Справа № 460/7417/25
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
04 серпня 2025 року м. Рівне №460/7417/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Войтюк К.О., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник адвокат Кушнірук А.В.,
відповідача: представник Юхименко Т.В.,
у підготовчому засіданні в адміністративній справі за позовом
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
До Рівненського окружного адміністративного суду 23.04.2025 в підсистемі "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач), в якій позивач просить суд скасувати повністю податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області:
за 2019-2020 рр.
за 2020-2021 рр.
за 2022-2023 рр.
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому вказав, що 10.11.2024 його адвокат отримав лист від 28.10.2024, з якого позивачу стало відомо з наданих копій про податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області. Ствердив, що про існування даних податкових повідомлень-рішень та податкового боргу він дізнався лише з вказаного листа, оскільки проживає з 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 . Такі рішення відповідачем надсилалися за адресами, до яких позивач не має ніякого відношення, там не проживав, ніяких ППР та інших документів не отримував.
Ухвалою від 12.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.06.2025.
Водночас, враховуючи наведені позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду обставини, суд витребував у відповідача докази отримання позивачем спірних податкових повідомлень-рішень, а також інформацію про те, чи були такі податкові повідомлення-рішення оскаржені в адміністративному порядку.
29.05.2025 в підсистемі "Електронний суд" представник Головного управління ДПС у Рівненській області подав заяву про залишення позову без розгляду. В обґрунтування вказав, що платник податків був обізнаний про прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення про визначення грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017-2022 роки. Вказана позивачем інформація про неотримання податкових повідомлень-рішень, оскільки їх копії надсилалися за неналежною адресою та отримані адвокатом лише 10.11.2024, не відповідає дійсності, оскільки протягом 2018-2023 років позивач систематично проводив переписку із контролюючим органом та отримував оскаржувані податкові повідомлення-рішення, що направлялися як за податковою адресою платника податку, так і за адресами, що були зазначені в заявах на проведення звірки.
Ухвалою від 24.06.2025 відкладено підготовче засідання до 02.07.2025.
30.06.2025 ОСОБА_1 в підсистемі "Електронний суд" подав заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду, в якому звернув увагу на те, що Розділ VI «Прикінцеві положення» КАСУ було доповнено пунктом 3 Законом № 540-IX від 30.03.2020 (далі Закон № 540-IX), згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID19).
Тобто, процесуальні строки продовжувалися «за замовчуванням» на строк дії карантину.
Згідно із Законом № 731-IX пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАСУ викладено в такій редакції:
« 3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».
Також позивач зауважив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Європейської Конвенції.
Крім цього, зазначив, що він не отримував рішення за результатами розгляду скарги від 26.10.2021 на податкові повідомлення-рішення за 2017-2020 роки, як передбачено ст. 56 ПК України.
Ствердив, що ДПС знає про те, що він є засновником Фермерського господарства "Малинове сяйво", хоча ДПС свідомо не встановлено, яку саме діяльність здійснювало вказане господарство і якою мірою вказані в позові об`єкти нерухомості використовувалися в господарській діяльності цього господарства. Приймаючи оскаржувані ППР, виникає подвійне оподаткування, на що ДПС свідомо не звертає увагу. Фактично приймаючи діяльність в господарській діяльності ФГ "Малинове сяйво", дані об`єкти вже беруть участь в оподаткуванні, однак ДПС дане питання, знаючи про це, свідомо не висвітлюють в своїх документах. Наголосив, що він проживає з 2018 року з сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Додані ДПС докази вручення позивачу ППР за різні роки містять не його підпис, що візуально видно, з різними адресами та різними підписами. Отже стверджувати, що позивач їх отримав, вважає протиправним.
01.07.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, до якого долучено відомості з Державного реєстру речових на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підтвердження зареєстрованого права власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на території Рівненської області; корінці до податкових повідомлень-рішень, докази листування платника податків з контролюючим органом та проведення звірки з питань оподаткування.
Протокольною ухвалою від 02.07.2025 відкладено підготовче засідання до 14.07.2025 у зв`язку з першою неявкою представника позивача.
Протокольною ухвалою від 14.07.2025 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 21.07.2025 у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.
21.07.2025 представник ГУ ДПС у Рівненській області в підсистемі "Електронний суд" подав заяву про залишення позову без розгляду, в якій додатково до заяви від 29.05.2025 вказав, що з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями про визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік, позивач був обізнаний з 15.12.2018, однак з позовом до суду звернувся лише 23.04.2025.
Протокольною ухвалою від 21.07.2025 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 04.08.2025 та запропоновано представнику позивача надати письмові пояснення щодо поданої разом з позовом заяви про поновлення строку звернення до суду, з урахуванням поданих відповідачем заяв про залишення позову без розгляду.
