Справа № 460/11824/25
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2025 року м. Рівне №460/11824/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі по тексту відповідач), за якою позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті, додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, щомісячного підвищення пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 185 від 23 лютого 2024 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», починаючи з 01 березня 2024 року, без обмеження максимального розміру пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, з урахуванням проведених виплат, щомісячного підвищення пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 185 від 23 лютого 2024 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», починаючи з 01 березня 2024 року, без обмеження максимального розміру пенсії;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті, додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, щомісячного підвищення пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 25 лютого 2025 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», починаючи з 01 березня 2025 року, без обмеження максимального розміру пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, з урахуванням проведених виплат, щомісячного підвищення пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 25 лютого 2025 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», починаючи з 01 березня 2025 року, без обмеження максимального розміру пенсії.

В обґрунтування позову зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в порушення вимог чинного законодавства не виплачує йому, додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, щомісячне підвищення пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 185 від 23 лютого 2024 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» починаючи з 01 березня 2024 року, та постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 25 лютого 2025 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» починаючи з 01 березня 2025 року. Також позивач зазначає, що виплата його пенсії, всупереч рішенню суду, що набрало законної сили, відповідачем протиправно обмежується максимальним розміром. Тому, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 14 липня 2025 року, позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду. Відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження) в адміністративній справі. Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує призначену йому з 18 грудня 2004 року пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою за якою просив здійснити індексацію пенсії та виплату проіндексованого розміру пенсії з 01 березня 2024 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 185 від 23 лютого 2024 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», без обмеження максимального розміру пенсії, та з 01 березня 2025 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 25 лютого 2025 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», без обмеження максимального розміру пенсії.

Відповідач, листом № 11884 11117/К 02/8 1700/25 від 18.06.2025 р., надав відповідь, згідно якої вказав, що підстави для виплати пенсії позивача з врахуванням індексації понад встановлений максимально допустимий розмір суперечить чинному пенсійному законодавству.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує призначену йому з 18 грудня 2004 року пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року.

Після здійснених перерахунків пенсії на виконання рішень Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року по адміністративній справі № 460/411/20, від 18 листопада 2021 року по адміністративній справі № 460/13463/21, від 14 квітня 2022 року по адміністративній справі № 460/8050/22, від 15 серпня 2023 року по адміністративній справі № 460/18214/23, від 20 лютого 2024 року по адміністративній справі № 460/596/24, як вбачається із наданих відповідачем перерахунків пенсії (пенсійна справа № N/A 036250 МВС) станом на 01.03.2024 р., та 01.03.2025 р., розмір пенсії позивача, з 01 березня 2025 року, становить 25 367,13 грн., з яких: 16 550,11 грн. основний розмір пенсії; 2 317,02 грн. щомісячне підвищення пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 16 лютого 2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»; 1 500,00 грн. щомісячне підвищення пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24 лютого 2023 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»; 1 500,00 грн. щомісячне підвищення пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 185 від 23 лютого 2024 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році»; 1 500,00 грн. щомісячне підвищення пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 25 лютого 2025 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році»; 2 000,00 грн. щомісячна доплата відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року по адміністративній справі № 460/18214/23). При цьому до виплати розмір пенсії позивача обмежений максимальним розміром пенсії у 23 610,00 грн..

23 лютого 2024 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі по тексту - Постанова № 185 від 23.02.2024 р.), відповідно до пп. 1 п. 2 якої установлено, що з 1 березня 2024 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (Офіційний вісник України, 2023 р., № 26, ст. 1475) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2023 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього підпункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (Офіційний вісник України, 2021 р., № 57, ст. 3525). Відповідно до п. 3 Постанови № 185 від 23.02.2024 р. визначено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

25 лютого 2025 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі по тексту - Постанова № 209 від 25.02.2025 р.), відповідно до пп. 1 п. 2 якої установлено, що з 1 березня 2025 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968), пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (Офіційний вісник України, 2023 р., № 26, ст. 1475) та підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (Офіційний вісник України, 2024 р., № 24, ст. 1525) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2024 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови. Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього підпункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (Офіційний вісник України, 2021 р., № 57, ст. 3525). Відповідно до п. 3 Постанови № 209 від 25.02.2025 р. визначено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

У своєму листі № 11884 11117/К 02/8 1700/25 від 18.06.2025 року, відповідач, розглядаючи заяву позивача, неможливість виплати щомісячної доплати, з 01 березня 2024 року відповідно до Постанови № 185 від 23.02.2024 р. та з 01 березня 2025 року відповідно до Постанови № 209 від 25.02.2025 р., обґрунтовує тим, що статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Вказує, що статтею 7 Закону України «Про Державних бюджет України на 2024 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність 01.01.2024 року становить 2 361,00 грн., відповідно, максимальний розмір пенсії з 01.01.2024 р. 23 610,00 грн.. Зазначає, що враховуючи викладене, розмір пенсії позивача станом на 01.03.2024 р. та 01.03.2025 р. перевищує максимальний розмір пенсії, визначений законодавством, відповідно виплата пенсії з врахуванням індексації понад встановлений максимально допустимий розмір суперечить чинному пенсійному законодавству.

У відзиві на позовну заяву від 30.07.2025 р., відповідач, на обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що оскільки Постановою № 185 від 23.02.2024 р. передбачено, що індексація пенсії проводиться у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом (ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ), то у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відсутні законні підстави щодо проведення індексації пенсії позивача на виконання Постанови № 185 від 23.02.2024 р.. Зазначає, що Постановою № 209 від 25.02.2025 р. встановлено, що розміри пенсій збільшуються у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, а обмеження виплати пенсії встановлено частиною 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Погодитися з такими діями Відповідача та їх обґрунтуванням суд не може, оскільки, частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів. Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі по тексту - Закон № 2262-ХІІ).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 р., частину сьому статті 43 Закону № 2262-XII доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 р. у справі № 7-рп/2016, є втрата чинності із 20.12.2016 р. частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII.

Отже, починаючи із 2017 року, стаття 43 Закону № 2262-ХІІ не містила норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Внесені Законом № 1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 30.10.2020 р. у справі № 522/16881/17, від 09.11.2020 р. у справі № 813/678/18, від 31.03.2021 р. у справі № 815/3000/17.

Положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, на які покликається Відповідач у своєму листі № 11884 11117/К 02/8 1700/25 від 18.06.2025 року, та відзиві на позовну заяву від 30.07.2025 р., визнані такими, що не відповідають Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення, а тому не можуть застосовуватись у спірних відносинах.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.10.2018 р. у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 р. у справі №638/6363/17, від 09.11.2020 р. у справі №813/678/18, Верховний Суд звернув увагу на те, що внесені Законом України від 06.12.2016 р. № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини сьомої 43 Закону № 2262-ХІІ, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо заборони обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону № 2262-XII, зокрема у постановах від 09.02.2021 р. у справі № 1640/2500/18, від 10.09.2021 р. у справі № 300/633/19 та від 24.09.2021 р. у справі № 370/2610/17.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, як визначено частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, наведені вище висновки Верховного Суду повинні були б бути врахованими Відповідачем під час обчислення та виплати пенсії позивача, на виконання вимог Постанови № 185 від 23.02.2024 р. та Постанови № 209 від 25.02.2025 р..

Щодо наявності у тексті Постанови № 185 від 23.02.2024 р. та Постанови № 209 від 25.02.2025 р., положення про виплату щомісячного підвищення пенсії з 01 березня 2024 року та з 01 березня 2025 року, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, то судом зазначається, що за загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Європейський суд з прав людини (далі також ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 р. у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 р. у справі № 520/15025/16 а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У спірних відносинах наведені положення Постанови № 185 від 23.02.2024 р. та Постанови № 209 від 25.02.2025 р. суперечать приписам Закону № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, які є спеціальними та підлягали застосуванню Відповідачем.

Незважаючи на наявність у Постанові № 185 від 23.02.2024 р. та Постанові № 209 від 25.02.2025 р. положення про виплату щомісячного підвищення пенсії з 01 березня 2024 року та з 01 березня 2025 року, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження закон не містить, оскільки положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційного Суду України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що норми Постанови № 185 від 23.02.2024 р. та Постанови № 209 від 25.02.2025 р. не можуть бути застосовані у частині виплати позивачу щомісячного підвищення пенсії з 01 березня 2024 року та з 01 березня 2025 року, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, оскільки жодним спеціальним законом таких обмежень на сьогодні не встановлено.

Крім того, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року, що набрало законної сили 22 березня 2024 року, по адміністративній справі № 460/596/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.11.2023 р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, позивач має право на отримання щомісячного підвищення пенсії (індексації пенсії) відповідно до Постанови № 185 від 23.02.2024 р. та Постанови № 209 від 25.02.2025 р. без обмеження розміру його пенсії максимальним розміром.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини та перевірку їх доказами у справі, суд дійшов висновку про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області під час нарахування та виплати позивачу щомісячного підвищення пенсії згідно Постанови № 185 від 23.02.2024 р. та Постанови № 209 від 25.02.2025 р. діяло всупереч вимогам законодавства, а відтак позовні вимоги позивача є доведеними та підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті, додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, щомісячного підвищення пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 185 від 23 лютого 2024 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», починаючи з 01 березня 2024 року, без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, з урахуванням проведених виплат, щомісячного підвищення пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 185 від 23 лютого 2024 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», починаючи з 01 березня 2024 року, без обмеження максимального розміру пенсії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті, додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, щомісячного підвищення пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 25 лютого 2025 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», починаючи з 01 березня 2025 року, без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, з урахуванням проведених виплат, щомісячного підвищення пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 25 лютого 2025 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», починаючи з 01 березня 2025 року, без обмеження максимального розміру пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 12.08.2025.

Суддя Олег ГРЕСЬКО