Справа № 620/6940/25
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року Чернігів Справа № 620/6940/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

представника позивача Коробейнікової О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_1 , в якому просить:

визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яни Мельниченко, виражені у винесенні постанови від 21.05.2025 про заміну сторони у виконавчому провадженні №72417216 з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» на Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС), та його бездіяльність щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №72417216;

скасувати постанову про заміну сторони виконавчого провадження №72417216, винесену 21.05.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельниченко Я. О.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях рішення суду у справі №620/8475/22 фактично виконано до винесення відділом ПВР постанови у ВП № 72417216 про заміну сторони виконавчого провадження. Зазначає, що постанова про заміну сторони виконавчого провадження винесена 21.05.2025. Тобто саме з цієї дати РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях набуває статусу учасника ВП № 72417216 та починається примусове виконання виконавчого листа № 620/8475/22, виданого 19.07.2023 Чернігівським окружним адміністративним судом. Втім, станом на день подання цієї позовної заяви головним державним виконавцем Відділу ПВР Я.О. Мельниченко не надано відповідь на лист РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях від 19.05.2025 № 31/33/17- 5049-2025, в якому зазначено про повне добровільне виконання рішення суду у справі № 620/8475/22, та не винесено постанову про закінчення ВП №72417216.

Суд ухвалою від 29.07.2025 прийняв позовну заяву та відкрив провадження у справі, призначивши справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання 04 серпня 2025 року о 15:00 год. В подальшому, оголошення повного тексту рішення суду відкладено на 12.08.2025.

На адресу суду від представника відповідача надійшли матеріали виконавчого провадження ВП № 72417216 та відзив на позов, в якому він у задоволенні позову просив відмовити та наголосив, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Жодних порушень норм чинного законодавства державним виконавцем не допущено, а тому підстави для скасування постанови відсутні. Щодо закриття виконавчого провадження вказав, що ним не винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 72417216, оскільки станом на 31.07.2025 не стягнуто виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій він звертає увагу, що суми виконавчого збору у розмірі 26 800,00 грн., витрати виконавчого провадження у розмірі 258,36 грн. та штрафи в розмірі 5100,00 грн. та 10 200,00 грн. накладалися саме на ДУ ТМО за невиконання рішення суду (в т.ч. без поважних причин) до заміни сторони у ВП №72417216. Тобто, саме бездіяльність ДУ ТМО слугували підставою для накладення штрафу і були додатковим стимулом для виконання саме ДУ ТМО рішення суду. Цьому відповідає і природа такого поняття як «штраф», підстави, ціль, призначення та специфіка його використання. Перекладання такого роду відповідальності на іншу особу нівелює ефективність застосування штрафу як стимулу для вчинення певних дій боржником та сприяє ухиленню винної особи від відповідальності. Також зазначив, що перекладення штрафних санкцій на правонаступника боржника свідчить про безпідставне притягнення до такого роду відповідальності невинуватої у невиконанні рішення суду особи, що є неприпустимим. РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях вважає, що доводи Відділу ПВР, викладені у відзиві на позовну заяву, є необгрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заявах по суті спору, та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У відзиві на позов розгляд справи просив провести без його участі.

Третя особа та його представник, у судовому засіданні 04.08.2025 проти позову заперечили та просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю та зазначили, що зі змістом виданої довідки не погоджуються. На оголошення рішення суду не з`явились.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі №620/8475/22, яке набрало законної сили 23.05.2023, зобов`язано Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області" підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2022 пенсії ОСОБА_1 .

На виконання зазначеного рішення суду Чернігівським окружним адміністративним судом 19.07.2023 видано виконавчий лист, який 02.08.2023 надійшов на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

У зв`язку з тим, що виконавчий документ відповідав вимогам, встановленим ст.4 Закону, а також враховуючи відсутність підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, 02.08.2023 на підставі заяви стягувача у виконавчому провадженні № 72417216 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

На виконання зазначеного рішення суду Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» була підготовлена довідка від 26.05.2023 №33/45-160, в якій відсутні будь-які дані щодо грошового забезпечення позивача, що було обґрунтовано тим, що норми Постанови №704 застосовуються лише до осіб з числа військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, які перебували на військовій службі та не можуть бути застосовані до осіб із числа колишніх міліціонерів, які були прирівняні до поліцейських.

Оскільки надана довідка не відповідала змісту резолютивної частини рішення суду у справі №620/8475/22, 23.08.2023 державним виконавцем складено акт та винесено постанову про накладення штрафу від 25.08.2023 ВП №72417216.

24.08.2023 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» в судовому порядку оскаржено постанову про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

Рішенням суду від 31.08.2023 у справі №620/12326/23 позов задоволено повністю та скасовано оскаржувані постанови від 02.08.2023.

У зв`язку з наведеним, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.09.2023, яку ОСОБА_1 оскаржив до суду (справа №620/13849/23). Рішенням суду від 04.10.2023 у справі №620/13849/23 у позові ОСОБА_1 відмовлено повністю.

В подальшому, як слідує з матеріалів виконавчого провадження, рішення суду у №620/12326/23 скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023 та прийнято рішення, яким у позові Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області" відмовлено.

Також, Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2023, скасовано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.10.2023 у справі №620/13849/23 та задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

У зв`язку з наведеним, державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження від 19.12.2023 ВП №72417216.

В подальшому, 06.02.2024 на адресу відповідача Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» подано заяву про закінчення виконавчого провадження з огляду на складення довідки від 26.05.2023 №33/45-160 на виконання рішення суду у справі №620/8475/22.

У відповідь на дану заяву та подальші звернення із заявами про закінчення виконавчого провадження, Відділом примусового виконання рішень на адресу Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» неодноразово направлялись листи з посиланням на рішення суду апеляційної інстанції у справах №620/12326/23 та №620/13849/23, якими констатоване невиконання боржником рішення суду у справі №620/8475/22.

Також, 12.03.2024 державним виконавцем складено акт, винесено постанову про накладення штрафу від 12.03.2024 ВП №72417216 у розмірі 10200 грн за невиконання рішення суду без поважних причин та направлено повідомлення за фактом вчинення злочину, передбаченого ст.382 Кримінального кодексу України.

Крім наведеного, ухвалою суду від 08.04.2024 у справі №620/8475/22 відмовлено у задоволенні заяви Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (залишена без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2024).

В подальшому, ухвалою суду від 30.09.2024 у справі №620/8475/22 відмолено у задоволенні заяви Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» про заміну сторони виконавчого провадження (залишена без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2025).

12.02.2025 у справі №620/8475/22 Чернігівським окружним адміністративним судом замінено боржника у виконавчому провадженні №72417216 з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» на Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) (бульвар Лесі Українки, будинок, 26, місто Київ, 01133, ). Зазначена ухвала залишена без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025 за результатами розгляду апеляційної скарги Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС).

На підставі ухвали суду від 12.02.2025, державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження від 21.05.2025 ВП №72417216.

21.05.2025 на адресу Відділу примусового виконання рішень від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) надійшло повідомлення від 19.05.2025 №31/33/17-5049-2025 про фактичне добровільне виконання рішення суду та про закриття виконавчого провадження разом з довідкою від 16.05.2025 №31/33/17-63 та доказами направлення її на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та ОСОБА_1 .

Станом на момент розгляду справи в суді, виконавче провадження ВП №72417216 не закрито.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не погоджується з прийнятою відповідачем постановою про заміну сторони виконавчого провадження та вважає, що оскільки рішення суду у справі №620/8475/22 виконано добровільно в повному обсязі, до проведення заміни сторони виконавчого провадження, є всі підстави для його закриття.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі також Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За правилами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Надаючи оцінку діям головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яни Мельниченко щодо винесення постанови від 21.05.2025 про заміну сторони у виконавчому провадженні № 72417216, суд зазначає, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження та до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Пунктом 12 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження.

