Справа № 240/14516/24
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/14516/24

категорія 102020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі - відповідач, ГУ НП України в м.Києві), третя особа - громадська організація "Проти придурків та ідіотів", у якому просить визнати відповідь Головного управління Національної поліції у місті Києві на його запит від 27.07.2024 "27.07.24 ДКС запит авто КОтМКУЛМГ", яка викладена в листі № від 01.08.2024 (320461) протиправною; зобов`язати Головне управління Національної поліції у місті Києві розглянути його запит від 27.07.2024 "27.07.24 ДКС запит авто КОтМКУЛМГ", згідно з нормами Закону України "Про доступ до публічної інформації".

У обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.07.2024 позивач спільно з громадською організацією "Проти придурків та ідіотів" звернувся до відповідача із вказаним вище запитом, у якому зробив примітку: Відповідно до статті 14 Закону України "Про державну статистику" та Указу Президента України від 11 лютого 2000 р. № 207/2000 "Про вдосконалення діяльності державних органів, роботи державних службовців та підвищення ефективності використання бюджетних коштів", Наказу Держкомстату України та МВС України від 27.12.2002 № 464/1343, з метою ліквідації дублювання обліку автомобільних транспортних засобів в органах державної статистики та Міністерства внутрішніх справ Начальникам Головних управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві та Київській області, управлінь МВС України в областях та місті Севастополі (далі - ГУМВС, УМВС), начальникам територіальних органів внутрішніх справ доручено забезпечити доведення до працівників підрозділів Державтоінспекції вимог наказу про затвердження форми державного статистичного спостереження № 4-ТЗ "Звіт про кількість та технічний стан автомобілів, автобусів, мототранспорту і причепів (напівпричепів)".

У відповідь листом № від 01.08.2024 повідомлено, що Головне управління Національної поліції у місті Києві не є володільцем та розпорядником запитуваної інформації.

Позивач, вважаючи, що вказана відмова суперечить нормам чинного законодавства, зокрема ч.3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в певних визначених випадках, в тому числі, якщо: він інформацією не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; не дотримано вимоги до запиту на інформацію, передбачені ч.5 ст. 19 цього Закону. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі. Наголосив, що наказ Держкомстату України та МВС України від 27.12.2002 №2 464/1343 визнано таким, що втратив чинність, на підставі наказу Державної служби статистики України та МВС України від 01 березня 2016 року №2 31/143, унаслідок чого покладення обов`язку на начальників ГУМВС, УМВС щодо ведення форми державного статистичного спостереження №2 4-ТЗ "Звіт про кількість та технічний стан автомобілів, автобусів, мототранспорту і причепів (напівпричепів) скасовано ще у 2016 році. Наполягає, що ГУНП у м. Києві не володіє інформацією стосовно належного розпорядника запитуваної інформації щодо ведення цього статистичного спостереження за 2021-2022 роки, у разі його проведення іншими державними органами. Зазначає, що Головне управління Національної поліції у м. Києві у межах спірних правовідносин діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачений нормативно-правовими актами та відповідь, яка надана листом ГУНП у м. Києві від 01.08.2024 № на запит позивача є такою, що не порушує вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а тому позов задоволенню не підлягає.

Від третьої особи жодних заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 спільно з громадською організацією "Проти придурків та ідіотів", відповідно до ст.ст. 34, 40 Конституції України, Закону України "Про звернення громадян", пп. 1 частини 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", звернулися до відповідача із запитом від 27.07.2024 "27.07.24 ДКС запит авто КОтМКУЛМГ", яка викладена в листі № від 01.08.2024 (320461) протиправною; зобов`язати Головне управління Національної поліції у місті Києві розглянути його запит від 27.07.2024 "27.07.24 ДКС запит авто КОтМКУЛМГ", згідно з нормами Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Листом № від 01.08.2024 позивачу повідомлено, що Головне управління Національної поліції у місті Києві не є володільцем та розпорядником запитуваної інформації.

Вважаючи таку відповідь на запит протиправною, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких приписів законодавства.

Положеннями статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес.

Стаття 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

Згідно статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Положеннями статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Частина 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що закон зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

В силу ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Суд встановив, що позивач звернувся до відповідача із запитом від 27.07.2024 «27.07.24 ДКС запит авто КОтМКУЛМГ», про надання копії державного статистичного спостереження № 4-ТЗ "Звіт про кількість та технічний стан автомобілів, автобусів, мототранспорту і причепів (напівпричепів)" Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства (м. Київ вул. Святошинська, 30), за 2021 та 2022 роки.

В запиті заявник зробив примітку: "Відповідно до статті 14 Закону України "Про державну статистику" та Указу Президента України від 11 лютого 2000 р. № 207/2000 "Про вдосконалення діяльності державних органів, роботи державних службовців та підвищення ефективності використання бюджетних коштів", Наказу Держкомстату України та МВС України від 27.12.2002 № 464/1343, з метою ліквідації дублювання обліку автомобільних транспортних засобів в органах державної статистики та Міністерства внутрішніх справ Начальникам Головних управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві та Київській області, управлінь МВС України в областях та місті Севастополі (далі - ГУМВС, УМВС), начальникам територіальних органів внутрішніх справ доручено забезпечити доведення до працівників підрозділів Державтоінспекції вимог наказу про затвердження форми державного статистичного спостереження № 4-ТЗ "Звіт про кількість та технічний стан автомобілів, автобусів, мототранспорту і причепів (напівпричепів)".

Тобто, за нормами статті 14 Закону України "Про державну статистику" та Указу Президента України від 11 лютого 2000 р. № 207/2000 "Про вдосконалення діяльності державних органів, роботи державних службовців та підвищення ефективності використання бюджетних коштів", Наказу Держкомстату України та МВС України від 27.12.2002 № 464/1343, начальник Головного управління МВС України в місті Києві, якому доручено забезпечити доведення до працівників підрозділів Державтоінспекції вимог наказу про затвердження форми державного статистичного спостереження № 4-ТЗ "Звіт про кількість та технічний стан автомобілів, автобусів, мототранспорту і причепів (напівпричепів)", являється якщо не володільцем то особою якій відомо про володільця запитуємої інформації.

На указаний запит позивачу надійшла відповідь № від 01.08.2024, у якій повідомлено, що Головне управління Національної поліції у м. Києві не є володільцем та розпорядником запитуваної інформації.

Оцінюючи вказану відповідь суд зазначає, що вона за своїм змістом є відмовою у наданні публічної інформації в силу п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI. Суд врахував, що відповідач, якому за характером діяльності має бути відомо, хто володіє запитуваною інформацією, у порушення ч. 3 ст. 22 Закону № 2939-VI не направив запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Суд зазначає, що надана відповідачами відповідь за своїм змістом порушує принцип належного урядування, оскільки відповідач, надавши відповідь № від 01.08.2024, не лише не надав запитувану інформацію, але й не сприяв позивачу у реалізації наданого йому статтею 34 Конституції України права на отримання інформації.

З урахуванням зазначеного, не виконання відповідачем вищевказаних вимог ст. 22 Закону № 2939-VI вказує, що допущена відповідачами бездіяльність щодо належного розгляду запиту позивача не відповідає вимогам ст. 2 КАС України.

Обираючи належний та ефективний спосіб відновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 27.07.2024 та надати відповідь за наслідками розгляду запиту з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 27.07.2024 "27.07.24 ДКС запит авто КОтМКУЛМГ" та надати відповідь за наслідками розгляду запиту з урахуванням висновків суду.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а матеріали справи не містять в собі доказів понесення сторонами судових витрат, з огляду на що відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у місті Києві (вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01001, ), третя особа - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів"( вул. Святкова, буд. 48, м. Коростишів, Житомирська обл., Житомирський р-н, 12504, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати відповідь Головного управління Національної поліції у місті Києві, яка викладена в листі № від 01.08.2024 (320461) на запит ОСОБА_1 від 27.07.2024 "27.07.24 ДКС запит авто КОтМКУЛМГ", протиправною.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у місті Києві повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 27.07.2024 "27.07.24 ДКС запит авто КОтМКУЛМГ" та надати відповідь за наслідками розгляду запиту з урахуванням висновків суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

12.08.25