Справа № 160/22699/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/22699/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/22699/24 (головуючий суддя першої інстанції - Кадникова Г.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області; Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В

Позивач 20.08.2024 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області; ГУ ПФУ в Закарпатській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо відмови у призначенні йому по пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту відповідно до п.8 ч.2 статті 114 Закону України № 1058;

- скасувати рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області про відмову в призначенні пенсії від 02.08.2024 №02;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 статті 114 Закону України №1058 з моменту звернення, а саме з 26.07.2024, зарахувавши періоди роботи до пільгового стажу відповідно до п.8 ч.2 статті 114 Закону України № 1058:

- з 02.10.1987 по 09.12.1988 - робота учнем водія тролейбуса та водієм тролейбуса на підприємстві Дніпропетровське трамвайно-тролейбусне управління «Тролейбусне депо №2»;

- з 06.01.1989 по 27.04.1989 - робота водієм тролейбуса на підприємстві Дніпропетровське трамвайно-тролейбусне управління «Тролейбусне депо №2»;

- з 01.04.2024 по 15.07.2024 - водієм тролейбусу в Комунальному підприємстві «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради Депо №2.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №02 від 02.08.2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 26.07.2024 та вирішити питання щодо зарахування періодів роботи з 02.10.1987 по 09.12.1988; з 06.01.1989 по 27.04.1989; з 01.04.2024 по 15.07.2024 до його пільгового стажу, з урахуванням висновків суду та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ГУ ПФУ в Закарпатській області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням процесуального права. Апелянт вказує, що подана позивачем заява про призначення пенсії розглянута відповідачем за принципом екстериторіальності, жодних протиправних дій відносно позивача пенсійний орган не вчиняв. Зазначає, що пільговий стаж роботи позивача становить 05 років 03 місяці 10 днів, що є меншим за визначений законом - не менше 12 років 6 місяців. До пільгового стажу позивача зараховано всі періоді, згідно наданих документів та прийнято рішення про відмову в призначення пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Право позивача на зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи належним чином не підтверджено.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу ГУ ПФУ в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 26.05.2025 року по 09.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. та суддя-член колегії Білак С.В. перебували у відпустці. У період з 26.05.2025 року по 13.06.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці. У період з 24.06.2025 року по 27.06.2025 року та з 25.07.2025 року по 29.07.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.07.2024 року звернувся до пенсійного органу із заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області від 02.08.2024 року №02 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зазначено, що страховий стаж становить 36 років 08 місяців 10 днів, пільговий стаж 5 років 3 місяці 10 днів. До страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи та у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу відсутнє право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.36).

Не погодившись з діями пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач оскаржив такі дії та рішення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, а відповідачем при прийнятті спірного рішення застосування норм п.«з» Закону №1788-ХІІ (в редакції від 09.12.2012) з урахуванням Рішення №1-р/2020 взагалі не розглядалось. Суд зазначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідними записами в трудовій книжці позивача підтверджено пільговий стаж роботи, а тому спірні періоди підлягають зарахуванню відповідачем до пільгового стажу позивача.

Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, а суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам та на свій розсуд розраховувати пенсію позивача. Суд першої інстанції зобов`язати визначений суб`єкт призначення зарахувати до пільгового стажу позивача зазначені періоди роботи з урахуванням висновків суду, в порядку ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, повторно розглянувши заяву від 26.07.2024 року.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною першою статті 114 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу:

для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини другої цієї статті.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.

Частиною 5 ст.114 Закону №1058-IV передбачено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Статтею 62 Закону №1788 та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Водночас, пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 12.10.1987 року ОСОБА_1 у спірні періоди:

- 02.10.1987 прийнятий на курси учнем водія тролейбусів;

- 31.03.1988 переведений водієм тролейбусу 3 класу;

- 06.01.1989 переведений водієм тролейбусу 3 класу;

- 28.04.1989 переведений на ділянку заготовки і планових ремонтів слюсарем по ремонту рухомого складу 3 розряду;

- 28.12.2018 прийнято водієм тролейбусу 3 класу. (а.с.21-25)

Крім того, позивачем надано довідку №10 від 15.07.2023 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно якої ОСОБА_1 працював повний робочий день з 28.12.2018 (наказ №141-к від 26.12.2018) по теперішній час за професією водій тролейбуса 1 класу та виконував пасажирській перевезення міського електротранспорту, що передбачено п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.30).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Вказана позиція відповідачем в апеляційній скарзі не спростована.

При цьому, дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Відтак, у даній справі дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані лише до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як до органу, рішення якого визнається судом протиправним і скасовується.

Позивач, як громадянин України, за умови підтвердження страхового стажу та відомостей про отриманий дохід наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладених обставин в їх сукупності апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що ГУ ПФУ в Закарпатській області, як визначений суб`єкт призначення пенсії, належить зобов`язати зарахувати до пільгового стажу позивача зазначені періоди роботи з урахуванням висновків суду, в порядку ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України та повторно розглянути заяву позивач від 26.07.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому в цій частині рішення суду апеляційним судом не перевіряється.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/22699/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/22699/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко