Справа № 520/11542/25
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

13.08.2025 справа №520/11542/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бідонько А.В., розглянувши клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державного біотехнологічного університету (вул. Алчевських, буд. 44, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61002, ) про стягнення компенсації та середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Державного біотехнологічного університету про стягнення компенсації та середнього заробітку, в якому просить суд:

1. Стягнути з Державного біотехнологічного університету на користь ОСОБА_1 компенсацію за 15 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 2168,46 грн.

2. Стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з дня звільнення по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до п. 3 та п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України.

20.05.2025 від Державного біотехнологічного університету надійшов відзив на позовну заяву, в якому представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження у справі, з підстав порушення позивачкою правил предметної юрисдикції, позаяк відповідний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, та доводи заяви представника відповідача, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Згідно пункту 1 частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Суд звертає увагу на те, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності саме рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України "Про державну службу".

Відповідно до Закону України "Про державну службу" державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , працювала у Харківському державному університеті харчування та торгівлі (ХДУХТ) на посаді провідного бухгалтера та 14.02.2025 року була звільнена за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП, що підтверджується витягом з наказу №06-06/47 від 03.02.2025 Державного біотехнологічного університету.

Разом з тим, ОСОБА_1 не належить ані до кола державних службовців, ані до кола посадових осіб, Присяги державного службовця або Присяги посадової особи місцевого самоврядування не складала, функцій публічної адміністрації за посадою не виконує, а тому позивач перебувала у трудових відносинах з Державним біотехнологічним університетом та діяльність на вказаній посаді не відноситься до публічної служби.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Важливими ознаками трудових правовідносин є підстави їх виникнення, змінення чи припинення. Цьому сприяють певні юридичні факти. До основних підстав виникнення трудових правовідносин належать: укладення трудового договору, адміністративно-правовий акт, факт обрання на відповідну посаду, фактпогодження з відповідними особами,допуск працівника до роботи.

Тобто, можна зробити висновок, що трудові правовідносини - це врегульовані нормами трудового права суспільні відносини, що виникають у результаті укладення трудового договору (власне трудові), і зміст якого полягає у сукупності суб`єктивних прав і обов`язків з виконання працівником за винагороду роботи за певною професією, спеціальністю, кваліфікацією, посадою з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, та зі створення належних умов для її виконання й оплати праці роботодавцем,а також відносини з приводу навчання й перекваліфікації за місцем праці та відносини, пов`язані з наглядом і контролем за додержанням трудового законодавства, вирішенням трудових спорів та працевлаштуванням громадян.

Ураховуючи фактичні обставини справи у взаємозв`язку з наведеними вище правовими положеннями законодавства, суд дійшов висновку, що спірні відносини, що виникли у зв`язку із невиплатою Державним біотехнологічним університетом на користь ОСОБА_1 компенсації за 15 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 2168,46 грн., є трудовими.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною четвертою статті 11 ЦК України у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення/припинення цивільних прав та обов`язків.

До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 цього Кодексу).

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Ураховуючи те, що спір у цій справі випливає із наявних між позивачем та відповідачем трудових відносин, суд дійшов до висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися судом у порядку ЦПК України.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, адже з огляду на характер спору, його суб`єктний склад, а також предмет і підстави заявлених вимог його слід вирішувати за правилами ЦПК України.

Пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Також, суд наголошує на тому, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись положеннями ст.ст. 5, 19, 47, 189, 229, 238, 239, 248, 256, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного біотехнологічного університету про стягнення компенсації та середнього заробітку - задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі №520/11542/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного біотехнологічного університету про стягнення компенсації та середнього заробітку.

Роз`яснити, що даний спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бідонько А.В.