Справа № 826/19270/16
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Житомир справа № 826/19270/16

категорія 111030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоград» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

установив:

У грудні 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоград» (далі позивач, ТОВ «Автоград») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі відповідач) про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24 листопада 2016 року №.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно прийняв рішення про застосування до нього фінансових санкцій, оскільки ним помилково зазначений в платіжних дорученнях в графі «призначення платежу» невірний код ЄДРПОУ позивача, саме тому вважає, що ним виконано обов`язок зі сплати єдиного внеску, та відповідно застосування до нього штрафу та пені є неправомірним.

Ухвалою суду від 24 лютого 2017 року позов прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

25 травня 2017 року протокольною ухвалою суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 10 жовтня 2017 року № 6604 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2017 року визначено суддю Катющенка В.П. для розгляду справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зауважує, що у разі сплати єдиного внеску на невідповідні рахунки до платників єдиного внеску застосовується фінансові санкції, відповідно до норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон України № 2464-VI).

26 грудня 2017 року протокольною ухвалою суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Зазначена справа надійшла до Житомирського окружного адміністративного суду у порядку, визначеному статтею 29 Кодексу адміністративного судочинства України, та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Житомирського окружного адміністративного суду для розгляду справи визначено головуючим суддею по справі Окис Т.О.

Ухвалою суду від 14 березня 2025 року справу прийнято до провадження, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, замінено відповідача на його правонаступника Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (далі ГУ ДПС у м. Києві) та запропоновано сторонам протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання цієї ухвали, подати суду з доказами направленні іншій стороні у справі, додаткові пояснення по суті спору.

Ухвалою суду від 11 червня 2025 року справу призначено до судового розгляду на 17 липня 2025 року.

24 червня 2025 року ГУ ДПС у м. Києві подало відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що ним було правомірно застосовано штраф та нараховано пеню згідно рішення № від 24 листопада 2016 року на підставі виникнення у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску за період з 22 жовтня 2013 року по 25 лютого 2014 року у зв`язку із порушення термінів сплати єдиного внеску та погашення заборгованості у порядку календарної черговості її виникнення.

30 червня 2025 року позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначає, що ТОВ «Автоград» своєчасно та в повному обсязі здійснило оплату ЄСВ за період вересень грудень 2013 року, що також підтверджується платіжними дорученнями № 2579 та №2581 від 10 жовтня 2013 року, № 5115 та №2791 від 04 листопада 2013 року, № 2864 від 08 листопада 2013 року, № 2969 та №28976 від 18 листопада 2013 року. Платником є ТОВ «Автоград», у платіжних дорученнях вказаний вид податку, сума, період та код платника ТОВ «Автоград» і лише в призначені платежу помилково вказаний код ЄДРПОУ іншого товариства.

У судовому засіданні 17 липня 2025 року представник позивача наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

За результатами заслуховування пояснень представників сторін суд дійшов висновку про необхідність витребування у ГУ ДПС у м. Києві витягу з інтегрованої картки платника податків, код ЄДРПОУ якого зазначений у платіжних дорученнях, згідно яких, за твердженнями позивача, проведено оплату його грошових зобов`язань по ЄСВ.

На підставі положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на надходження клопотання представників сторін 17 липня 2025 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження, яка внесена до журналу судового засідання.

На виконання вимог ухвали суду 23 липня 2025 року ГУ ДПС у м. Києві долучило до матеріалів справи інтегровані картки ТОВ «Автопасаж» () з ЄСВ за період з 2013 року по 2016 рік.

Розглядаючи спір по суті, суд, на підставі наявних у справі доказів, установив, що відповідач відповідно до частини 10 та пункту 2, пункту 6 частини 11 статті 25 Закону України №2464-VI прийняв рішення від 24 листопада 2016 року № про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 20% від суми своєчасно не сплачених коштів і на підставі частини 13 статті 25 Закону України №2464-VI на суму недоїмки нарахована пеня з розрахунку 0,1 % від суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Уважаючи таке рішення протиправними, ТОВ «Автоград» звернулося з відповідним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ (далі Закон України № 2464-VІ)

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 названого Закону, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі враховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 7 статті 9 Закону України № 2464-VІ встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону України № 2464-VІ, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, врахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону України № 2464-VІ передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Згідно з частиною 11 статті 9 Закону України № 2464-VІ, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно із законом.

Відповідно до частини 11 статті 25 Закону № 2464-VІ орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за неперерахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Статтею 45 Бюджетного кодексу України визначено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 лютого 2016 року № 54, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 березня 2016 року за № 330/28460 (далі Положення), у відповідності до пункту 1 розділу II якого (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) ДФС та її територіальні органи відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування» (далі рахунок 3719) для зарахування та розподілу страхових коштів.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України № 2464-VI для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

За змістом пунктів 1 3 розділу III Положення страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім`я територіальних органів ДФС в управліннях (відділеннях) Казначейства й на кінець операційного дня перераховуються Головними управліннями Казначейства на відповідні рахунки 3719 головних управлінь ДФС з подальшим перерахуванням на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я ДФС в Казначействі.

Страхові кошти, акумульовані на рахунках 3719 ДФС, об 11 год. 00 хв. наступного операційного дня розподіляються автоматично за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до визначених Законом пропорцій (у відсотках) та перераховуються за призначенням на рахунки, відкриті в Казначействі за балансовим рахунком 3717 «Рахунки державних позабюджетних фондів» на ім`я фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Як визначено пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону України № 2464-VI, днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Окрім цього пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-III визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Як слідує з матеріалів справи позивачем сплачено єдиний соціальний внесок відповідно до платіжного доручення №2864 від 08 листопада 2013 року у сумі 108621,05 грн, платіжного доручення №2579 від 10 жовтня 2013 року у сумі 105946,70 грн, платіжного доручення №2581 від 10 жовтня 2013 року у сумі 135,93 грн, платіжного доручення №5115 від 04 листопада 2013 року у сумі 18,54 грн, платіжного доручення №2791 від 04 листопада 2013 року у сумі 307,68 грн, платіжного доручення №2969 від 18 листопада 2013 року у сумі 1695,55 грн, платіжного доручення №2976 від 18 листопада 2013 року у сумі 660,35 грн.

При цьому у призначенні платежу в названих платіжних дорученнях, зокрема, указано наступну інформацію «*;101;38180092;Сплата єдиного внеску …».

Отже, під час формування платіжного доручення неправильно зазначено код ЄДРПОУ ТОВ «Автоград», а саме: « 38180092» замість правильного « 30374040».

При цьому, судом досліджено інтегровану карту платника податку ТОВ «Автопасаж» (), відповідно до якої дійсно сплачені позивачем суми були зараховані на його рахунок.

Окрім цього, вказані суми єдиного внеску були сплачені вчасно і в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що сплачені суми єдиного внеску зараховуються на єдиний казначейський рахунок, суд уважає, що помилка в рядку «призначення платежу», не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату суми узгодженого грошового зобов`язання, а відтак і для застосування штрафних санкцій.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що допущена помилка у частині зазначення коду ЄДРПОУ у призначенні платежу не свідчить про несплату необхідної суми єдиного соціального внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому у будь-якому разі підлягали перерахуванню на відповідні рахунки, відкриті на ім`я ДФС в казначействі.

Таким чином, суд уважає, що допущення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску у строк, встановлений Законом України № 2464-VI, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності саме за несплату або несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.

Аналогічна правова позиція наведена Верховних Судом у постановах від 24 жовтня 2018 року у справі № 760/6097/16-а та від 14 листопада 2018 року у справі № 805/3665/16-а.

З аналізу встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним і скасування рішення відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24 листопада 2016 року №.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Ураховуючи те, що відповідачем не дотримано зазначених критеріїв при винесенні оскаржуваного рішення, таке не може вважатись правомірним.

Відповідно до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ураховуючи зазначене, сума сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоград» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24 листопада 2016 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоград» сплачений судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

12.08.25