Справа № 200/2669/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року справа №200/2669/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Геращенка І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року (повне судове рішення складено 16 травня 2025 року) у справі № 200/844/25 (суддя в І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок пенсії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з грошового забезпечення, зазначеного в довідках ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2020 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2021 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2022 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2023 року;

- зобов`язати Управління здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022 та з 01.02.2023 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, зазначеного в довідках ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2020 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2021 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2022 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області йому було відмовлено у перерахунку пенсії згідно оновлених довідок від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2020 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2021 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2022 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2023 року, у зв`язку з відсутністю підстав, згідно чинного законодавства.

Позивач вважає, що такі дії Пенсійного фонду є протиправним та такими, які суперечить вимогам законодавства України, у зв`язку із чим вона змушена звернутись до суду із даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача, які полягають у відмові здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з грошового забезпечення, зазначеного в довідках ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2020 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2021 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2022 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2023 року.

Зобов`язано Управління здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022 та з 01.02.2023 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, зазначеного в довідках ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2020 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2021 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2022 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2023 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що після визнання протиправним та скасування пункту 3 постанови КМУ № 103 інших рішень Кабінетом Міністрів України про умови та порядок проведення перерахунку пенсій не приймалося.

Представник відповідача звертає увагу, що у зв`язку із скасування пункту 3 постанови КМУ № 103 не відбулося жодних змін розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення, передбачених Постановою № 988, яка є чинною.

Розміри грошового забезпечення, які визначені вказаною постановою жодним чином не переглядалися та не змінювалися, а перерахунок пенсій означеній категорії осіб проводився не лише з урахуванням окладу за посадою, спеціальним званням та відсотковою надбавкою за вислугу років, а й урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Таким чином, на думку представника відповідача скасування пункту 3 постанови КМУ № 103 не є підставою для перерахунку пенсії в розумінні статті 63 Закону № 2262, оскільки вказана постанова визначала виключно процедуру перерахунку та виплати пенсії.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як одержувач пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі № 200/7246/24 ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено оновлені довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2020 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2021 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2022 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2023 року, які були підготовлені та надіслані до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за вихідним № 09/01/821 від 26.02.2025, про що позивача було повідомлено листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 03 березня 2025 року № 09/01/885.

16 березня 2025 року, а потім повторно 05 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявами, в яких просив здійснити йому перерахунок основного розміру пенсії з грошового забезпечення, зазначеного в довідках ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2020 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2021 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2022 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2023 року та здійснити виплату пенсії з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022, з 01.02.2023 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення зазначеного в цих довідках.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07 квітня 2025 року № 7703-6171/С-02/8-0500/25 позивачу було відмовлено у перерахунку його пенсії та зазначено, що відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262 пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміни розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262. На теперішній час, постанов Кабінету Міністрів України щодо проведення перерахунку пенсій означеній категорії не приймалось. Враховуючи зазначене, Пенсійний фонд зазначив, що законодавчі підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з довідками про розмір грошового забезпечення від 26.02.2025 № ФС-97148/09/01/821 станом на 01.01.2020, від 26.02.2025 № ФС 97148/09/01/821 станом на 01.01.2021, від 26.02.2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01.01.2022 та від 26.02.2025 № ФС-97148/09/01/821 станом на 01.01.2023, надані ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні.

Не погоджуючись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон 2262-ХІІ).

Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно із частиною 2 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» 2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року за 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Таким чином, набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року 704, якою змінено (збільшено) грошове забезпечення військовослужбовців, у розумінні ч. 2 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є обставиною, що тягне за собою зміну розміру пенсії позивача, призначеної на підставі цього Закону.

Однак у подальшому Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 12 грудня 2018 року по справі 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови 103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку 45.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі 826/3858/18 залишено без змін постановою Верховного Суду від 12.11.2019 року, в якій суд касаційної інстанції зазначив, зокрема, що до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, а приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись Кабінетом Міністрів України.

Оскільки зміни, внесені Постановою 103, зокрема, до додатка 2 Порядку 45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі 826/3858/18 діє редакція додатка 2 до Порядку 45 до зазначених змін.

Таким чином, з 05 березня 2019 року (з дня набрання чинності судовим рішенням у справі 826/3858/18) виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону 2262-ХІІ та статті 9 Закону 2011-ХІІ.

При цьому, порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку 45, не змінився.

Верховний Суд у рішенні від 17.12.2019 року по зразковій справі 160/8324/19 дійшов висновку про те, що дії щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до ГУ ПФУ оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року є неправомірними, а тому відповідача належить зобов`язати скласти та подати до ГУ ПФУ нову довідку про розмір грошового забезпечення, станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону 2262-ХІІ, статті 9 Закону 2011-XII та з врахуванням положень постанови 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунку основного розміру пенсії позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_3 виготовлено довідки від 26.02.2025 № ФС-97148/09/01/821 станом на 01.01.2020, від 26.02.2025 № ФС 97148/09/01/821 станом на 01.01.2021, від 26.02.2025 № ФС-97148/09/01/821 станом на 01.01.2022 та від 26.02.2025 № ФС-97148/09/01/821 станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії позивача.

Таким чином, у зв`язку з отриманням оновлених довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 про грошове забезпечення позивача у відповідача виник обов`язок проведення перерахунку пенсії позивача.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач має право на перерахунок пенсії, а передумовою для його проведення є оформлення ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідної довідки. Вказані відповідачем обставини не позбавляють права позивача на перерахунок його пенсії у зв`язку зі зміною (підвищенням) розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії.

Відповідач фактично не погоджується з висновками Верховного Суду у зразковій справі, та ставить під сумнів висновки щодо застосування Порядку 45 та наявності права у пенсіонерів, що отримують пенсію за вислугу років, на перерахунок пенсії з 01.04.2019.

Однак, Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі 160/8324/19 було надано оцінку зазначеним доводам та зроблено висновок про їх необґрунтованість.

Суд звертає увагу відповідача на те, що за висновком Верховного Суду у постанові від 20.11.2018 у справі 328/4303/16-а (2-а/328/8/17) органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами/особою-пенсіонером довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у довідках.

Стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у відмові здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з грошового забезпечення зазначеного в довідках ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2020 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2021 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2022 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2023 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022 та з 01.02.2023 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення зазначеного в довідках ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2020 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2021 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2022 року, від 26 лютого 2025 року № ФС-97148/09/01/821 станом на 01 січня 2023 року.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок пенсії, підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року у справі № 200/2669/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 12 серпня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

І. В. Геращенко

Т. Г. Гаврищук