Справа № 440/11114/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/11114/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бевза В.І., розглянувши заяву представника позивача адвоката Макеєва Валерія Федоровича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №440/11114/25 до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними,

В С Т А Н О В И В:

08.08.2025 представник позивача адвокат Макеєв Валерій Федорович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд:

забезпечити позов шляхом заборони заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти будь-які дії, пов`язані з мобілізацією та призовом ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

11.08.2025 заява про забезпечення позову із доданими матеріалами надана судді.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви зазначені доводи, що позивач заявляв представникам ІНФОРМАЦІЯ_4 про необхідність забезпечення проходження військово-лікарської комісії (далі - ВЛК) медичною картою амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року №110, поза як у відповідності п. 3.4, 3.5 розділу ІІІ Положення 402 вказано, що військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року №110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі форма № 025/о). Заяви позивача не були прийняті до уваги відповідачем щодо видачі повістки на «інший день», для забезпечення проходження позивачем ВЛК за наявності карти за формою №025/о не здійснювалась.

На повідомлення позивача про те, що він відмовився порушувати законодавство та проходити ВЛК без наявності медичної карти форми № 025/о, позивач зазначає про вірогідність тієї обставини, що наказ про мобілізацію позивача може бути виданий за відсутності факту проходження ним ВЛК у встановленому законом порядку.

З метою попередження неправомірної дії мобілізації позивача його адвокат представник звертається із заявою про забезпечення позову до подання позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснювати будь-які дії із мобілізації ОСОБА_1 до прийняття рішення у справі, що розглядається.

Зазначені твердження представника позивача сформовані ним особисто на підставі усного повідомлення позивача без надання суду відповідних доказів, які підтверджують наявність можливого порушення прав позивача.

Докази щодо проходження ВЛК позивачем із порушенням законодавства та порушення відповідачем Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, або можливого їх порушення відповідачем, не надані суду представником позивача.

Також представник позивача зазначає, що зв`язок із його клієнтом ОСОБА_1 , на момент подання цієї заяви зник, та існує реальна загроза здійснення щодо нього неправомірних дій, на підставі чого подана ця заява про забезпечення позову.

У змісті заяви про забезпечення позову представником позивача вказані наступні мотиви подання заяви:

"Отже якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії."

Також у подальшому у змісті заяви про забезпечення позову, представник позивача зазначає наступне:

"Звертаю увагу суду на те, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень."

Представник позивача вважає, що у разі проходження військово-лікарської комісії (медичного огляду) позивачем, відповідачем будуть здійснені заходи щодо мобілізації позивача та він набуде статусу військовослужбовця, ще до розгляду судом даної справи. Що в свою чергу призведе до того, що ОСОБА_1 буде позбавлений змоги здійснити належним чином захист в судовому порядку порушених прав та інтересів.

Таким чином, представник позивача одночасно наголошує на тому, що відповідач порушує чинне законодавство щодо здійснення мобілізаційних заходів відносно позивача під час проходжененя ним ВЛК та Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а у подальшому заперечує, що підставами забезпечення позову не є очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Представник позивача не визначає конкертні підстави та предмет мабутнього позову щодо можливиз способів судового захисту прав, свобод та інтересів позивача відносно рішень, дій чи бездіяльності відповідача та їх можливого поновлення судом.

Представник позивача не зазначає про конкретні обставини можливого затримання та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 , як і правові підстави для проходження позивачем ВЛК, дотримання позивачем порядку військового обліку під час воєнного стану в умовах мобілізації, що позбавляє суд встановити можливий спосіб судового захисту та поновлення прав особи.

На переконання представника позивача, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до вчинення відповідачем дій мобілізації, і як наслідок змінить статус позивача з невійськовозобов`язаного на військовослужбовця, що у свою чергу унеможливить виконання можливого рішення суду. Зважаючи на викладене, існує об`єктивна необхідність у зверненні до суду із даною заявою про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, пов`язані з мобілізацією та призовом позивача на військову службу під час мобілізації в межах воєнного стану до моменту набрання законної сили рішенням у цій справі.

До заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви представником позивача долучена довідка заміть військового квитка НОМЕР_1 від 07.02.2007, в якому зазначені відомості, що позивач є обмежено здатним, із зазначенням дати від 26.10.2006, підпису посадової особи, посади, військового звання відповідача та печатки суб`єкта владних повноважень, а також на с. 6 цієї довідки аміть військового квитка НОМЕР_1 від 26.10.2006 міститься штамп із відомостями "Знятий із військового обліку на підставі пп 4.5 п2.3 наказу МОУ №35-2002р." без дати, підпису посадової особи відповідача та печатки суб`єкта владних повноважень; адвокатський запит від 08.08.2025 адресований відповідачу щодо надання відомостей про мобілізацію позивача, який був виключений із військового обліку.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову та додані до неї матеріали до подання позову, суд здійснює наступні висновки.

Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Спосіб забезпечення позову має бути безпосередньо пов`язаним з предметом спору, співмірним суті порушеного права та водночас запобігати порушенню прав інших осіб, тобто в основі має бути принцип збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 77 КАС України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Застосування судом обраних позивачем заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися лише на припущеннях позивача, як і суду.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що надані докази та доводи позивача на цьому етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Водночас, позивачем не надані суду жодні підтверджуючі документи, що свідчать саме про вжиття відповідачем дій щодо призову позивача на військову службу, проходження ВЛК або порушення відповідачем норм чинного законодавства щодо мобілізаційних заходів.

Позивачем не доведена наявність підстав, визначених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що оцінка оскаржуваній у цій справі бездіяльності може бути надана під час розгляду справи по суті з урахуванням доказів, наданих суду чи здобутих судом, стверджувати про правомірність чи неправомірність рішень, дій чи бездіяльності відповідача на даний час неможливо.

Так, відповідно до статті 192 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Таким чином, саме на стадії розгляду справи по суті суд з`ясовує обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та досліджує зібрані докази.

Суд звертає увагу, що стаття 150 КАС України встановлює процесуальні підстави для забезпечення позову: така підстава, як очевидність протиправності рішення чи дій суб`єкта владних повноважень, може мати місце тільки після подання позову, а підстава ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача може бути заявлена у заяві до подання позову по суті спору.

Повертаючись до підстави очевидної протиправності рішення контролюючого органу про припинення ліцензії, то суд констатує, що надати оцінку заявленій підставі забезпечення позову «про очевидну протиправність рішення» до подання позову судом не має права, відповідно до вимог КАС України.

У розглядуваній справі має бути дотриманий пропорційний баланс між правами та інтересами позивача та наслідками впливу заходів забезпечення позову, а також додаткове співвідношення наслідків від вжиття чи невжиття заходів забезпечення позову загальносуспільним (загальнодержавним) інтересам в умовах воєнного стану під час проведення мобілізації.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії чи відсутності такої заборони. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з ймовірними наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії чи приймати відповідне рішення, чи відсутності такої заборони.

Підсумовуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову до подання позову, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити представнику позивача адвокату Макеєву Валерію Федоровичу в інтересах позивача ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову в адміністративній справі №440/11114/25 до подання позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя В.І. Бевза