Справа № 200/153/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року справа №200/153/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року (повне судове рішення складено 13 березня 2025 року) та на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року (повне судове рішення складено 26 березня 2025 року) у справі № 200/153/25 (суддя в І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - Управління) про:

- визнання протиправною відмову і скасувати рішення відповідача від 11.11.2024 №36 у призначені пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Управління призначити пенсію у разі втрати годувальника позивачці у розмірі 50% пенсії годувальника - ОСОБА_2 , починаючи з 07.03.2024 довічно.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 11.11.2024 №36 їй відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника, відповідно до якого зазначено, що до страхового стажу годувальника зараховано всі надані періоди роботи. Необхідно надати документ про місце реєстрації заявниці та відсутня заява про неотримання пенсії від органів пенсійного фонду російської федерації; необхідно надати скановані оригінали документів про стаж померлого годувальника. Також необхідно завірити належним чином надані довідки МСЕК про встановлення інвалідності заявниці. Вважаючи порушеними свої права та інтереси, звернулась до суду із даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 11.11.2024 №36 про відмову у призначені пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління повторно розглянути заяву позивачки від 05.11.2024 про призначення пенсії у разі втрати годувальника та призначити пенсію у разі втрати годувальника ОСОБА_1 у розмірі 50% пенсії годувальника - ОСОБА_2 , починаючи з 07.03.2024 довічно.

Окрім того, 14 березня 2025 року представник позивача ОСОБА_3 звернулась Донецького окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі №200/153/25, відповідно до якої просила суд ухвалити додаткове рішення по справі №200/153/25, яким стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 20 000,00 гривень.

26 березня 2025 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв додаткове рішення у справі №200/153/25, яким вирішив заяву представника позивача - Молчанової Наталії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Не погодившись з такими судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив їх скасувати, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Головне управління не порушувало прав позивача на отримання пенсії, а тому суд безпідставно задовольнив позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Позивач є інвалідом з дитинства ІІ групи безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААВ №162657, а також медичним висновком №2520 від 16 листопада 2007 року.

05 листопада 2024 року позивач звернулась до сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження сер. НОМЕР_2 , що надано до матеріалів справи, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 .

До заяви про призначення пенсії позивачем було надано наступні документи:

- паспорт; довідку про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру;

- довідка від 14.06.2017 №5138- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

- довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААВ №162657;

- свідоцтво про народження, серії НОМЕР_2 ;

- медичний висновок №2520 від 16 листопада 2007 року;

- паспорт та РНОКПП на ім`я ОСОБА_2 ;

- довідка від 07 грудня 2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ім`я ОСОБА_2 ;

- свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 .

За результатом розгляду вищевказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області було прийнято рішення від 11.11.2024 №36 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії в разі втрати годувальника.

З рішення від 11.11.2024 №36 вбачається, що страховий стаж годувальника становить 58 років 10 місяці 16 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу годувальника зараховано всі надані періоди роботи. Необхідно надати документ про місце реєстрації заявниці та відсутня заява про неотримання пенсії від органів пенсійного фонду російської федерації; необхідно надати скановані оригінали документів про стаж померлого годувальника. Також необхідно звірити належним чином надані довідки МСЕК про встановлення інвалідності заявниці.

Заявниця не має права на призначення пенсії по втраті годувальника, оскільки відсутні необхідні основні документи заявниці та про страховий стаж померлого годувальника.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду із даним позовом.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

09.07.2003 прийнято Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01.01.2004. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено поняття пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону та діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж: до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

За приписами ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно (ч. 1 ст. 38 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»).

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія.

Порядок подання та оформлення документів для призначення і перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1). За змістом пункту 2.3 Порядку №22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти»;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

До заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника сім`ї військовослужбовця строкової служби додається документ, одержаний від військової частини або районного (міського) військового комісаріату чи іншої військової установи, що засвідчує дату та причину смерті військовослужбовця, або документ про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення його померлим. Якщо смерть настала після звільнення з військової служби, подаються свідоцтво ДРАЦС про смерть, довідка військового комісаріату про проходження військової служби із зазначенням дати призову, дати і підстав звільнення з військової служби та висновок МСЕК про те, що смерть військовослужбовця пов`язана з проходженням військової служби.

До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону;

11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

Слід зазначити, що орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

Тобто, вимоги відповідача щодо надання позивачем необхідних документів таких, як заява про неотримання пенсії від органів пенсійного фонду російської федерації; скановані оригінали документів про стаж померлого годувальника; належним чином завірені надані довідки МСЕК про встановлення інвалідності заявниці - не передбачається вищезгаданим Порядком.

Як встановлено судом, та про що зазначено вище, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом з дитинства ІІ групи безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААВ №162657, а також медичним висновком №2520 від 16 листопада 2007 року.

05 листопада 2024 року позивач звернулась до сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження сер. НОМЕР_2 , що надано до матеріалів справи, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 .

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент смерті виповнилося 59 років.

Поряд із цим, відповідно до форми РС-право вбачається, що ОСОБА_2 зараховано усі періоди страхового стажу, що становить 27 років 3 місяці та 23 дні.

Аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 11.11.2024 №36 про відмову про призначення пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування прийнято не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення в Закарпатській області від 11.11.2024 №36, яким відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 .

Поряд із цим, слід зазначити, що пунктом 4.2 та 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/ або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи.

На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6).

Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що рішення щодо призначення пенсії приймається пенсійним органом за наявності усіх документів про призначення пенсії.

Органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями збирати необхідні для розгляду заяви особи (у тому числі щодо призначення пенсії) документи.

Отже, у випадку виявленої відсутності необхідних документів для призначення позивачу пенсії, відповідач мав можливість вчинити дії, спрямовані на їх отримання від відповідних органів (осіб), або ж письмово повідомити заявника про необхідність подання додаткових документів.

Щодо дня, з якого призначається пенсія, слід зазначити, що згідно пункту 3 частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Згідно абзацу другому частини 4 статті 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, місцевий суд обґрунтовано вважав за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та призначити пенсію у разі втрати годувальника ОСОБА_1 у розмірі 50% пенсії годувальника - ОСОБА_2 , починаючи з 07.03.2024 довічно.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а саме, - незастосування до наявного спору строків позовної давності, визначених ст. 122 КАС України.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішення Головного управління ПФУ в Закарпатській області №36 про відмову у призначені пенсії в разі втрати годувальника Позивачу було прийняте 11.11.2024.

Позов поданий до суду 09.01.2025.

Таким чином, Позивачем було дотримано строки, встановлені ст. 122 КАС України.

Також колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції дискреційних повноважень відповідача, оскільки за встановлених апеляційним судом обставин, він має єдиний законний спосіб дії призначити пенсію.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. При цьому будь-яких доводів в обґрунтування неправильності судового рішення щодо відшкодування судових витрат відповідачем взагалі не зазначено.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі № 200/153/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 13 серпня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

І. Д. Компанієць