Таким чином, оскільки постанова про заміну сторони виконавчого провадження від 21.05.2025 ВП №72417216 винесена державним виконавцем на підставі ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 у справі № 620/8475/22, що залишена без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025 за результатами розгляду апеляційної скарги Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) державний виконавець діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Жодних порушень норм чинного законодавства державним виконавцем при проведенні заміни сторони виконавчого провадження не допущено, а тому підстави для її скасування об`єктивно відсутні.

Що стосується бездіяльності відповідача щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 72417216, в контексті тверджень позивача про фактичне добровільне виконання рішення суду, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає наведеному у п.4 ч.1 ст.5 КАС України, згідно з якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо посилань позивача на порушення його прав, суд зазначає, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач наголошує, що суми виконавчого збору у розмірі 26 800,00 грн., витрати виконавчого провадження у розмірі 258,36 грн. та штрафи в розмірі 5100,00 грн. та 10 200,00 грн. накладалися саме на ДУ ТМО за невиконання рішення суду (в т.ч. без поважних причин) до заміни сторони у ВП № 72417216. Тобто, саме бездіяльність ДУ ТМО слугували підставою для накладення штрафу і були додатковим стимулом для виконання саме ДУ ТМО рішення суду. Цьому відповідає і природа такого поняття як «штраф», підстави, ціль, призначення та специфіка його використання. Перекладання такого роду відповідальності на іншу особу нівелює ефективність застосування штрафу як стимулу для вчинення певних дій боржником та сприяє ухиленню винної особи від відповідальності. Також зазначає, що перекладення штрафних санкцій на правонаступника боржника свідчить про безпідставне притягнення до такого роду відповідальності невинуватої у невиконанні рішення суду особи, що є неприпустимим. РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях вважає, що доводи Відділу ПВР, викладені у відзиві на позовну заяву, є необгрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства

Таким чином, порушення прав позивача полягає у настанні певних наслідків, спричинених стягненням з нього суми виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, які на момент звернення до суду не настали та не є предметом даного позову.

Крім того, варто звернути увагу, що винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є дискрецією державного виконавця. Це означає, що державний виконавець має право, але не зобов`язаний, виносити таку постанову, якщо для цього є підстави, передбачені законом.

При цьому, адміністративний суд не втручається у дискрецію, тобто вільний розсуд, суб`єкта владних повноважень, коли перевіряє його рішення, дії чи бездіяльність на відповідність закону. Суд не підміняє собою компетентні органи, а лише перевіряє, чи були дії суб`єкта владних повноважень здійснені на підставі, у межах повноважень, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо та пропорційно.

Крім того, суд звертає увагу, що в адміністративному судочинстві діє інститут судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, головна мета якого полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами. А тому, після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення. В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Враховуючи наведене, перевірка наявності підстав для закінчення виконавчого провадження в межах даної справи є неможливою, оскільки є фактом перебиранням судом на себе функцій державного виконавця та суду, який розглянув справу щодо рішення в якій здійснюється примусове виконання, та в свою чергу не відповідатиме основним засадам та завданням адміністративного судочинства.

Тобто, оскільки рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання, воно не може бути «виконаним» іншим судовим рішенням.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги що стосуються бездіяльності відповідача щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №72417216 є такими, що спрямовані на констатцію факту виконання іншого судового рішення, а отже задоволенню не підлягають.

За змістом частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Врахувавши вищевикладене в сукупності, перевіривши в межах доводів позовної заяви оскаржувані постанови відповідача на відповідність приписам частини 2 статті 2 КАС України, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) (бульв. Лесі Українки, 26,м. Київ,01133, ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, просп. Миру, 43, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14000, .

Третя особа - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 )

Повний текст рішення виготовлено 12 серпня 2025 року.

Суддя Л.О. Житняк