, не приймав на даний час управлінських рішень стосовно позивача, внаслідок чого прав останнього не порушив. Таким чином відсутні підстави до зобов`язання направляти матеріали медико-експертної справи ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи - ДУ УкрДержНДІМСПІ МОЗ України, оскільки суд самостійно виконує функцію контролю щодо оскаржуваного рішення замість передання цих повноважень зазначеному суб`єкту.

Також суд ураховує, що відповідно до наукового висновку Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13 квітня 2018 року, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким:

- дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни може, має право, за власної ініціативи, дбає, забезпечує, веде діяльність, встановлює, визначає, на свій розсуд. Однак наявність такого терміну в законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження: подібний термін є приводом для докладною аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним:

- при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів: принципів реалізації відповідної владної управлінської функції: принципів здійснення дискреційних повноважень: змісту публічного інтересу: положень власної компетенції: вказівок, викладених у інтерпретаційних актах: фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики: судової практики; процедурних вимог.

- критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність: публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується: зміст конституційних прав та свобод особи: якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Європейський суд також зазначає, що суд при прийнятті судового рішення повинен керуватися не тільки буквою закону, але й духом закону та здоровим глуздом. Тобто не повинно бути формального ставлення при виконанні процедур.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

При цьому, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних експертних команд, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це, з поміж іншого, вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки.

Підсумовуючи наведене, беручи до уваги положення частини 2 статті 9 КАС України, за якими суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, з метою належного захисту прав позивача, суд доходить висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, зобов`язавши відповідача Експертну команду з оцінювання повсякденного функціонування особи при КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня" повторно розглянути матеріали медико-експертної справи ОСОБА_1 з урахуванням усіх наявних обставин, з питання щодо визнання чи невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Суд вважає такий спосіб захисту належним і достатнім, таким, що забезпечує поновлення порушених прав з врахуванням встановлених нормативними актами процедур та наявності дискреційних повноважень з визначення оцінювання повсякденного функціонування особи.

При цьому суд бере до уваги, що частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015р. у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16 СМ, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12 ).

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, як наголошується ЄСПЛ у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, за наслідками розгляду справи, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення частково.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, підсумовуючи наведене вище, суд уважає, що ключові доводи та аргументи сторін отримали належну оцінку з урахуванням обставин справи, решта доводів висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково, вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати прийняте від 21.01.2025р. рішення експертної команди повсякденного функціонування особи - 169/25/242/Р, номер витягу 169/25/242/В Комунального Некомерційного Підприємства Харківської Обласної Ради Обласна Клінічна Лікарня про відмову у визнанні ОСОБА_1 особою з інвалідністю;

- зобов`язати експертну команду повсякденного функціонування особи при Комунальному некомерційному підприємстві Харківської Обласної Ради Обласна Клінічна Лікарня повторно розглянути питання щодо визнання чи невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю, з урахуванням: довідки отоларинголога/акуботравма гостранейросенсорна туговухість з двох сторін; виписка з медичної картки № 28656; копія електронного направлення - госпіталізація; консультаційного висновку спеціаліста - кардіолога висновку від 26.11.2024р. гіпертонічна хвороба 2 стадія, гіпертензивне серце, за захворювання по гіпертонії я не був надіслан на лікування, тиск постійно більш 180, з таким тиском не можливо далі проходити службу; - акт дослідження стану здоров`я № 1768 від 09.10.2024р. та акт № 5015 - консультаційного висновку спеціаліста уролога-діагноз простатит; консультаційного висновку спеціаліста невролога; копія довідки ВЛК від 28.10.2024р. № 1500 було вказано, що травма легкого ступня, станом на лютий 2025р. у мене є додаткові симптоми з якими я не можу подальше продовжувати службу /головна нудота, запаморочення, втрата свідомості, важке дихання/; копія довідки ВЛК від 28.10.2024р. про придатність до служби у військах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центра; виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 24П23267 від 12.08.2024р.; довідки про обставин поранення від.01.09.2024р. № 3707; результату гістологічного дослідження від 03.052024р.; копія форми 100 - висновку КТ-дослідження від 04.11.2024р.; висновку КТ-дослідження від 04.11.2024р.; виписки із мед карти ст. хворого № 28656; виписки КНП МКЛ № 27 від 18.10.2024р.; довідки ВЛК від 28.10.2024р. - політопна аритмія, ОСОБА_2 за даними хворобами я не був надісланий до необхідних спеціалістів - фізичні навантаження нести не можу за станом здоров`я; висновку дерматолога від 29.10.2024р.; картки обстеження та медичного огляду № 3 від 09.10.2024р.; консультативного висновку спеціаліста від 22.11.2024р. - діагноз простатит - на лікування не був надіслан та ступень простатиту не встановлена; консультативного висновку травматолога від 22.11.2024р.; консультативного висновку сурдолога від 22.11.2024р.; консультативного висновку № 878811 який не був прийняте до розгляду комісією для надання групи згідно мого стану; комп`ютерної томографії СКТ головного мозку та шиї.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров