Справа № 160/30876/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/30876/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року в адміністративній справі №160/30876/24 (головуючий суддя першої інстанції - Прудник С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області; Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В

Позивач 19.11.2024 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області; ГУ ПФУ в Сумській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не зарахування йому до страхового стажу період роботи в рф з 01.01.1992 року по 21.10.2000 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області включити до його страхового стажу період роботи в рф з 01.01.1992 року по 21.10.2000 року та призначити пенсію за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області подати у місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання постанови суду відповідно до статті 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в російській федерації з 01.01.1992 року по 21.10.2000 року є протиправними та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення №27 від 28.08.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначені пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в російській федерації згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.05.1979 з 01.01.1992 року по 21.10.2000 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з не повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт вказує, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Вказує, що вік позивача на дату звернення становить 62 роки 11 місяців 04 дні, а страховий стаж, згідно наданих документів становить 15 років 03 місяці 09 днів. Відповідачем зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи в росії згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.05.1979 з 01.01.1992 по 21.10.2000, оскільки з 1 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. З 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружність Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому періоди роботи на території російської федерації зараховуються до страхового стажу по 31.12.1991.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.01.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 28.01.2022 року №27 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки страховий стаж останнього становить 22 років 07 місяців 29 днів. Та вказано, що дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату - 17.09.2024 року.

20.08.2024 року позивач повторно звернувся із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно принципу екстериторіальності заяву та документи позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та прийнято рішення №27 від 28.08.2024 року про відмову у призначені пенсії за віком.

Вказане рішення №27 від 28.08.2024 року ГУ ПФУ в Сумській області мотивоване тим, що до страхового стажу не зараховано період роботи в росії згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.05.1979 з 01.01.1992 по 21.10.2000, оскільки з 1 січня 2023 року рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. За наявними документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058 заявник набуде після досягнення 65 років, тобто 17.09.2026 року. За умови надання додаткових документів право на пенсію буде переглянуто (а.с.14-15, 108).

Не погодившись з такими діями пенсійного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі по тексту - Закон №1058).

У розумінні абз.22 статті 1 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною четвертою вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року від 20 до 30 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду його роботи з 01.01.1992 року по 21.10.2000 року на території рф згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.05.1979 року, оскільки з 01 січня 2023 року рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що частиною першою статті 4 Закону №1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Частинами другої, третьої статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає врахуванню при визначенні розміру пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

У спірному рішенні про відмову в призначенні пенсії пенсійний орган зазначив, що з 01.01.2023 року рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 визначено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року.

Колегія суддів звертає увагу, що всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що Україною у зв`язку з військовою агресією рф припинено співробітництво та обмін поштою з рф.

До того ж, Постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 не має зворотньої сили та не може розповсюджуватись на період праці позивача з 01.01.1992 року по 21.10.2000 року на території рф.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо того, що рішення №27 від 28.08.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначені пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в рф згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.05.1979 з 01.01.1992 року по 21.10.2000 року.

З огляду на викладене вище, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, а також те, що пенсійним органом не обраховувався стаж позивача з урахуванням спірного періоду, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача від 20.08.2024 року про призначення пенсії за віком.

Апеляційний суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не переглядається.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року в адміністративній справі №160/30876/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року в адміністративній справі №160/30876/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко