Справа № 280/11631/24
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 серпня 2025 року

м. Київ

справа №280/11631/24

адміністративне провадження № К/990/30839/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Уханенка С.А.,

суддів: Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,

перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лугового Бориса Владленовича на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Запорізькій слідчий ізолятор» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи «Запорізькій слідчий ізолятор» згідно з яким, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому в повному обсязі додаткової винагороди за період з 24 лютого 2022 року по 08 липня 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова КМУ № 168);

- зобов`язати Державну установу «Запорізький слідчий ізолятор» нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, встановлену постановою КМУ №168, за період з 24 лютого 2022 року по 08 липня 2022 року у розмірі 30000 грн щомісячно, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди у період з 08 липня 2022 року по 18 жовтня 2022 пропорційно часу несення служби в розрахунку на місяць відповідно до постанови КМУ № 168 та зобов`язати Державну установу «Запорізький слідчий ізолятор» нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду у період з 08 липня по 18 жовтня 2022 року пропорційно часу несення служби в розрахунку на місяць відповідно до постанови КМУ № 168, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» щодо невиплати йому грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за період служби та зобов`язати відповідача виплатити йому таку компенсацію.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 24 лютого по 07 липня 2022 року відповідно до постанови КМУ № 168. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, установлену постановою КМУ №168 за період з 24 лютого по 07 липня 2022 року у розмірі до 30000,00 грн пропорційно до кількості відпрацьованих календарних днів у відповідному місяці, з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у період з 08 липня по 17 жовтня 2022 року пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць відповідно до постанови КМУ № 168. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у період з 8 липня по 17 жовтня 2022 року пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць відповідно до постанови КМУ № 168, з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» щодо невиплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за період служби ОСОБА_1 та зобов`язано відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2025 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання дій протиправними та зобов`язання Державної установи «Запорізькій слідчий ізолятор» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткової винагороди, установленої постановою КМУ №168 за період з 24 лютого по 18 жовтня 2022 року та відмовлено в цій частині вимог. В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року залишено без змін.

16 липня 2025 року засобами поштового зв`язку представник позивача надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у цій справі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати оскаржене судове рішення тазалишити в силі рішення суду першої інстанції.

Предметом спору у цій справі є право позивача на отримання додаткової винагороди, установленою постановою КМУ № 168 та стягнення грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за період служби.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справу розглянуто Запорізьким окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.

У касаційній скарзі підставами для відкриття касаційного оскарження, заявник, зокрема, зазначив підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики), указавши про судові рішення в інших справах, в яких, за твердженням представника позивача, наявні різні підходи до вирішення спору у подібних правовідносинах. Проте заявник лише послався на указаний підпункт, однак не навів вмотивованих аргументів, що свідчать про вплив наслідків розгляду цієї справи на судову практику у подібній категорії справ.

Так, вирішуючи цей спір та відмовляючи в позові в частині вимог, суд апеляційної інстанції виходив з суто із оцінки доказів у справі, наданих під час його вирішення. Зокрема, доводів, що у у період з 24 лютого по 31 липня 2022 року відповідачем було нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду передбачену постановою КМУ № 168 в розмірі 30000 грн в розрахунку на місяць пропорційно відпрацьованому часу несення служби, а у період з 08 липня по 18 жовтня 2022 року виплати проводилися з урахуванням змін, унесених постановою КМУ № 754, згідно з якими в абзаці 1 пункту 1 постанови КМУ № 168 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «є-Підтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)». Водночас, у касаційній скарзі відсутні вмотивовані аргументи на спростування таких висновків судів, а доводи представника позивача зводяться до посилань на різну судову практику у подібних спорах та обов`язку Верховного Суду забезпечити сталість і єдність судової практики у такій категорії справ.

Отже, аналіз мотивів касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не свідчить про наявність підстав для відкриття провадження у справі за підпунктом "а" частини п`ятої статті 328КАС України, так як заявником не наведено вмотивованих аргументів, що дозволили стверджувати, що формування Верховним Судом висновку щодо застосування певних норм у цій справі, буде мати вплив на права та інтереси спільноти з метою реалізації їхніх прав щодо певного суспільного блага.

Лише загальні посилання на положення пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за відсутності належного обґрунтування, не є підставою для допуску до касаційного оскарження судових рішень, які за приписами частини п`ятої статті 328 КАС України такому оскарженню не підлягають.

Інші аргументи скарги обґрунтовані неповним з`ясуванням обставин справи судом апеляційної інстанції, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на відхилення Верховним Судом зазначені заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лугового Бориса Владленовича на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Запорізькій слідчий ізолятор» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіС.А. Уханенко О.В. Кашпур О.Р. Радишевська