Справа № 520/11333/24
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 р. № 520/11333/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо непроведения з ОСОБА_1 своєчасного повного розрахунку при звільненні з військової служби у відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 05 січня 2024 року № 1-рс та виключення із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх видів забезпечення у відповідності до пункту 2 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 12 січня 2024 року № 11, а саме - невиплати у день виключення із списків особового складу грошової компенсації за невикористані за час проходження військової служби 30 днів щорічної відпустки за 2024 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які ОСОБА_1 мав право на день підписання наказу про виключення із списків особового складу;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані за час проходження військової служби ЗО днів щорічної відпустки за 2024 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які ОСОБА_1 мав право на день підписання наказу про виключення із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі пункту 2 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 12 січня 2024 року №11.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, протиправно непроведено своєчасного повного розрахунку при звільненні з військової служби у відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 05 січня 2024 року № 1-рс та виключення із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх видів забезпечення у відповідності до пункту 2 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 12 січня 2024 року № 11, а саме - невиплати у день виключення із списків особового складу грошової компенсації за невикористані за час проходження військової служби 30 днів щорічної відпустки за 2024 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які ОСОБА_1 мав право на день підписання наказу про виключення із списків особового складу.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням наявним у матеріалах справи.

Представник відповідача, на адресу суду, відзив на позовну заяву не надав.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя у період з 01.07.2024 по 29.07.2024 перебував у відпустці, у період з 07.10.2024 по 11.10.2024 перебував на навчанні, з 28.10.2024 по 05.11.2024, з 23.12.2024 по 15.01.2025, з 28.04.2025 по 02.05.2025, з 14.07.2025 по 28.07.2025 перебував у відпустці, 01.08.2025 перебував на навчанні та з 04.08.2025 по 05.08.2025 перебував у відпустці.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач з березня 2022 року проходив військову службу за мобілізацією в Збройних Силах України.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 05 січня 2024 року №1-рс, позивача звільнено з військової служби у відставку за підпунктом "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно пункту 2 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 12 січня 2024 року № 11, з 12 січня 2024 року позивача було виключено із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Центр), всіх видів забезпечення та було направлено для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Проте, при звільненні з військової служби у відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 05 січня 2024 року № 1-рс та виключення із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх видів забезпечення у відповідності до пункту 2 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 12 січня 2024 року № 11, відповідачем невиплачено у день виключення із списків особового складу грошової компенсації за невикористані за час проходження військової служби 30 днів щорічної відпустки за 2024 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які ОСОБА_1 мав право на день підписання наказу про виключення із списків особового складу.

Вважаючи вказані дії протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини першої статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба с державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частин першої-третьої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до норм пунктів 1-2 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються. Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року.

Абзацами другим, третім, шостим пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України Про відпустки.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, накази про звільнення яких підписано в минулому ропі. але не виключеним із списків військової частини, відпустки за період служби в поточному році не надаються.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова № 704) встановлено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони. Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Крім того, підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким Іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 1 Розділу XXIII Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно пунктів 2 та 6 Розділу XXIII Порядку № 260 грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до пункту 1 Розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно пунктів 7 та 8 Розділу XXIV Порядку № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям, накази про звільнення яких підписано минулого року, але не виключеним зі списків військової частини, в поточному році не надається.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що у зв`язку із підписанням наказу про звільнення позивача з військової служби у відставку за станом здоров`я в 2024 році (а саме - 05 січня 2024 року), позивач під час такого звільнення з військової служби мав право на виплату грошової компенсації за 30 не використаних за час проходження військової служби днів щорічної основної відпустки за 2024 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі, що не перевищує його місячного грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які ОСОБА_1 мав право на день підписання наказу про виключення його із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, виходячи зі змісту Наказу № 11, зазначені вище виплати позивачу під час виключення із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 виплачені не були.

Таким чином, під час фактичного розрахунку з позивачем при звільненні з військової служби у відставку за станом здоров`я, відповідачем у січні 2024 року, в порушення зазначених вище норм законодавства та нормативних правових актів, протиправно не було забезпечено проведення виплат всіх належних ОСОБА_1 сум грошового забезпечення.

При цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, допущено протиправну бездіяльність, як пасивну форму поведінки у спірних правовідносинах.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні передбачені частиною другою статті 6, статтею 8, частиною другою статті 19, статтями 22, 23, частиною першою статті 24, частиною першою статті 46, частиною першою статті 92 Конституції України, набуте у сфері соціального захисту громадян, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов`язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 6 КАС України.

Конституцією України визнаються права і свободи людини, їх гарантії і забезпечення головним обов`язком держави (стаття 3 Основного Закону).

Відповідно до частини другої статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім того, у відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Пічкур проти України (заява № 10441/06) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) встановив, що якщо у договірній державі с чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, зумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства (пункт 41).

Юридична природа соціальних виплат розглядається ЄСПЛ не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту законних очікувань (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.

У справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви № 68385/10 та № 71378/10) ЄСПЛ встановив, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання, якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (пункт 35).

У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі легітимні очікування та майнові права (рішення Європейської комісії з прав людини у справі Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland, заява 12742/87).

Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане "законне очікування" в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Наголошуючи на особливій важливості принципу "належного урядування" ЄСПЛ також зазначає, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава» а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу (справа "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, пункт 74).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо непроведения з ОСОБА_1 своєчасного повного розрахунку при звільненні з військової служби у відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 05 січня 2024 року № 1-рс та виключення із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх видів забезпечення у відповідності до пункту 2 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 12 січня 2024 року № 11, а саме - невиплати у день виключення із списків особового складу грошової компенсації за невикористані за час проходження військової служби 30 днів щорічної відпустки за 2024 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які ОСОБА_1 мав право на день підписання наказу про виключення із списків особового складу.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані за час проходження військової служби ЗО днів щорічної відпустки за 2024 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які ОСОБА_1 мав право на день підписання наказу про виключення із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі пункту 2 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 12 січня 2024 року №11.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов