Справа № 320/39666/25
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

08 серпня 2025 року м.Київ №320/39666/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в електронній формі у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання адміністративного позову,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" звернувся ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову, подану до подачі позовної заяви, у якій просить суд:

- зупинити дію рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 № 3466179 від 18.05.2025 у формі направлення позивача на медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби;

- заборонити відповідачам та іншим особам вчиняти усі можливі дії, спрямовані на реалізацію наслідків неявки позивача в строк, визначений у повістці № 3466197 від 18.05.2025, у тому числі: ІНФОРМАЦІЯ_2 заборонити складати протокол про адміністративне правопорушення та притягати позивача до відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210, ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а Департаменту патрульної поліції заборонити здійснювати адміністративне затримання.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що предметом позову є правомірність дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо перевірки в позивача військово-облікових документів, складення протоколу про адміністративне правопорушення №838 від 18.05.2025, направлення позивача на медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, законність прийнятого рішення у формі вказаного направлення №3466179 від 18.05.2025, дій щодо вручення позивачу повістки № 3466197 від 18.05.2025 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 9 годину 19.05.2025 та правомірність дій Департаменту патрульної поліції щодо адміністративного затримання, складення протоколу про адміністративного затримання та доставлення позивача до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач стверджує, що неприбуття громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці, може бути підставою для притягнення його відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210, ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про що попереджено позивача у повістці та листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1/1/3978 від 13.06.2025. Окрім того, відповідно до ст. 262 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210, ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, може бути затримана органами внутрішніх справ (Національною поліцією). Враховуючи можливість настання для позивача вказаних наслідків у будь-який момент, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду, захист та поновлення моїх порушених прав. Окрім того, позивач звертає увагу на те, що 18.05.2025 працівниками БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП позивача було безпідставно, з порушенням вимог ст.ст. 261, 262 КУпАП, затримано за те, що, він вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, сутність якого, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 838 від 18.05.2025, полягає в тому, що він не став на військовий облік за місцем проживання в семиденний строк, хоча на думку позивача він дане правопорушення не вчиняв, оскільки проживає в м. Борисполі Київської області та з 09.11.2017 стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Факт перебування позивача на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 працівникам поліції, на момент затримання, був відомий, оскільки позивачем було пред`явлено тимчасове посвідчення, видане 22.11.2017, у зв`язку з відсутністю бланків військових квитків, яке, відповідно до п. 12 ч. 2 розділу «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11.04.2024, є чинним та не потребує обов`язкової заміни у випадку (з підстав) затвердження органом державної влади нової форми військово-облікового документа. Отже, позивач стверджує, що його було затримано незаконно та про факт цього затримання працівниками Відповідача 2, у порушення п. 12 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не повідомлено Раду адвокатів Київської області, хоча в момент затримання позивач повідомив працівників поліції, що є адвокатом. У подальшому, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.06.2025 справу про адміністративне правопорушення, відносно позивача, закрито, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, що підтверджує факт позивача незаконного затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після незаконного затримання позивача та доставлення до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівником ІНФОРМАЦІЯ_1 вручено позивачу направлення на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією при КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» та повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 9 годину 19.05.2025 для проходження медичного огляду. Указані документи, як зазначає позивач, були отримано під примусом, оскільки без їх отримання позивачу було відмовлено у фізичній можливості покинути приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, ознаки протиправності дій відповідачів та порушення його прав, на думку позивача, є очевидними. Виходячи з викладеного, позивач просить вжити вказані заходи забезпечення позову.

Розглянувши вищевказану заяву про забезпечення позову, вивчивши надані докази на підтвердження поданої заяви, суд виходить з наступного.

За змістом частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини першої-другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 29.11.2022 у справі № 640/17821/21, від 06.12.2022 у справі № 140/8745/21.

У постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі № 640/15534/22 суд звернув увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує подану заяву, суд дійшов висновку, що доводи й аргументи сторони позивача не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України, адже мотиви заяви про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях, що відповідачем чи іншими компетентними органами можуть вчинятися дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації.

Водночас, суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, що ймовірно можуть бути порушені у майбутньому, а можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Сама ж лише незгода позивача із діями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Таким чином, наведені заявником обставини, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним заявником шляхом, оскільки матеріали заяви про забезпечення позову не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

З огляду на викладене, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов`язаності заходів до забезпечення позову з його предметом, суд вважає, що позивачем не наведено обґрунтованих підстав, що вказували б на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справ, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 241, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Копію ухвали направити/видати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лисенко В.І.