Справа № 160/12018/25
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
28.04.2025 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами з 02.06.2025, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 04.07.2025 продовжено строк розгляду справи на 30 днів.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою Республіки Філіппіни.
19.12.2022 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою-анкетою №105133003 про отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні.
22.12.2022 Головним управлінням державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на підставі заяви-анкети №105133003 від 19.12.2022 та на підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства №4757 від 22.11.2022, що наданий Державною службою зайнятості Дніпропетровським обласним центром зайнятості, ОСОБА_1 видано посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 від 22.12.2022, терміном дії до 22.11.2024.
У посвідці на тимчасове проживання № НОМЕР_1 вказана підстава видачі - 04/04, що означає «працевлаштування».
Таким чином, позивач прибула в Україну з метою працевлаштування.
06.11.2024 до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надійшов запит від УДМС у Вінницькій області щодо підтвердження законності перебування на території України з метою подальшого укладання шлюбу громадянки Республіки Філіппіни ОСОБА_1 .
Для надання відповіді на отриманий запит ГУ ДМС України в Дніпропетровській області направило запит до Дніпропетровського обласного центру зайнятості щодо підтвердження чинності дозволу на застосування праці у відношенні громадянки Республіки Філіппіни ОСОБА_1
Судом встановлено, що 28.11.2024 Головним управлінням Державної міграційної служби в Дніпропетровській області прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 на підставі пп.6-1 п.63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 №322.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України від 18.01.2001 № 2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-III).
Пунктом 1 статті 2 Закону № 2235 визначено, що законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №3773, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Згідно із ч.3 ст.3 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
За визначенням статті 1 Закону №3773, посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Статтею четвертою вказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України та підстави для видачі посвідки на тимчасове проживання, які також визначаються відповідно до ст. 5 вказаного Закону.
Так, за змістом ч. 15 ст. 4 Закону №3773, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.
При цьому, документами, що засвідчують законність перебування іноземця, особи без громадянства на території України, можуть бути посвідка на постійне проживання та посвідка на тимчасове проживання.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5-1 Закону №3773, строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить: у випадку, визначеному ч. 4 ст. 4 цього Закону, - строк дії дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, якщо інше не встановлено законом чи міжнародним договором України.
Отже, посвідка на тимчасове проживання для іноземця, який прибув в Україну для працевлаштування видається на строк дії дозволу на застосування праці такого іноземця.
Тобто, законодавець здійснив прив`язку строку дії посвідки на тимчасове проживання іноземця, який прибув в Україну для працевлаштування до строку дії дозволу на працевлаштування.
Постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання.
Посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні (пункт 1 Порядку №322).
У пункті 63 Порядку №322 передбачено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:
1) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;
2) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи;
3) коли іноземця або особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі;
4) коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;
5) коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну;
6) отримання особою паспорта громадянина України (тимчасового посвідчення громадянина України), посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, якій надано додатковий захист;
6-1) якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій - сімнадцятій статті 5 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся;
6-2) отримання від іноземця або особи без громадянства заяви про скасування виданої посвідки;
7) в інших випадках, передбачених законом.
Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування (пункт 64 Порядку № 322).

Відповідно до пункту 77 Порядку №322, рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянці Республіки Філіппіни ОСОБА_1 №4381 від 28.11.2024 прийнято на підставі підпункту 6-1 пункту 63 Порядку №322.

Згідно із п.п. 2 п. 63 Порядку №322, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, зокрема, у разі отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи.

Відповідно до пп. 64 Порядку, рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Так, оскаржуване рішення прийняте відповідно до пп. 6-1 п. 63 Порядку №322 з підстав скасування дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства №4757 від 22.11.2022, тобто документу, зазначеного у ч. 4 ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який подавався для оформлення посвідки, про що свідчить лист від 25.11.2024, згідно зі змістом якого Дніпропетровський обласний центр зайнятості повідомив управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про те, що станом на 22.11.2024 роботодавець за продовженням дозволу не звертався і відповідний термін його дії сплив.

Повноваження територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції щодо скасування дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства передбачені статтею 42-10 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VІ, відповідно до змісту якої передбачено, що територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, має право на скасування виданих дозволів на застосування праці іноземців та осіб без громадянства.

Отже, у зв`язку із скасуванням дозволу на застосування праці громадянки Республіки Філіппіни ОСОБА_1 правові підстави для перебування такої на території України припинились.

Суд звертає увагу, що саме з листа Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 25.11.2024, відповідачем встановлено обставини, які відповідно до положень пп.6-1 п.63 Порядку №322 є підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 від 22.12.2022.

При цьому, правомірність дій Дніпропетровського обласного центру зайнятості щодо скасування дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства №4757 від 22.11.2022, виданого позивачу, не є предметом розгляду цієї справи.

Посилання позивача на перебування у цивільному шлюбі та бажання його зареєструвати у цьому випадку суд вважає безпідставним.

Також, суд критично оцінює посилання позивача на введення воєнного стану та продовження строку дії посвідок, відповідно до постанови КМУ №1202 «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану».

Таким чином, рішення ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 28.11.2024 №4381 прийнято на підставі, в межах повноважень та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, у зв`язку з чим підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для вирішення питання стосовно повернення судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства Українидатою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77,94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. В. Липинського, буд. 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець