Справа № 528/683/21
Суддя: Вітківський М. О.
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Гребінківський районний суд Полтавської області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 528/683/21
У Х В А Л А

Іменем України

13.08.2025 м. Гребінка

13 серпня 2025 року суддя Гребінківського районного суду Полтавської області Вітківський М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа,-

в с т а н о в и в:

04 серпня 2025 року заявник ОСОБА_1 звернувсь до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаною заявою, якою просить суд: Видати дублікат виконавчого листа у справі № 528/683/21 на виконання рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 07.09.2021 року, яке набрало законної сили, щодо стягнення на мою користь 454,00 грн судового збору з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. Просить надати дублікат виконавчого листа в електронній формі через систему «Електронний суд».

Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.08.2025 року заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа залишено без руху, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження сплати судового збору за видачу дублікату виконавчого листа. Встановлено строк для виправлення недоліків, вказаних в ухвалі, тривалістю 7 днів з дня отримання даної ухвали.

07.08.2025 року заявником ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подано уточнену заяву про видачу дубліката виконавчого документу, у якій він вказує, що виконавчий лист (№ 528/683/21) було втрачено не з його вини, а внаслідок того, що під час бойових дій у місті Ірпінь Київської області в березні 2022 року квартира, в якій він зберігався, була зруйнована. Документ знищено внаслідок форс-мажорних обставин, пов`язаних із збройною агресією РФ проти України. Вважає необґрунтованим стягнення з нього судового збору за видачу дубліката, оскільки втрата документа сталася внаслідок обставин, що не залежать від його волі.

Таким чином, станом на 13.08.2025 року, у встановлений строк заявником не усунуто недоліків, вказаних в ухвалі від 05.08.2025 року, судовий збір не сплачено.

Пільги щодо сплати судового збору, а також підстави звільнення від сплати судового збору визначено у статтях 5, 8 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», у даному випадку відсутні підстави для звільнення заявника від сплати судового збору за подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Крім того, відповідно до приєднаного до заяви повідомлення з «Дії» про пошкоджене або втрачене нерухоме майно № 22-04--01 від 07.04.2022 року, будинок, у якому знаходиться квартира заявника, пошкоджено частково (придатно до експлуатації) вибито вікна внаслідок уламків вибуху, пошкоджено фасад будинку, що не підтверджує твердження ОСОБА_1 про те, що під час бойових дій у місті Ірпінь Київської області в березні 2022 року квартира, в якій зберігався виконавчий лист, була зруйнована.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Як передбачено вимогами ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотриманням вимог Конвенції залишається за Судом («Голдер проти Сполученого Королівства» і «Z та інші проти Сполученого Королівства», рішення суду, цитовані вище, так само; та, mutatis mutandis, «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland), рішення від 9 жовтня 1979 року).

Так, зокрема, законодавець у статті 8 Закону «Про судовий збір» закріпив норму відповідно до якої, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою: відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі; зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Таким чином, держава визначилась із засобом, який може використовуватись для доступу до суду шляхом подачі позову без оплати його судовим збором.

Разом з цим, підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Визначальним чинником, який дає підстави для застосування статті 8 законодавець пов`язав із поняттям «майнового стану сторони».

Заявником не надано суду доказів, які б, відповідно до чинного законодавства, були підставою для звільнення його від сплати судового збору.

Згідно ч. 6 ст. 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

З огляду на викладене, враховуючи неврегулюваність питання щодо повернення заяви про видачу дубліката виконавчого листа, беручи до уваги приписи частини 6 статті 7 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність застосування у даному випадку положень статті 169 КАС України для повернення заяви, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

У зв`язку з наведеним, повернення заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, заявник має право повторного звернення до суду із заявою.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що заявником ОСОБА_1 не виконані у визначений строк вимоги відповідно до ухвали суду від 05.08.2025 року, заяву про видачу дубліката виконавчого листа слід вважати неподаною і повернути заявнику.

Керуючись ст.ст.169 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М. О. Вітківський