Справа № 500/3518/25
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/3518/25

12 серпня 2025 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - ГУ ПФУ в м. Києві), в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06 травня 2025 року № о/р 76 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", яким відмовлено в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахування довідок АО "ДРСУ" про заробітну плату ОСОБА_1 №33, 34, 35, 36 від 30.12.2015 за період роботи з 01.09.1994 до 09.09.1994 на посаді водія в АОЗТ "Автокомбинат №29" (російська федерація), з 19.09.1994 до 30.11.2015 на посаді водія першої категорії в ГКП "Транспортник" (перейменовано на АО "ДРСУ") (російська федерація);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням довідок АО "ДРСУ" про заробітну плату ОСОБА_1 №33, 34, 35, 36 від 30.12.2015 за період роботи з 01.09.1994 до 09.09.1994 на посаді водія в АОЗТ "Автокомбинат №29" (російська федерація), з 19.09.1994 до 30.11.2015 на посаді водія першої категорії в ГКП "Транспортник" (перейменовано на АО "ДРСУ") (російська федерація), з 12 січня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 23.11.2016, як отримувач пенсії по інвалідності згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-VI.

Станом на 01.04.2023 страховий стаж позивача становить 40 років 04 місяці 17 днів, із них 21 рік 02 місяці 13 днів в російській федерації.

05.03.2024 позивач пред`явив до суду позов до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18.01.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у переході з пенсії по інвалідності на інший вид пенсії (за віком), згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період з 01.09.1994 до 09.09.1994 на посаді водія в АОЗТ "Автокомбинат №29" (російська федерація), з 19.09.1994 до 30.11.2015 на посаді водія першої категорії в ГКП "Транспортник" (перейменовано на АО "ДРСУ") (російська федерація), згідно з записами в трудовій книжці та довідки №33 від 30.12.2015 виданої АО "ДРСУ";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2024 про перехід з пенсії по інвалідності на інший вид пенсії згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, наданої судом та зарахованого йому стажу.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року позов задоволено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2025 у справі №500/1283/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області задоволено частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року в справі №500/1283/24 скасовано та прийнято постанову, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18.01.2024 о/р НОМЕР_1 , яким відмовлено ОСОБА_1 у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2024 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсії за віком, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.01.2024 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсії за віком, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи:

з 01.09.1994 р. до 09.09.1994 р. на посаді водія в АОЗТ "Автокомбинат №29" (Російська Федерація), згідно із довідкою №33 від 30.12.2015 виданою АО "ДРСУ",

з 19.09.1994 р. до 30.11.2015 р. на посаді водія першої категорії в ГКП "Транспортник" (перейменовано на АО "ДРСУ") (Російська Федерація), згідно з довідками №33, 34, 35, 36 від 30.12.2015 виданими АО "ДРСУ".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06 травня 2025 року № о/р НОМЕР_1 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 " відмовлено позивачу в переході з пенсії по інвалідності на інший вид пенсії згідно з Законом №1058-VI, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії. При цьому при обчисленні пенсії, встановлено, що страховий стаж згідно наданих документів та з урахуванням висновків суду, станом на 12.01.2024 становить 40 років 07 місяців 24 дня. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітної плати без врахування заробітної плати за періоди роботи на території російської федерації: 0,30353. Проведений обрахунок розміру пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки показав недоцільність такого розрахунку, оскільки розмір пенсії зменшується та становить 2760,00 грн.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його конституційні права на належне пенсійне забезпечення, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 16.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом не скористався та відзиву на позов у строк, встановлений судом не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд зазначає, що розгляд даної справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку перебування головуючого судді у відпустці, в порядку черговості.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позові, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 23.11.2016, як отримувач пенсії по інвалідності згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-VI. Станом на 01.04.2023 страховий стаж позивача становить 40 років 04 місяці 17 днів, із них 21 рік 02 місяці 13 днів в російській федерації.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2025 у справі №500/1283/24, якою, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.01.2024 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсії за віком, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи:

