Справа № 240/730/25
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/730/25

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - ГУ ПФУ в Київській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 16.07.2024 № 97 про відмову в призначенні (перерахунку) ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу», статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи з 28.08.1986 по 05.07.1994, з 12.01.2006 по 01.05.2016 та призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі 60 відсотків від заробітку, відповідно до довідки виданої Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження України № 82/14 від 21.05.2024 та довідки виданої Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження України № 81/14 від 21.05.2024, відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу», статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 723-ХІІ «Про державну службу», починаючи з 29.05.2024.

У обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Київській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV. Досягнувши 62-річного віку, позивач 29.05.2024 звернувся до ГУ ПФУ в Київській області із заявою про перехід на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", проте отримав спірне рішення ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову у здійсненні такого переходу, яке мотивоване відсутністю стажу на відповідних посадах станом на 01.05.2016. Позивач, вважаючи таке рішення протиправним, звернувся з вказаним позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статей 258-263 КАС України.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області 05.02.2025 надійшов відзив на позовну заяву, у якому, заперечуючи проти позовних вимог вказує на відсутність законних підстав для зарахування до стажу позивача періоди роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону "Про державну службу". Вважає, що саірним рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 16.07.2024 №97 правомірно відмовлено позивачу в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України "Про державну службу".

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 17.02.2025 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову з аналогічних підстав.

Разом з відзивом ГУ ПФУ в Житомирській області подало до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Міністерства соціальної політики України.

Оскільки судом з поданого клопотання не встановлено підстав, які б свідчили про те, що для всебічного та об`єктивного розгляду справи, правильного застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права необхідно залучити третю особу, тому у задоволенні відповідного клопотання слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV.

29.05.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Після реєстрації його заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача, за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 16.07.2024 №97 про відмову у переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю станом на 01.05.2016 стажу на відповідних посадах державної служби.

Не погоджуючись з відмовою у переведенні з пенсії за віком, призначеної у відповідності з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком у відповідності з Законом України "Про державну службу", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України регламентовано, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

До 01.01.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" (далі - Закон №3723).

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами частини 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, за наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постановах Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17, від 16.12.2021 у справі № 538/804/17.

Суд зауважує, що фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" є відсутність у позивача необхідного стажу державної служби у зв`язку з не зарахуванням до стажу державної служби періоду його роботи на різних посадах в державних установах, зарахувавши лише 9 років 8 місяців.

Суд не погоджується із наведеною позицією пенсійного органу, зважаючи на таке.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 від 01.08.1983 серії НОМЕР_1 , наявної в матеріалах справи, позивач працював:

- з 28.08.1986 по 06.02.1989 на посаді старшого інженера відділу механізації Українського науково-досліджуваного інституту садівництва;

- з 06.02.1989 по 31.10.1989 провідним інспектором відділу контролю Союзно-республіканського Держкомітету УСРР по охороні природи;

- з 01.11.1989 по 21.08.1991 переведений на посаду спеціаліста ІІ категорії сектора контролю за засвоюванням держкапвкладень Головного управління по екологічної експертизи за проектних матеріалів та контролю засвоєння держкапвкладень Держкомітету УСРР по охороні природи;

- з 22.08.1991 по 02.02.1992 переведений на посаду експерта ІІ категорії сектора експертизи розробок нової техніки, технології і речовин Управління державної екологічної експертизи Міністерства охорони навколишнього природного середовища України;

- з 03.02.1992 по 31.03.1993 - переведений на посаду експерта І категорії сектора експертизи розробок нової техніки, технології і речовин Управління державної екологічної експертизи Міністерства охорони навколишнього природного середовища України;

- з 04.01.1993 по 05.07.1994 переведений на посаду головного експерта- керівника сектора експертних рішень впровадження нової техніки і технологій природокористування відділу екологічної експертизи Науково-технічного управління Міністерства охорони навколишнього природного середовища України;

- з 06.07.1994 по 21.04.2000 працював на різних посадах Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (з 21.02.1995 Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України);

- з 26.12.2001 по 06.01.2006 працював в Державному комітеті з енергозбереження на різних посадах;

- з 12.01.2006 по 01.05.2016 прийнятий на посаду старшого наукового співробітника у лабораторії дослідження використання палив та екології Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут».

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.051994 № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01.05.2016).

Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Відповідно до п. 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також стаж наукової роботи, набутий в державних установах, організаціях, закладах на посадах, визначених переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України № 1977 від 13.12.1991 "Про наукову і науково-технічну діяльність" (далі - № 1977).

Підпунктом 1 ч. 1 ст. 35 Закону № 1977 передбачено, що до стажу наукової роботи зараховується час роботи на посадах наукових працівників, визначених ст. 31 цього Закону.

У свою чергу, ч. 1 ст. 31 Закону № 1977 передбачено, що основними посадами наукових працівників наукових установ (їхніх філій, інших відокремлених підрозділів), наукових підрозділів юридичних осіб державної та інших форм власності є:

1) керівник (президент, генеральний директор, генеральний конструктор, директор, начальник);

2) заступник керівника (перший віце-президент, віце-президент, заступники генерального директора, генерального конструктора, директора, начальника) з наукової роботи;

3) радник при дирекції наукової установи;

4) член Президії Національної академії наук України або національної галузевої академії наук;

5) радник Президії Національної академії наук України або національної галузевої академії наук;

6) академік - секретар відділення (його заступники);

7) головний учений секретар, учений секретар (їх заступники);

8) керівник (завідувач, секретар відповідальний, головний редактор) та заступники керівника (завідувача, секретаря відповідального, головного редактора) наукового підрозділу, наукового видавництва, редакції наукового видання;

9) головний конструктор, головний інженер, головний технолог з основного напряму діяльності наукової установи, організації, закладу та їх заступники;

10) провідний конструктор, провідний інженер, провідний технолог з основного напряму діяльності наукової установи, організації, закладу;

11) провідний редактор наукового видавництва, періодичного наукового видання;

12) головний науковий співробітник;

13) провідний науковий співробітник;

14) старший науковий співробітник;

15) науковий співробітник;

16) науковий співробітник-консультант;

17) молодший науковий співробітник.

Як зазначалося вище, згідно записів трудової книжки позивача від 01.08.1983 серії НОМЕР_1 , наявної в матеріалах справи, стаж наукової роботи позивача є таким:

- з 28.08.1986 по 06.02.1989 на посаді старшого інженера відділу механізації Українського науково-досліджуваного інституту садівництва;

- з 12.01.2006 по 01.05.2016 прийнятий на посаду старшого наукового співробітника у лабораторії дослідження використання палив та екології Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут».

Як вбачається з матеріалів справи, ці періоди не були зараховані до стажу держслужбовця.

Згідно доводів відповідачів, позивач працював на держслужбі з 06.07.1994 по 21.04.2000 та з 26.12.2001 по 06.01.2006; його стаж на посадах, віднесених до держслужбовців, становить 9 років 8 місяців, коли йому для призначення пенсії як держслужбовцю необхідно 20 років.

Проте суд не погоджується з такими доводами відповідачів, оскільки втрата чинності Порядком № 283 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, не позбавляє права позивача на зарахування зазначеного стажу до стажу державної служби, яке він набув до 25.03.2016, оскільки відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Закону № 1977 було визначено, що для осіб, які працюють на посадах, які згідно із законодавством належать до посад державного службовця, попередній стаж наукової роботи, набутий у державних установах, організаціях, закладах, зараховується до стажу державної служби незалежно від наявності перерв у роботі, а для осіб, які працювали (працюють) на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників, попередній стаж державної служби зараховується до стажу наукової роботи незалежно від наявності перерв у роботі.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що позивач працював науковим працівником, періоди роботи позивача на даних посадах є стажем, прирівняним до стажу державної служби.

Отже, стаж позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, у своєї сукупності є достатнім для призначення йому пенсії відповідно до положень Закону України "Про державну службу".

Тобто, позивачу рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 16.07.2024 № 97 було безпідставно відмовлено у переведенні на інший вид пенсії відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1, тому на підставі наданих суду статтею 245 КАС України повноважень позовні вимоги про визнання протиправним та скасування цього рішення слід задовольнити.

На думку суду, оскільки за приписами Порядку № 22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області.

З метою належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди з 28.08.1986 по 05.07.1994, з 12.01.2006 по 01.05.2016 та призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі 60 відсотків від заробітку, відповідно до довідки виданої Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження України № 82/14 від 21.05.2024 та довідки виданої Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження України № 81/14 від 21.05.2024, відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу», статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 723-ХІІ «Про державну службу», починаючи з 29.05.2024.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Відтак, з огляду на положення ч. 1 ст. 139 КАС України, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оскільки заява позивача про призначення пенсії розглянута цим управлінням і спірне рішення прийнято також цим управлінням.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10, м. Фастів, Київська обл., Фастівський р-н, 08500, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії -задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 16.07.2024 № 97 про відмову в призначенні (перерахунку) ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу», статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 28.08.1986 по 05.07.1994, з 12.01.2006 по 01.05.2016 та призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі 60 відсотків від заробітку, відповідно до довідки виданої Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження України № 82/14 від 21.05.2024 та довідки виданої Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження України № 81/14 від 21.05.2024, відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу», статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 723-ХІІ «Про державну службу», починаючи з 29.05.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

13.08.25