31.07.2025 в підсистемі "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшли заперечення на клопотання по залишення позову без розгляду, в яких позивач, підтримавши раніше наведені доводи, також зазначив, що з ППР не вбачається, яка саме нерухомість є об`єктом оподаткування, а самі копії надані без розшифровки і не дають можливість встановити, що саме є предметом спору. Листи, додані ДПС, не дають змоги встановити, які саме об`єкти оподатковано, що унеможливлює реалізувати його право на захист. В своїх листах та запереченнях ДПС залишає поза увагою свої дії щодо правильності оподаткування та не наводить жодного аргументу щодо правильності свої дій.
В підготовчому засіданні 04.08.2025 представник відповідача повністю підтримала заяву про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.
Представник позивача проти залишення позову без розгляду заперечив, підтримав доводи та аргументи, наведені позивачем в заяві про поновлення пропущеного строку, а також у письмових запереченнях проти залишення позову без розгляду. Наголосив, що всі податкові повідомлення-рішення не були отримані позивачем, який зареєстрований та проживає у Вінницькій області та не повідомляв ГУ ДПС у Рівненській області про наявність податкової адреси на території Рівненської області.
Вирішуючи заявлене у підготовчому засіданні представником відповідача клопотання про залишення позову без розгляду, оцінюючи доводи сторін про наявність/відсутність підстав для висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду з позовом, суд встановив та врахував таке.
Згідно з Витягом з Реєстру територіальної громади від 03.12.2024 та довідки Джулинської сільської ради № 1602 від 04.11.2023 ОСОБА_1 з 07.06.2018 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12, 13 т. 1).
На праві приватної власності на території Рівненської області ОСОБА_1 належать об`єкти нерухомого майна, на які ГУ ДПС у Рівненській області нараховувалися податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Головним управлінням ДФС у Рівненській області розглянуто лист платника податку та проведено звірку з подальшим перерахунком сум податку.
За результатами проведеної звірки листом від 07.12.2018 №3672/ФОП/17-00-50-13 надіслано за адресою, що зазначена платником податку у заяві: АДРЕСА_2 , податкові повідомлення-рішення від 05.12.2018, зокрема, про визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік: № 0374377/2-5013-1709 від 05.12.2018 на суму 8256,98 грн, № 0374372/2-5013-1709 вiд 05.12.2018 на суму 5229,51 грн, № 0374374/2-5013-1709 від 05.12.2018 на суму 998,36 грн, № 0374378/2-5013-1709 від 05.12.2018 на суму 1535,32 грн,
Таким чином з 15.12.2018 позивач був обізнаний з оскаржуваними податковими повідомленнями рішеннями про визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік та 2017 рік.
Щодо податкових повідомлень-рішень, якими визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік.
Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пункту 42.4 статті 42 ПКУ, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п.45.1. ст.45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до відомостей інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб платників-податків ДПС України (далі - ДРФО) щодо ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 місцем проживання (за датами внесення до ДРФО) є такі адреси:
02.07.2007 АДРЕСА_3 ;
08.06.2016 АДРЕСА_4 ;
27.12.2019 - Україна, Рівненська обл., Рівненський р-н, Головинська ТГ, с. Головин, вул. Набережна, 34;
21.03.2024 надіслані останні зміни щодо місця проживання АДРЕСА_1 , що стверджується службовою запискою начальника управління податкових сервісів ГУ ДПС у Рівненській області від 27.05.2025 № 624/17-00-12-02-08 (а.с. 152, 153 т. 2).
Щодо оскарження податкових повідомлень-рішень, якими визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік.
Такий лист позивач отримав, позаяк суд встановив, що ОСОБА_1 особисто долучив його до скарги на дії Головного управління ДПС у Рівненській області щодо опису майна в податкову заставу, яка була надіслана до ДПС України 26.10.2021 (а.с.139-142 т. 1).
Щодо оскарження податкових повідомлень-рішень, якими визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік.
Щодо податкових повідомлень-рішень, якими визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік.
Головним управлінням ДПС у Рівненській області винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення:
Щодо податкових повідомлень-рішень, якими визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік.
За обставинами справи, позивач звернувся з позовом до суду про оскарження всіх вищевказаних податкових повідомлень-рішень 23.04.2025, заперечуючи, що був обізнаний з наявністю відповідних рішень контролюючого органу до їх отримання представником позивача на запит 10.11.2024.
Відповідно до частини 3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
"З метою забезпечення єдиної правозастосовчої практики під час судового розгляду відповідних спорів у справах, у яких позивачами не використовувалась процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, та у розвиток правового підходу, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі N 500/2486/19, судова палата відступає від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 3 квітня 2018 року у справі N 826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі N 803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі N 805/1146/17-а та вважає за необхідне сформулювати такий правовий висновок.
Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судова палата вважає, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.
З урахуванням викладеного, судова палата вважає, що суд апеляційної інстанції правильно врахував висновок Верховного Суду щодо питання застосування пунктів 56.18 статті 56 і 102.1 статті 102 ПК України і дійшов правильного висновку про те, що строк звернення до суду з цим позовом визначається статтею 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів".
Відповідно до правової позиції, викладеної в постановах Верховного суду України від
25 квітня 2018 року у справі № 802/1086/16-а, від 12 серпня 2020 року у справі №814/745/18, від 07 липня 2020 року у справі № 449/1504/18, від 07 липня 2020 року у справі № 440/3408/19:
«Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені».
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» рішення від 22.10.1996, справа «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980).
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якою особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів: при зверненні до суду він повинен довести той факт, то він не міг дізнатися про порушення свою права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може були обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це насамперед, обумовлено специфікою відповідних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно і непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Аналізуючи зміст статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить
не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Згідно з пунктом 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Пунктом 42.1 ст. 42 ПК України встановлено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п.42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст.42 ПК України).
Відповідно до п.42.5 ст. 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Отже, доказом належного вручення (надіслання) платнику податків податкової вимоги та податкового повідомлення-рішення є підпис у податковій вимозі та у податковому повідомленні-рішенні про особисте одержання, повідомлення про вручення поштового відправлення та відмітка поштової служби про причини невручення поштового відправлення.
Слід зазначити також те, що у постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №120/479/21-а колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу, що добросовісний платник податків, зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції, у разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.
Крім цього, суд зазначає, що відповідно до п. 63.1. ст. 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків (п. 63.2 ст. 63 Кодексу).
При цьому, за приписами п. 63.5. ст. 63 ПК України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
Облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами (п. 63.6 ст. 63 ПК України).
Згідно з п. 63.9 ст. 63 ПК України документи, що подаються платниками податків для взяття на облік у контролюючих органах, перевіряються у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, і в разі виявлення помилок або подання недостовірних відомостей повертаються для виправлення. Платники податків, які не подали протягом 5 календарних днів, наступних за днем отримання повернутих документів, виправлених документів для взяття на облік у контролюючих органах або повторно подали такі документи з помилками, несуть відповідальність відповідно до закону.
А згідно з п. 63.11. ст. 63 ПК України контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків в Єдиному банку даних про платників податків - юридичних осіб та Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, реєстрі платників податку на додану вартість, реєстрі неприбуткових організацій та інших реєстрах, що формуються та ведуться контролюючими органами згідно з цим Кодексом, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.
Як встановлено судом, обґрунтовуючи заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень, прийнятих ГУ ДПС у Рівненській області в період 2019-2023 років, ОСОБА_1 єдиною причиною зазначає неотримання спірних рішень контролюючого органу за місцем своєї реєстрації.
Такі аргументи позивача суд відхиляє як необґрунтовані та безпідставні, позаяк матеріалами судової справи підтверджується надіслання контролюючим органом спірних податкових повідомлень-рішень платнику податків за податковою адресою, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, а також за адресою, яку особисто вказував позивач у своїх письмових зверненнях до відповідача щодо проведення звірки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. При цьому, у всіх випадках такі поштові відправлення були вручені адресату оператором поштового зв`язку, без повернення відправнику.
Водночас, оцінка достовірності відомостей про позивача як платника податків, що внесені до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, не охоплюється предметом судового спору у справі, що розглядається.
Отже, суд вважає, що контролюючий орган, на виконання покладених на нього чинним законодавством функцій, правомірно направляв оскаржувані податкові повідомлення-рішення за податковою адресою платника податків, а також скеровував відповідну поштову кореспонденцію під час проведення звірки податкових зобов`язань за адресами, зазначеними особисто платником податків.
Окрім цього, як встановлено судом, платник податків у жовтні 2021 року оскаржував до Державної податкової служби України рішення ГУ ДПС у Рівненській області про опис майна у податкову заставу, яке було прийняте з метою погашення податкового боргу у зв`зку з несплатою грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Отже платнику податків було достеменно відомо про існування таких грошових зобов`язань і податкового боргу.
Сукупність наведених обставин свідчить на користь висновку, що позивач впродовж кількох років був обізнаний з нарахуванням контролюючим органом грошових зобов`язань спірними податковими повідомленнями-рішеннями, однак активні дії щодо їх оскарження почав вживати лише у 2025 році, звернувшись з цим позовом до суду
Існування дійсно об`єктивних обставин, які б перешкоджали своєчасному зверненню до адміністративного суду, позивачем не надано, а судом не встановлено.
При цьому суд не бере до уваги покликання позивача на необхідність продовження процесуальних строків у зв`язку з пандемією коронавірусу, а також із запровадженням в Україні воєнного стану, позаяк жодних підстав вважати, що відповідні обставини перешкодили позивачу своєчасно звернутися за судовим захистом у справі, що розглядається, немає.
Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, а наведені ним в заяві про поновлення пропущеного строку підстави не можуть бути визнані судом поважними та не дають суду підстав для поновлення пропущеного строку.
Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.
Керуючись статтями 123, 183, 240, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :
Визнати неповажними причини пропуску строку звернення з позовом до адміністративного суду, що вказані в клопотанні ОСОБА_1 від 22.04.2025.
Заяву Головного управління ДПС у Рівненській області про залишення позову без розгляду задовольнити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 12 серпня 2025 року

Суддя Н.О. Дорошенко