з 01.09.1994 р. до 09.09.1994 р. на посаді водія в АОЗТ "Автокомбинат №29" (Російська Федерація), згідно із довідкою №33 від 30.12.2015 виданою АО "ДРСУ",

з 19.09.1994 р. до 30.11.2015 р. на посаді водія першої категорії в ГКП "Транспортник" (перейменовано на АО "ДРСУ") (Російська Федерація), згідно з довідками №33, 34, 35, 36 від 30.12.2015 виданими АО "ДРСУ", Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 12.01.2024 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсії за віком, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06 травня 2025 року № о/р НОМЕР_1 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 " відмовлено позивачу в переході з пенсії по інвалідності на інший вид пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії.

Зі змісту спірного рішення видно, що при обчисленні страховий стаж згідно наданих документів та з урахуванням висновків суду станом на 12.01.2024 становить 40 років 07 місяців 24 дня. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітної плати без врахування заробітної плати за періоди роботи на території російської федерації: 0,30353. Проведений обрахунок розміру пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки показав недоцільність такого розрахунку, оскільки розмір пенсії зменшується та становить 2760,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (частина перша статті 10 Закону №1058-IV).

За положеннями частини третьої статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як слідує з матеріалів справи 12.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на інший вид пенсії (за віком) згідно з Законом №1058-IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 18 січня 2024 року №76, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону №1058-IV, що стало підставою для звернення до суду з позовом у справі №500/1283/24.

За результатами розгляду даної справи рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року в справі №500/1283/24 скасовано та прийнято постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18.01.2024 о/р НОМЕР_1 , яким відмовлено ОСОБА_1 у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2024 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсії за віком, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.01.2024 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсії за віком, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи:

з 01.09.1994 р. до 09.09.1994 р. на посаді водія в АОЗТ "Автокомбинат №29" (Російська Федерація), згідно із довідкою №33 від 30.12.2015 виданою АО "ДРСУ",

з 19.09.1994 р. до 30.11.2015 р. на посаді водія першої категорії в ГКП "Транспортник" (перейменовано на АО "ДРСУ") (Російська Федерація), згідно з довідками №33, 34, 35, 36 від 30.12.2015 виданими АО "ДРСУ".

При цьому судом враховано, що "Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав і громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійною забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави - учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захист) їхніх пенсійних прав.

Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої і з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувається трудова діяльність.

Крім того, частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою; у разі виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон №1058-ІV). для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв."

Суд встановив те, що позивач надав довідки №33, 34, 35, 36 від 30.12.2015 про період роботи позивача з 01.09.1994 р. до 09.09.1994 р. на посаді водія в АОЗТ "Автокомбинат №29" (російська федерація), з 19.09.1994 р. до 30.11.2015 р. на посаді водія першої категорії в ГКП "Транспортник" (перейменовано на АО "ДРСУ") (російська федерація) та отриману заробітну плату за цей період. У довідках зазначено, що із нарахованих сум заробітної плати сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду російської федерації.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2025 у справі №500/1283/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 12.01.2024 №146 з урахуванням висновків суду.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06 травня 2025 року № о/р 76 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 " відмовлено позивачу в переході з пенсії по інвалідності на інший вид пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії.

Зазначено, що на час призначення пенсії по інвалідності гр. ОСОБА_1 (23.11.2016р.) діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода), відповідно до якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюється за нормами законодавства держави, на території якої вони проживають.

Згідно статті 6 Угоди, для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності Угодою.

Зарахування до страхового стажу з 1 січня 2004 року періодів роботи на території держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, у тому числі періодів роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, здійснювалось за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність.

З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах визначених Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При обчисленні страховий стаж згідно наданих документів та з урахуванням висновків суду, станом на 12.01.2024 становить 40 років 07 місяців 24 дня. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітної плати без врахування заробітної плати за періоди роботи на території російської федерації: 0,30353. Проведений обрахунок розміру пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки показав недоцільність такого розрахунку, оскільки розмір пенсії зменшується та становить 2760,00 грн.

Відповідно абзацу першого частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно абзаців четвертого, п`ятого частини першої статті 40 Закону №1058-IV для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Частиною другою статті 43 Закону №1058-IV передбачено, що для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший визначений розділом 2 Порядку №22-1.

Відповідно до абзаців першого та другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам..

Згідно із абзацами першим та другим пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 64 Закону №1058-IV встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати;

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що органи Пенсійного фонду України здійснюють призначення та перерахунок пенсії саме на підставі тих документів, які надані заявником до органу, що здійснює призначає пенсію та вимагають всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Слід звернути увагу на те, що згідно зі статтею 19 Закону України "Про міжнародні договори України" від 29 червня 2004 року №1906-IV чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

За приписами частин першої, другої статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, та двосторонніми угодами в цій галузі (стаття 7 Угоди).

На час роботи позивача в РФ (з 01.09.1994 по 30.11.2015), Україна була учасником цієї угоди та вийшла з неї з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328, відтак норми Угоди застосовуються до спірних правовідносин, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.

Стаття 1 Угоди закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно частини другої статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди.

Згідно з частиною третьою статті 6 Угоди обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Статтею 11 Угоди передбачено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 1995 року №290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Зазначені норми Угод зобов`язують визнавати трудовий стаж, набутий на території колишнього Союзу РСР та держав учасниць цієї Угоди.

Водночас, суд зазначає, що в силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, зі змісту наведеного слід зробити висновок, що обчислення чи перерахунок пенсії проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується як при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди, так і при проведенні її перерахунку.

До того ж, вказаний період роботи позивача підтверджений в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06 травня 2025 року № о/р 76 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", яким відмовлено в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахування довідок АО "ДРСУ" про заробітну плату ОСОБА_1 №33, 34, 35, 36 від 30.12.2015 за період роботи з 01.09.1994 до 09.09.1994 на посаді водія в АОЗТ "Автокомбинат №29" (російська федерація), з 19.09.1994 до 30.11.2015 на посаді водія першої категорії в ГКП "Транспортник" (перейменовано на АО "ДРСУ") (російська федерація) є протиправним та підлягає скасуванню.

Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також з метою належного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення, є необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням довідок АО "ДРСУ" про заробітну плату ОСОБА_1 №33, 34, 35, 36 від 30.12.2015 за період роботи з 01.09.1994 до 09.09.1994 на посаді водія в АОЗТ "Автокомбинат №29" (російська федерація), з 19.09.1994 до 30.11.2015 на посаді водія першої категорії в ГКП "Транспортник" (перейменовано на АО "ДРСУ") (російська федерація), з 12 січня 2024 року.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимим доказами правомірність прийняття оскаржуваного рішення від 06.05.2025 № о/р 76 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ".

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставин у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

У відповідності до частини першої статті 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06 травня 2025 року № о/р НОМЕР_1 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", яким відмовлено в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахування довідок АО "ДРСУ" про заробітну плату ОСОБА_1 №33, 34, 35, 36 від 30.12.2015 за період роботи з 01.09.1994 до 09.09.1994 на посаді водія в АОЗТ "Автокомбинат №29" (російська федерація), з 19.09.1994 до 30.11.2015 на посаді водія першої категорії в ГКП "Транспортник" (перейменовано на АО "ДРСУ") (російська федерація).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням довідок АО "ДРСУ" про заробітну плату ОСОБА_1 №33, 34, 35, 36 від 30.12.2015 за період роботи з 01.09.1994 до 09.09.1994 на посаді водія в АОЗТ "Автокомбинат №29" (російська федерація), з 19.09.1994 до 30.11.2015 на посаді водія першої категорії в ГКП "Транспортник" (перейменовано на АО "ДРСУ") (російська федерація), з 12 січня 2024 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 12 серпня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.