Справа № 440/8898/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 р. Справа № 440/8898/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 (суддя Костенко Г.В.; м. Полтава) по справі № 440/8898/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати Рішення № 34 від 13.05.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області;

- визнати протиправними та скасувати Рішення № 34 від 27.06.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням заробітної плати, отриманої мною за період роботи на територіях радіоактивного забруднення, що вказана в Архівній довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 17.07.2023 року №0111/776, виданої Комунальною установою "Трудовий архів" Глобинської міської ради, починаючи з 01.05.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме без застосування ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (двоскладової формули при її обчисленні) починаючи з 01.07.2024 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 34 від 13.05.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 34 від 27.06.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 08.05.2024 та прийняти рішення з урахуванням заробітної плати, отриманої мною за період роботи на територіях радіоактивного забруднення, що вказана в Архівній довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 17.07.2023 року №0111/776, виданої Комунальною установою "Трудовий архів" Глобинської міської ради, починаючи з 01.05.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме без застосування ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (двоскладової формули при її обчисленні) починаючи з 19.06.2024. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 залишено без змін.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/8898/24 від 21.08.2024 набрало законної сили 03.12.2024.

31.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду у порядку, встановленому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, із заявою, в якій просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 року по справі № 440/8898/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії в частині покладених на це управління обов`язків;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 року по справі №440/8898/24 в частині прийняття рішення з урахуванням заробітної плати, отриманої за період роботи на територіях радіоактивного забруднення, що вказана в Архівній довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 17.07.2023 №0111/776, виданої Комунальною установою "Трудовий архів" Глобинської міської ради, починаючи з 01.05.2024.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Вказана ухвала мотивована тим, що відповідач виконав рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 року по справі № 440/8898/24 у спосіб, встановлений судом, та за результатами його виконання між позивачем та ГУПФУ в Харківській області виник новий спір щодо правомірності/неправомірності рішення ГУПФУ в Харківській області №34 від 27.02.2025.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 року у справі № 440/8898/24 та задовольнити заяву ОСОБА_1 , подану в порядку 383 КАС України, в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що резолютивна частина рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 року по справі № 440/8898/24 чітко та належним чином встановлює обов`язок ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі визначеної довідки від 17.07.2023 року №0111/776, отже, відповідач не має права вигадувати нові підстави для відмови в перерахунку пенсії. Вказує, що під час розгляду справи № 440/8898/24 всі учасники процесу мали можливість надавати свої доводи та заперечення щодо спірних обставин. Підстав та умов, за наявності яких судове рішення, що набрало законної сили, не має бути виконане в повному обсязі норми КАС України не містять.

Решта доводів апеляційної скарги позивача зводяться до незгоди позивача з рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 27.02.2025 року № 34, прийнятим на виконання судового рішення від 21.08.2024 по справі № 440/8898/24, яким відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, з урахуванням довідки про заробітну плату, з тих підстав, що в довідці про заробітну плату не вірно зазначена грошова одиниця.

Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з вимогами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 за № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 за № 11-рп/2012).

Виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (№ 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, № 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень (п. 40).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

У разі невиконання судового рішення позивачка має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.

Статтею 372 КАС України визначений порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин 2, 4 вказаної статті судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частина 1 ст. 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналіз наведеного вказує, що рішення суду в адміністративних справах може бути виконане добровільно, з моменту набрання рішенням законної сили, та примусово, після відкриття відповідного виконавчого провадження. Разом з цим виконання судового рішення, у якому порядку воно б не відбувалось, є невід`ємною складовою права на судовий захист.

Процесуальним засобом забезпечення належного та своєчасного виконання судового рішення є судовий контроль, підстави та порядок здійснення якого визначені зокрема статтею 383 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 2 статті 383 КАС України встановлено вимоги до поданої заяви. Зокрема, зазначено, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Згідно з частиною 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу зазначених норм права випливає, що стаття 383 КАС України передбачає спеціальний механізм судового контролю, надаючи позивачу, на користь якого ухвалено рішення суду, право подати заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням. Цей механізм спрямований на забезпечення ефективного виконання судових рішень і є оперативним способом захисту прав, вже підтверджених судом.

Судовий контроль за виконанням судового рішення, передбачений положеннями ст. 383 КАС України, стосується забезпечення реалізації вже визначених судом прав та обов`язків у межах існуючого рішення. Натомість, підставою для нового позову є виникнення нових правовідносин, коли суб`єкт владних повноважень приймає нові рішення або вчиняє нові дії (навіть якщо вони формально пов`язані з виконанням попереднього рішення), які стосуються інших періодів, ґрунтуються на нових фактичних обставинах чи нормативно-правових актах, та, на думку особи, знову порушують її права чи законні інтереси.

Водночас, необхідно чітко розмежовувати ситуації, коли йдеться виключно про невиконання або неналежне виконання вже ухваленого судового рішення, що охоплюється ст.383 КАС України, та ситуації, коли на підставі або у зв`язку з виконанням рішення суду суб`єкт владних повноважень вчиняє нові дії або приймає нові рішення, які, на думку позивача, знову порушують його права, або коли спір стосується аспектів, які не були предметом розгляду у справі, хоча й виникли у зв`язку з нею, особливо коли ці нові рішення та дії ґрунтуються на нових нормативно-правових актах та приймаються у формі окремих індивідуальних актів, що безпосередньо впливають на права та обов`язки особи і не є простою констатацією виконання попереднього судового рішення.

Існування спеціального порядку судового контролю за виконанням судових рішень, передбаченого ст.383 КАС України, не позбавляє особу права на звернення до суду з новим адміністративним позовом, якщо дії чи рішення суб`єкта владних повноважень, хоч і вчинені в контексті виконання рішення суду, за своєю суттю виходять за межі простого механізму його виконання, стосуються нових правових підстав, нових обставин (наприклад, застосування нових нормативних актів, розміру прожиткового мінімуму за інші періоди, що не були охоплені попереднім рішенням) та створюють нові юридичні наслідки для особи, які, на її думку, порушують її права. Позовне провадження у таких випадках є належним та процесуально допустимим способом захисту і не суперечить логіці інституту судового контролю, який має вужчу спрямованість - на забезпечення реалізації вже винесеного судового акту в тій частині, в якій права та обов`язки сторін були чітко визначені.

Як встановлено судом, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2024, яке набрало законної сили, суд визнав протиправним та скасував рішення № 34 від 13.05.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 08.05.2024 та прийняти рішення з урахуванням заробітної плати, отриманої мною за період роботи на територіях радіоактивного забруднення, що вказана в Архівній довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 17.07.2023 року №0111/776, виданої Комунальною установою "Трудовий архів" Глобинської міської ради, починаючи з 01.05.2024.

Отже, таким рішенням суд зобов`язав повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 08.05.2024 та прийняти рішення з урахуванням заробітної плати, отриманої мною за період роботи на територіях радіоактивного забруднення, що вказана в Архівній довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 17.07.2023 року №0111/776, виданої Комунальною установою "Трудовий архів" Глобинської міської ради, починаючи з 01.05.2024.

Як убачається зі змісту рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2024, скасовуючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №34 від 13.05.2024 суд виходив з того, що "перевірка наявності та змісту документів, на підставі яких видано довідку про заробітну плату, належить до компетенції органів Пенсійного фонду, тому посилання відповідача на те, що довідка про заробіток не підтверджена первинними документами, в жодному разі не може бути належною підставою для відмови у перерахунку пенсії. Доказів проведення перевірки довідки про заробітну плату для обчислення пенсії архівної довідки Комунальної установи "Трудовий архів" Глобинської міської ради від 17.07.2023 року №0111/776, відповідачем до суду не надано.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області передчасно прийнято рішення № 34 від 13.05.2024, а тому останнє підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги у відповідній частині - задоволенню".

На виконання рішення суду у цій справі Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 08.05.2024 та прийняло рішення №34 від 27.02.2025, яким відмовлено в проведенні перерахунку пенсії.

В обґрунтування рішення зазначено, що за результатами розгляду заяви встановлено, що згідно висновку акту №1600-0903-185495 (3190) від 08.08.2024 перевірки достовірності архівної довідки від 17.07.2023 №0111/776 встановлено, що в довідці про заробітну плату не вірно зазначена грошова одиниця, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Таким чином, за наслідками повторного розгляду заяви позивача на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2024, відповідачем був врахований акт №1600-0903-185495 (3190) від 08.08.2024 перевірки достовірності архівної довідки від 17.07.2023 №0111/776, висновки якого стали підставою для прийняття рішення № 34 від 27.02.2025 про відмову позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати, зазначеної у довідці від 17.07.2023 №0111/776. Зазначеного акту не існувало на час прийняття відповідачем попереднього рішення № 34 від 13.05.2024 та він не був предметом дослідження судом під час розгляду справи та ухвалення рішення від 21.08.2024.

Отже, предметом поданої позивачем заяви є не усунення перешкод у виконанні вже встановлених судом у справі № 440/8898/24 зобов`язань, а перевірка правомірності нового рішення та дій відповідача, які стосуються нових обставин, що не можуть бути предметом судового розгляду та оцінки в межах розгляду заяви поданої в порядку ст. 383 КАС України.

За встановлених судом обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що між позивачем та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виник новий спір щодо правомірності/неправомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №34 від 27.02.2025.

Колегія суддів зазначає, що рішення від 27.02.2025 є окремим індивідуальним актом, що має самостійне правове значення та породжує нові правові наслідки для позивача, навіть якщо формально пов`язані з виконанням вказаного рішення суду. Воно не є лише способом реалізації вже визначених судом зобов`язань, а тому може бути предметом нового позову.

З огляду на те, що мають місце дії, які вчинені відповідачем у нових правовідносинах з позивачем, а не при виконанні резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 у справі №440/8898/24, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заява позивача підлягає залишенню без задоволення.

В аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні суд апеляційної інстанції враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд апеляційної інстанції також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 18390/91, пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 по справі № 440/8898/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко Т.С. Перцова