Справа № 500/4051/25
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4051/25

13 серпня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992 з 17.10.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992, за період з 10.05.2024 по 16.10.2024, із донарахуванням до розміру пенсії 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 10.05.2024 по 31.05.2025.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та до жовтня 2024 року отримувала пенсію за віком. З 17.10.2024 позивачці призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб за сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, позивачка зазначає, що пенсія має бути призначена з 10.05.2024, тобто з дня, що настає за днем смерті годувальника, а не з 17.10.2024. На звернення позивачки щодо призначення пенсії з 10.05.2024 та здійснення перерахунку пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило, що підстави для перерахунку пенсії відсутні, а також про те, що пенсія по втраті годувальника призначена позивачці з моменту отримання документів з ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 08.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

08.08.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник відповідача просить відмовити задоволенні позовних вимог, вказує, що позивачці з 22.08.2011 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 17.10.2024 від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов пакет документів ОСОБА_1 на призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, тому пенсія ОСОБА_1 призначена з вказаної дати.

Позивачкою у травні 2025 було надано посвідчення серії НОМЕР_1 видане Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради від 01.05.2025 для підтвердження відповідного статусу, отримання пільг, встановлених законодавством України для сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.

Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачці було встановлено підвищення на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та здійснено перерахунок з 01.06.2025. В результаті розмір пенсії з 01.06.2025 склав 15128,86 грн. Нараховано доплату пенсії в сумі 590,25 грн за травень 2025 року. Тому, на переконання представника відповідача, безпідставним є вимога про виплату пенсії за період з 10.05.2024 по 31.05.2025, із донарахуванням до розміру пенсії 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Суд зазначає, що розгляд даної справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та до жовтня 2024 року отримувала пенсію за віком.

Позивачка є особою з інвалідністю II групи інвалідності, загальне захворювання по зору, довічно, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК №720062 від 21.12.2023.

В позовній заяві позивачка вказує, що протягом останніх років вона проживала разом із своїм сином ОСОБА_2 та фактично перебувала на його утриманні.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер, внаслідок отриманого поранення під час виконання бойового завдання по відбиттю агресії російської федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.05.2024 та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 25.06.2024.

Як слідує із матеріалів справи, з 17.10.2024 позивачці призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб за померлого сина ОСОБА_2 .

Позивачка вважаючи, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника має бути призначена з 10.05.2024, з дня, що настає за днем смерті годувальника, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою у якій просила здійснити перерахунок пенсії за період з 10.05.2024 по 16.10.2024 та призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 10.05.2024.

Листом від 10.06.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило позивачку, що 17.10.2024 від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов пакет документів на призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тому пенсія призначена з вказаної дати. Також вказано, що підстави для проведення перерахунку відсутні.

Окрім цього, в позовній заяві позивачка вказує, що відповідач всупереч положенням статті 15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не здійснював доплату до пенсії в розмірі 25 % прожиткового мінімуму з моменту призначення пенсії по втраті годувальника з 10.05.2024 до 31.05.2025, що призвело до порушення її прав.

Позивачка вважаючи, що має право на отримання пенсії в разі втрати годувальника, починаючи із дня смерті годувальника, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058-IV встановлено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема в частині першій зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині 2 статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з частиною 2 статті 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Частиною 3 статті 36 Закону №1058-IV визначено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 3 частини 1статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Водночас умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України визначаються Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Статтею 1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Згідно зі статтею 11 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Положеннями статті 30 Закону №2262-ХІІ визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Суд зазначає, що у даній справі відповідачем не заперечується право позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону №2262-XII.

Спірним питанням є лише дата, з якої така пенсія повинна бути призначена.

Про строки призначення пенсій, визначених Законом №2262-ХІІ, йдеться у статті 50 цього Закону.

Так, відповідно до частини 2 статті 50 Закону №2262-ХІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються членам сімей осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.

Відтак згаданою нормою встановлено, що батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262-ХІІ, така пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

На виконання вимог Закону №2262-ХІІ прийнято Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року № 3-1 (далі - Порядок №3-1).

Цей Порядок регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року №1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян".

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Порядку №3-1 заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника подається членом сім`ї військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію згідно із Законом, якому на дату смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважений орган (структурний підрозділ силової структури, визначений пунктом 1 цього розділу). У такому самому порядку подається заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника членом сім`ї померлого годувальника, який має право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника.

Заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку), припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії (додаток 2до цього Порядку)), заява про працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби) (додаток 3до цього Порядку), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4до цього Порядку), заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 5до цього Порядку), заява про виплату допомоги на поховання (додаток 6до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.

Відтак слід констатувати, що особливості призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV та відповідно до Закону № 2262-ХІІ є відмінними.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин не застосовуються приписи пункту 3 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV, згідно з якими пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника, оскільки спеціальною нормою в даному випадку є приписи частини 2 статті 50 Закону №2262-ХІІ, якими передбачено, що пенсія у разі втрати годувальника, призначена відповідно до Закону №2262-ХІІ, призначається з дня звернення за пенсією.

Матеріалами справи підтверджується, що син позивачки - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом з тим, документи для призначення пенсії від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшли до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 17.10.2024 і саме з цієї дати їй призначено пенсію у разі втрати годувальника.

Водночас позивачка наполягає на тому, що набула право на призначення пенсії у разі втрати годувальника з дня смерті годувальника, проте такі доводи суд оцінює критично, адже пенсія у разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262-ХІІ призначається з дня звернення за пенсією, тобто з 17.10.2024 (дати надходження документів для призначення пенсії від ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що узгоджується із приписами частини 2 статті 50 цього ж Закону.

Таким чином, суд приходить висновку про відсутність протиправності у діях відповідача, оскільки Законом №2262-ХІІ прямо передбачено, що призначення пенсії у разі втрати годувальника відбувається із дня звернення за пенсією.

Аналогічних висновків дійшов Восьмий апеляційний адміністративний суд у справі №380/8926/24 (постанова від 23.01.2025), Другий апеляційний адміністративний суд у справі №520/33289/24 (постанова від 24.04.2025).

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про виплату підвищення до пенсії у розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 10.05.2024 по 31.05.2025, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10, статті 10-1 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 2025 року становить 2361 грн. Тобто доплата до пенсії становить 590,25 грн.

Як слідує із матеріалів справи 01.05.2025 Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради позивачці видано посвідчення серії НОМЕР_1 про підтвердження відповідного статусу, отримання пільг, встановлених законодавством України для сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України (пункт 5 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».)

Статтею 18 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» визначено, що документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється чинність цього Закону є Е-посвідчення ветерана та посвідчення ветерана які мають однакову юридичну силу та використовуються на території України для підтвердження відповідного статусу, отримання пільг, гарантій та компенсацій.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12 травня 1994 року (далі - Положення №302), посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Враховуючи, що відповідне посвідчення (серії НОМЕР_1 ) позивачці видано Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради 01.05.2025, право на отримання пільг передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» позивачка набула з 01.05.2025.

Судом встановлено, що Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснено перерахунок пенсії позивачки з 01.06.2025 та встановлено підвищення на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 590,25 грн. В результаті перерахунку розмір пенсії позивачки з 01.06.2025 склав 15128,86 грн, що підтверджується протоколом перерахунку пенсії.

Крім того, за травень 2025 року позивачці також нараховано доплату пенсії в сумі 590,25 грн, що підтверджується витягом з автоматизованої системи розрахунку пенсії станом на 06.05.2025.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, щодо донарахуванням до розміру пенсії 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 10.05.2024 по 31.05.2025.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані позивачкою суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для відшкодування позивачці витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.