Справа № 320/28258/23
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 серпня 2025 року

м. Київ

справа №320/28258/23

адміністративне провадження №К/990/31434/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів: Юрченко В.П., Бившевої Л.І.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства фінансів України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі №320/28258/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Міністерства аграрної політики та продовольства України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві та Міністерство фінансів України, про стягнення простроченої заборгованості перед бюджетом,

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 23.07.2025 надійшла касаційна скарга Міністерства фінансів України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі №320/28258/23.

Вирішуючи питання про можливість відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025, відмовлено у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у м. Києві до Міністерства аграрної політики та продовольства України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві та Міністерство фінансів України, про стягнення простроченої заборгованості перед бюджетом в сумі 42 774 684,25 грн. Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Скаржником зазначено, що позивач звернувся з позовом про стягнення простроченої заборгованості перед державою у розмірі 42 774 684,25 грн. Тобто, справа стосується держаного інтересу, оскільки стосується надходжень до Державного бюджету. На момент звернення до суду із позовом зазначена сума перевищувала п`ятнадцять тисяч розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Головне управління ДПС у м. Києві зверталося з клопотання, в якому просило розгляд справи №320/28258/23 здійснювати за правилами загального позовного провадження. Однак судом першої інстанції дане клопотання не вирішено - відсутня будь- яка ухвала, якою вирішувалося питання переходу до загального провадження, в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 також відсутня інформація, що судом розглядалося клопотання позивача про перехід до загального провадження. Тобто, суд першої інстанції не вирішив усі подані клопотання до моменту ухвалення оскаржуваного судового рішення, що є порушенням норм процесуального права.

На думку скаржника, зважаючи на предмет, підстави та учасників спору, складне правове регулювання відносин, справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, тому віднесення даної справи до категорії справ незначної складності є помилковим. Окрім того, справа має виняткове значення, зокрема для Мінфіну, оскільки стосується питання надходжень до Державного бюджету значного розміру коштів. При цьому, сформовані висновки суду щодо застосування положень пункту 95.2 статті 95 глави 9 розділу II Податкового кодексу України у взаємозв`язку з положеннями підпунктів 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.1 статті 59 ПК України під час стягнення органами доходів і зборів простроченої заборгованості перед державним бюджетом за 7 фінансовою допомогою, наданою з резервного фонду Державного бюджету, дозволять в подальшому однозначно застосовувати норми права значною кількістю суб`єктів під час розгляду подібних справ. Таким чином, рішення судів першої та апеляційної інстанції у даній справі з урахуванням підпунктів «а», «в», «г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України підлягають касаційному оскарженню.

Міністерством фінансів України вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, що Верховним Судом не сформовано висновків щодо правозастосування положень пункту 95.2 статті 95 глави 9 розділу II Податкового кодексу України у процесі стягнення простроченої заборгованості за фінансовою допомогою, наданою з резервного фонду Державного бюджету, тому наявна необхідність формулювання висновку Верховного Суду щодо правозастосування положень пункту 95.2 статті 95 глави 9 розділу II Податкового кодексу України у взаємозв`язку з положеннями підпунктів 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.1 статті 59 ПК України під час стягнення органами доходів і зборів простроченої заборгованості перед державним бюджетом за фінансовою допомогою, наданою з резервного фонду Державного бюджету. На думку скаржника, вимоги пункту 95.2 статті 95 глави 9 розділу II Податкового кодексу України про необхідність направлення податкової вимоги не поширюються на процес стягнення органами доходів і зборів простроченої заборгованості перед державним бюджетом за фінансовою допомогою, наданою з резервного фонду Державного бюджету.

Такі доводи скаржника підлягають перевірці під час касаційного перегляду судового рішення у цій справі.

Касаційну скаргу подано вдруге, первісну касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 17.07.2025.

Скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження, зазначено, що повторно касаційну скаргу подано у найкоротший строк після отримання ухвали Верховного Суду від 17.07.2025, скаржником враховано зауваження Верховного Суду щодо належного викладення підстав касаційного оскарження.

Розглянувши дане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що воно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

З урахуванням вищезазначеного, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 329, 330, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання скаржника про поновлення строку касаційного оскарження, поновити Міністерству фінансів України строк касаційного оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі №320/28258/23.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства фінансів України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі №320/28258/23.

Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу №320/28258/23.

Надіслати скаржнику копію цієї ухвали, а іншим учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко

Л.І. Бившева ,

Судді Верховного Суду