Справа № 280/6868/25
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

12 серпня 2025 рокуСправа № 280/6868/25
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Чернова Ж.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни, Акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення безпідставно стягнутих коштів та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни, Акціонерного товариства «Універсал Банк», в якій позивач просить:

визнати протиправними дії приватного виконавця Шавлукової З.А. щодо звернення стягнення на кошти соціального та благодійного призначення;

визнати протиправними дії АТ «Універсал Банк» щодо безпідставного виконання платіжної вимоги;

зобов`язати відповідачів повернути кошти у сумі 10636,15 грн;

стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

У силу положень пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилом частини першої статті 287 цього Кодексу учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено у розділі X Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.

Частиною першою статті 74 вказаного Закону визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою цієї ж статі передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності державного (приватного) виконавця щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач оскаржує дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни щодо звернення стягнення на кошти соціального та благодійного призначення у виконавчому провадженні, відкритому на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя у справі №337/4570/24.

Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. 16.06.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №78367705 на підставі виконавчого листа, виданого Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 20.05.2025 у справі №337/4570/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 112316,74 грн та судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Таким чином, позивач оскаржує дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни щодо звернення стягнення на кошти соціального та благодійного призначення у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №337/4570/24 під час примусового виконання рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя у цивільній справі.

Відповідно до частини першої статті 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Положення ЦПК України (Розділ VIІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень») містять положення, що передбачають оскарження сторонами виконавчого провадження до суду, який постановив рішення у цивільній справі, рішень, дій та бездіяльності як державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС, так і приватного виконавця, на стадії виконання рішень суду.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку про те, що спір щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення у цивільній справі, винесеного місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства, належить до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ, і його потрібно розглядати в порядку цивільного судочинства.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 05.03.2021 у справі №640/19503/19, адміністративне провадження №К/9901/1100/20.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.04.2022 у справі №640/28341/21 та відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України застосовується при застосування норм права до спірних правовідносин.

З огляду на те, що позовні вимоги стосуються дій, постанови приватного виконавця, яка видана в межах виконавчого провадження, відкритого щодо виконання судового рішення у цивільній справі, а також те, що позивач є боржником (стороною) у цьому виконавчому провадженні, та ураховуючи вищезазначені норми законодавства, суд дійшов висновку, що право на звернення до адміністративного суду із позовною заявою про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, надане частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, не поширюється на позивача, оскільки законом встановлено інший порядок оскарження дій та рішень державного виконавця у цивільних справах.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, суд вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки повинна розглядатися за правилами Цивільного процесуального кодексу України судом, який видав виконавчий документ, а саме - Хортицьким районним судом м.Запоріжжя.

У силу положень пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 170, 241, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №280/6868/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни, Акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення безпідставно стягнутих коштів та відшкодування моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що розгляд та вирішення даної справи віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду, а саме Хортицького районного суду м.Запоріжжя, і позивач може звернутися до вказаного суду зі скаргою на рішення та дії державного виконавця в порядку ст. 447-1 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що його повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати на адресу позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її підписання.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова