Справа № 480/10290/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 р. Справа № 480/10290/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою на Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2025, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено по справі № 480/10290/24

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі також - відповідач ГУПФУ в Запорізькій області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просила:

1) визнати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 14.11.2024 за №49 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пп.2 п.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку - неправомірним та скасувати його,

2) зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №2 період навчання позивача за фахом в Шосткинському професійно-технічному училищі №13, з 01.09.1987 по 21.06.1990,

3) зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №2 період роботи позивача на заводі ВАТ АК «Свема» з 02.07.1990 по 11.09.1990 на посаді «апаратник поливник фотоемульсій відділення поливу світлочутливих емульсій виробництва синтезу емульсій і поливу кінофотоплівок (хімічне виробництво)» та з 23.12.1991 по 21.08.2000 на посаді «ливарник пластмас відділення виготовлення пластмасових виробів виробництва відеокасет (хімічне виробництво)»,

4) зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 від 08.11.2024 року у відповідності до п. "б" ч. 1 cm. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення з урахуванням зарахованих періодів навчання та роботи до пільгового Списку №2.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 року по справі № 480/10290/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.11.2024 №49 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 з 08.11.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", зарахувавши до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 період навчання в Професійно-технічному училищі №13 м.Шостка Сумської області за спеціальністю "Апаратник виробництва поливу" з 01.09.1987 до 21.06.1990 та періоди роботи з 02.07.1990 до 11.09.1990 апаратником-поливальником фотоемульсій відділення поливу світлочутливих емульсій виробництва синтезу емульсій і поливу кінофотоплівок та з 23.12.1991 до 21.08.2000 ливарником пластмас 5 відділення виготовлення пластмасових виробів виробництва відеокасет виробництва аудіо- відеокасет на Шосткинському виробничому об`єднанні "Свема" (у подальшому - Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Свема»).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1211грн.20коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у зв`язку з чим просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі № 480/10290/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд І інстанції помилково вважає, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.Судом І інстанції не враховано, що основним Законом, що регулює питання пенсійного забезпечення громадян, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- VI (далі Закон №1058-VI), а не Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ). Щодо незарахування періодів роботи з 02.07.1990 по 11.09.1990, з 23.12.1991 по 21.08.2000. Суд І інстанції зазначає, що «Жодних записів саме про зміну дати народження у трудову книжку позивача не вносилося. Лише згодом дописано (але не змінено) рік народження.» Однак при цьому суд І інстанції не застосовує належним чином норми Інструкції №58, Інструкції №162 та помилково відхиляє доводи відповідача, що на титульній сторінці трудової книжки не зазначено запис про документ, відповідно до якого дописано дату народження. Отже, трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції №58, Інструкції №162. Відповідно, відсутні підстави для зарахування оспорюваних періодів роботи згідно трудової книжки. Періоди роботи позивача з 02.07.1990 по 11.09.1990 згідно долученої пільгової довідки від 22.10.2024 №24/110 та з 23.12.1991 по 21.08.2000 згідно долученої пільгової довідки від 22.10.2024 №24/110-1 не можуть бути зараховані до страхового та пільгового стажу, оскільки за ці періоди у довідках не значаться накази про прийняття та звільнення з роботи. Щодо незарахування періоду навчання до пільгового стажу, то судом І інстанції не враховано, що пільговий стаж позивача за Списком No2 відсутній. Як зазначено вище, оспорювані періоди роботи не можуть бути зараховані до страхового та пільгового стажу. Отже, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу за Списком No2 періоду навчання за фахом в Шосткинському професійно-технічному училищі No13, з 01.09.1987р. по 21.06.1990р. Відповідач вважає протиправним зобов`язання його судом І інстанції призначити ОСОБА_1 з 08.11.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком No2 із зарахуванням періодів навчання та роботи до пільгового стажу, оскільки згідно чинного законодавства функції по призначенню, перерахунку і виплаті пенсій покладені саме на Пенсійний Фонд України, який здійснює свої повноваження через створенні в установленому порядку територіальні управління.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи ( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у них доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ( у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 після досягнення 52 років, звернулася через вебпортал ПФУ із заявою від 08.11.2024 про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

З урахуванням принципу екстериторіальності, заява позивача була опрацьована ГУ ПФУ в Запорізькій області, рішенням якого від 14.11.2024 №49 (а.с.10) відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за піком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи та у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, передбаченого чинним законодавством.

У рішенні вказано, що за результатом розгляду доданих до заяви документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 22.06.1990 оскільки запис на титульній сторінці трудової книжки про дописування дати народження здійснено з порушенням п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України. Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, в якому зазначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, де однією рискою закреслюється колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові лані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства та печаткою (на титульній сторінці не значиться запис про документ відповідно якого дописано дату народження).

Частково періоди роботи враховано за даними персоніфікованого обліку.

Не враховано періоди роботи з 02.07.1990 по 11.09.1990 згідно долученої пільгової довідки від 22.10.2024 №24/110 та з 23.12.1991 по 21.08.2000 згідно долученої пільгової довідки від 22.10.2024 №24/110-1, оскільки за ці періоди у вищезазначених довідках не значаться накази на прийняття та звільнення з роботи.

Пільговий стаж особи за СП №2 не значиться.

До пільгового стажу не зараховано період з 02.07.1990 по 11.09.1990, з 02.07.1990 по 11.09.1990, згідно пільгових довідок від 22.10.2024 №24/110, від 22.10.2024 №24/110-1 відповідно, оскільки за ці періоди у вищезазначених довідках не значаться накази на прийняття та звільнення з роботи.

Згідно долучених до справи документів страховий стаж особи становить 30 років 01 місяць 16 днів.

Згідно із ст. 74, 75 Закону України «Про адміністративну процедуру» рішення набирає чинності з дня доведення його до відома особи, яка звернулась за призначенням пенсії.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовну заяву виходив з того, що позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про не зарахування стажу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина. Суд звертає увагу, що записи в трудовій книжці позивача щодо спірних періодів роботи та навчання не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст, та виконані акуратно, чорнилом, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано. Окремо суд зазначає щодо пільгових періодів роботи з 02.07.1990 по 11.09.1990 та з 23.12.1991 по 21.08.2000. Відсутність в довідках інформації щодо наказів про прийняття позивача на роботу та звільнення не може бути підставою для неврахування пільгового стажу, оскільки всі необхідні дані, визначені пунктом 20 Порядку від 12.08.1993 №637, у довідках ВАТ «АК «Свема» від 22.10.2024 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вказано. Відтак, підстав не приймати такі довідки з метою підтвердження права позивача на зарахування вказаних у ній періодах роботи для призначення пенсії на пільгових умовах у відповідача не було. Таким чином, доданими до заяви про призначення пенсії документами підтверджено пільгових характер роботи позивача за Списком №2 у період роботи з 02.07.1990 до 11.09.1990 апаратником-поливальником фотоемульсій відділення поливу світлочутливих емульсій виробництва синтезу емульсій і поливу кінофотоплівок та у період роботи з 23.12.1991 до 21.08.2000 ливарником пластмас 5 відділення виготовлення пластмасових виробів виробництва відеокасет виробництва аудіо- відеокасет на Шосткинському виробничому об`єднанні "Свема" (у подальшому - Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Свема»), у зв`язку з чим позивач має право на зарахування таких періодів до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Щодо врахування періоду навчання до пільгового стажу позивача, суд вказує наступне. Так, згідно записів трудової книжки позивача та довідки Державного навчального закладу "Шосткинський центр професійно-технічної освіти від 30.06.2022 №86, позивач закінчила навчання 21.06.1990, а до роботи за спеціальністю приступила вже 02.07.1990, тобто, перерва між днем закінчення навчання позивача та днем зарахування на роботу не перевищує трьох місяців. При цьому, судом встановлено, що період роботи з 02.07.1990 по 11.09.1990 після навчання підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2. На підставі вищевикладеного та з урахуванням вищезазначених положень чинного законодавства України, суд визнає, що час навчання позивача в Професійно-технічному училищі №13 м.Шостка Сумської області за спеціальністю "Апаратник виробництва поливу" з 01.09.1987 по 21.06.1990 також підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VІІІ (далі - Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Статтею 13 Закону № 1788-ХІІ було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній після внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Крім того, Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII, яким Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV доповнено розділом XIV-І "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".

Згідно з частиною 1 статті 114 Розділу XIV-І Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 114 Розділу XIV-VIII Закону №1058-IV (в редакції Закону №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається: 2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Вказана норма є ідентичною за змістом пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції Закону №213-VIII щодо підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах.

23 січня 2020 року Конституційний Суд України ухвалив рішення №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII.

Так, пунктом 1 резолютивної частини вищевказаного рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини цього рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для жінок у 50 років, тоді як другий у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 (в якій сформовано правові висновки щодо застосування положень статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення після 23.01.2020) зробила висновок про те, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Відтак, колегія суддів вважає, що відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж роботи понад 25 років, у тому числі на роботах за списком № 2 - понад 10 років у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Щодо незарахування періодів роботи з 02.07.1990 по 11.09.1990, з 23.12.1991 по 21.08.2000 у зв`язку з тим, що на титульній сторінці трудової книжки відсутній запис про документ, на підставі якого було внесено відомості щодо дати народження.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Отже, з аналізу наведених норм слідує, що трудова книжка, в якій містяться всі необхідні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Отже, позивач не може нести відповідальність за правильність оформлення трудової книжки роботодавцем та на нього не можуть бути покладені негативні наслідки недотримання роботодавцем вимог щодо правильності заповнення трудової книжки та виправлення помилок у ній.

З огляду на викладене, позивач не може нести відповідальність за те, що на титульній сторінці трудової книжки відсутній запис про документ, на підставі якого було внесено відомості щодо дати народження.

Відповідно, недоліки в оформленні титульної сторінки трудової книжки не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи до страхового стажу чи інших правових наслідків, пов`язаних із підтвердженням трудового стажу. Виправлення таких недоліків є обов`язком роботодавця або його правонаступника, і не може бути поставлено в провину працівникові.

Крім того, судом встановлено, що з наявної у матеріалах копії трудової книжки позивача встановлено, що дата народження позивача відповідає її паспортним даним. Жодних записів саме про зміну дати народження у трудову книжку позивача не вносилося. Лише згодом дописано (але не змінено) рік народження.

Тому даний довід відповідача, як підстава для відмови у зарахуванні до пільгового стажу роботи є необґрунтованим.

Щодо посилання на те, що періоди роботи позивача з 02.07.1990 по 11.09.1990 згідно долученої пільгової довідки від 22.10.2024 №24/110 та з 23.12.1991 по 21.08.2000 згідно долученої пільгової довідки від 22.10.2024 №24/110-1 не можуть бути зараховані до страхового та пільгового стажу, оскільки за ці періоди у довідках не значаться накази про прийняття та звільнення з роботи.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 18 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Системний аналіз викладених вище правових норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 25.04.2019 у справі №593/283/17.

Судом згідно записів у трудовій книжки позивача серії НОМЕР_2 (а.с.11-13, 46зворот-50) встановлено, що у спірні періоди позивач:

- з 02.07.1990 до 11.09.1990 працювала апаратником-поливальником фотоемульсій по 4-му розряду відділення поливу світлочуттєвих емульсій виробництва синтезу емульсій і поливу кінофотоплівок (наказ №3/467 від 02.03.1990) та звільнена у зв`язку із переведенням до МК ЛКСМУ у зв`язку із обранням секретарем комітету комсомолу (наказ №9/1517 від 12.09.1990) - записи №№2,3;

- з 23.12.1991 розпочала трудову діяльність в Шоскинському виробничому об`єднанні "Свема" на посаді ливарника пластмас по 5 розряду відділення виготовлення пластмасових виробів виробництва відеокасет в порядку переведення (наказ №12/1837 від 10.12.1991) - запис №6;

- 21.01.1994 працювала ливарник пластмас по 5 розряду відділення виготовлення пластмасових виробів виробництва відеокасет, пільговий пенсійний список №2, розділ X, підрозділ А, пункт 1 (Наказ №28 від 21.01.1994) - запис №7;

- 15.07.1996 з метою удосконалення структури виробництва переведено ливарником пластмас 5 розряду дільниці виготовлення пластмасових виробів відділення відеокасет виробництва аудіо- відео касет виготовлення пластмасових виробів виробництва відеокасет, (повний робочий день, пільговий пенсійний список №2. розділ X. підрозділ А, пункт 1 (наказ №471 від 12.07.1996), пільговий пенсійний список підтверджується наказом №273 від 01.07.1999 - запис №8,

- 21.08.2000 звільнена за власним бажанням ст.38 КЗпП України (Наказ №8/434 від 23.08.2000р.) - запис №9.

Таким чином, трудова книжка позивача містить усі необхідні відомості щодо характеру виконуваної роботи та умов праці, які підтверджують зайнятість на роботах, що включені до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці. Така зайнятість дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, доданими до заяви документами, зокрема довідками ВАТ «АК «Свема» від 22.10.2024, підтверджено наявність відповідного стажу роботи у випадках, коли в трудовій книжці відсутні ті чи інші записи. Відсутність у зазначених довідках інформації щодо наказів про прийняття на роботу або звільнення не може бути підставою для відмови у зарахуванні пільгового стажу, оскільки в них містяться всі необхідні дані, передбачені пунктом 20 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Отже, позивач документально підтвердила пільговий характер своєї роботи за Списком №2 у періоди: з 02.07.1990 до 11.09.1990 та з 23.12.1991 до 21.08.2000

У зв`язку з цим позивач має право на зарахування вказаних періодів до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2.

Щодо незарахування періоду навчання до пільгового стажу.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Також період військової служби зараховується до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому період навчання може бути зарахований до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільговій основі і прирівнюється до роботи, яка слідувала після навчання, за умови того, що після закінчення відповідного навчального закладу особо влаштовується на роботу саме за набутою професією.

Так, згідно з записами у трудовій книжці позивача та довідкою Державного навчального закладу "Шосткинський центр професійно-технічної освіти" від 30.06.2022 №86, позивач завершила навчання 21.06.1990, а вже 02.07.1990 приступила до роботи за спеціальністю «апаратник-поливальник фотоемульсій», що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці. Таким чином, перерва між днем закінчення навчання та днем працевлаштування становила менше трьох місяців, що відповідає вимогам частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту».

Судом також встановлено, що період роботи з 02.07.1990 по 11.09.1990 після завершення навчання підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача відповідно до Списку №2.

Отже, враховуючи викладене та на підставі чинного законодавства, суд дійшов висновку, що період навчання позивача у Професійно-технічному училищі №13 м. Шостка Сумської області за спеціальністю «Апаратник виробництва поливу» з 01.09.1987 по 21.06.1990 також підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2, оскільки після завершення навчання позивач невідкладно була працевлаштована за здобутою професією на роботу з особливо шкідливими умовами праці.

Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Оскільки відповідач, з урахуванням висновків суду, викладених у цій справі ще не приймав рішення, не зарахував позивачу деякі періоди до пільгового стажу за Списком № 2, тому необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08.11.2024 року у відповідності до п. "б" ч. 1 cm. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення з урахуванням зарахованих періодів навчання та роботи до пільгового Списку №2. Тому, зобов`язання судом першої інстанції призначити ОСОБА_1 з 08.11.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" є передчасними та протиправними.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі № 480/10290/24 - змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини викласти в наступній редакції:

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2024 року у відповідності до пункту "б" статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", зарахувавши до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 період навчання в Професійно-технічному училищі №13 м.Шостка Сумської області за спеціальністю "Апаратник виробництва поливу" з 01.09.1987 до 21.06.1990 та періоди роботи з 02.07.1990 до 11.09.1990 апаратником-поливальником фотоемульсій відділення поливу світлочутливих емульсій виробництва синтезу емульсій і поливу кінофотоплівок та з 23.12.1991 до 21.08.2000 ливарником пластмас 5 відділення виготовлення пластмасових виробів виробництва відеокасет виробництва аудіо- відеокасет на Шосткинському виробничому об`єднанні "Свема" (у подальшому - Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Свема»).

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 року по справі №480/10290/24 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова Я.М. Макаренко