Справа № 160/16157/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ІНВЕСТ ГРУП» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
02 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ІНВЕСТ ГРУП» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці, в якому позивач просить суд:
В обґрунтування позову зазначено, що підставами для прийняття спірних ППР вказано невірна класифікація згідно з УКТ ЗЕД імпортованого товару. Прийняттю ППР передувало проведення відповідачем документальної невиїзної перевірки дотримання позивачем вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товару. Позивач вважає спірні рішення протиправними, оскільки позивачем було надано всі наявні в нього відомості щодо товарів, та жодних інших документів митницею витребувано не було, а також, жодних зауважень на час митного оформлення до позивача з боку митниці не надходило, тобто митницею було визнано, що код, заявлений позивачем до митного оформлення, був визначений правильно.
Також позивачем зауважено, що ані під час митного оформлення, ані після нього митними органами не приймалось рішення про визначення коду товарів ввезених саме відповідачем, за його митними оформленнями.
Отже, позивач вважає, що жодних підстав для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 25 % суми визначеного податкового зобов`язання, передбачених пунктом 123.2 статті 123 Податкового кодексу України, не має.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Зауважив, що класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТ ЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД (далі - ОПІ), відповідних приміток до розділів та груп УКТ ЗЕД, текстового опису товарних позицій та тих характеристик товару, які є визначальними для класифікації.
Отже, за результатами опрацювання документів, наданих декларантом до митного оформлення товарів «прилади автоматичного контролю, датчик для вимірювання та відображення: DTSU666-H 3 Phase Smart meter 250A; DTSU666-HW Smart Power Sensor», було встановлено порушення ТОВ «СОЛАР ІНВЕСТ ГРУП» вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації товарів «прилади автоматичного контролю, датчик для вимірювання та відображення: DTSU666-H 3 Phase Smart meter 250A; DTSU666-HW Smart Power Sensor» відповідно до класифікаційних групувань, що призвело до заниження податкових зобов`язань ТОВ «СОЛАР ІНВЕСТ ГРУП» на загальну суму 203 810,88 грн. (ввізне мито 169 842,42 грн., ПДВ 33 968,46 грн.).
Також, звернув увагу, що Рішення щодо класифікації товарів як окремий документ оформлюється тільки під час самостійного визначення митним органом коду товару під час здійснення митного оформлення товару та випуску його у вільний обіг. Під час проведення документальної перевірки та встановлення порушення правил класифікації товарів Рішення як окремий документ не приймається.
Отже, відповідач вважає податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
01.07.2025 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві. Також зазначено, що хоч проведення документальної перевірки вірності визначення коду товарів дійсно передбачено законодавством, проте, закон не передбачає можливості застосування до перевіряємого суб`єкта фінансових санкцій (у вигляді донарахування податків/платежів та штрафних санкцій) автоматично. Зауважено, що під час митного оформлення позивачем не було допущено жодних порушень митного законодавства, митниці було надано вичерпний перелік документів для митного оформлення.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що
Незгода позивача з рішеннями, стала підставою для звернення до суду з позовом.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, з 07.04.2025 до 16.04.2025 Дніпровською митницею на підставі п. 7 ч. 1 ст. 336, п. 2 ч. 3 ст. 345, п. 1 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України, на підставі наказу від 31.03.2025 №44 проведено документальну невиїзну перевірку дотримання позивачем вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товару «прилади автоматичного контролю, датчик для вимірювання та відображення: DTSU666-H 3 Phase Smart meter 250A; DTSU666-HW Smart Power Sensor» за окремими митними деклараціями.
Метою перевірки є дотримання ТОВ «СОЛАР ІНВЕСТ ГРУП» законодавства з питань митної справи в частині правильності класифікації згідно УКТЗЕД товару «прилади автоматичного контролю, датчик для вимірювання та відображення..» за митними деклараціями, оформленими у період 2023-2024 роки.
Під час проведення перевірки використовувалися: електронні копії митних декларацій з програмно-інформаційного комплексу АСМО «Інспектор», а також копії транспортних і комерційних документів, що були подані до митного оформлення.
Інші документи, що належать до предмета перевірки або пов`язані з ним, у ході проведення перевірки не надавались.
Керуючись пунктом 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України, проведено вивчення та аналіз відомостей, зазначених у електронних копіях митних декларацій типу ІМ 40 ДЕ.
За результатами опрацювання документів, наданих декларантом до митного оформлення товарів «прилади автоматичного контролю, датчик для вимірювання та відображення: DTSU666-H 3 Phase Smart meter 250A; DTSU666-HW Smart Power Sensor», встановлено наступне. Згідно з УКТЗЕД лічильники електроенергії класифікуються у товарній позиції 9028. Ці лічильники вимірюють кількість електрики (в ампер-годинах або кратних їм одиницях) (лічильники кількості) або кількість споживаної енергії (у ват-годинах або кратних їм одиницях) (лічильники енергії).
Якщо напруга постійна, лічильники кількості можна калібрувати у ват-годинах (або в одиницях, кратних ват-годинам). Деякі лічильники призначені для використання з постійним струмом, інші зі змінним. Лічильники можуть складатися з електронних статичних вузлів, таких як помножувачі або квантифікатори, обладнаних індикаторним пристроєм. Індикаторний пристрій може бути механічним (обладнаний стрілкою або барабанним покажчиком) або електронним.
До них відносяться: (1) лічильники попередньо оплаченої енергії; (2) багатотарифні лічильники (які рахують електроенергію, подавану за двома або більше різними тарифами); (3) лічильники максимального навантаження (які показують максимальне значення середнього навантаження за певний період); (4) пікові лічильники (які показують споживання понад визначене пікове значення); (5) лічильники перевищення (аналогічні до пікових лічильників, але показують також сумарну використану енергію); (6) імпульсні лічильники (обладнані датчиком імпульсів); (7) лічильники реактивної потужності; (8) демонстраційні лічильники; (9) лічильники постійного струму (лічильники вольт-годин (В·год), лічильники ампергодин (А·год), лічильники ват-годин (Вт·год); (10) лічильники з імпульсним входом для підключення до імпульсних лічильників, обладнані регістром споживання і підсумовуючим пристроєм або максимальним пристроєм (індикаторним або записувальним) або пристроєм підрахунку перевищення
Таким чином, відповідно до Основних правил інтерпретації УКТЗЕД класифікація розумного лічильника Huawei DTSU666 та подібних має розглядатись у товарній позиції 9028 в залежності від їх характеристик.
Відповідно до змісту Акту, встановлені наступні порушення:
- Закону України «Про Митний тариф України» від 19.10.2022 № 2697-IX в частині правильності класифікації товару, пункту 2 частини 3 статті 75 МКУ, в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати ввізного мита на загальну суму 169 842,42 грн.;
- Закону України «Про Митний тариф України» від 19.10.2022 № 2697-IX в частині правильності класифікації товару, пункту 2 частини 3 статті 75 МКУ, пункту 190.1 ст.190 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 33 968,46 грн.
Сума занижених податкових зобов`язань у розмірі 203 810,88 грн. (у тому числі ввізне мито 169 842,42 грн., податок на додану вартість 33 968,46 грн.), визначена контролюючим органом на підставі підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПКУ, згідно частини 2 статті 293, частини 1 статті 298 МКУ та підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПКУ, повинна бути сплачена платником податків до Державного бюджету України.
Не погодившись із вказаними рішеннями, позивач звернувся із позовом до суду.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ст. 69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
На вимогу посадової особи митного органу декларант зобов`язаний надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. Для цілей класифікації товарів під товарами з ідентичними характеристиками розуміються товари, які мають однакові характерні для них ознаки (фізичні характеристики, хімічний склад, призначення та порядок застосування тощо) і відмінності між цими товарами не впливають на характеристики, визначальні для класифікації таких товарів за одним класифікаційним кодом згідно з УКТ ЗЕД.
Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.
Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Відповідно до ч.7 ст.336 МК України, митний контроль здійснюється посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частиною 1 статті 345 МК України визначено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених ст.102 ПК України.

Згідно із ч.3 ст.345 МК України, органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ч.6 ст.345 МК України).

Згідно із ч.7 ст.345 МК України, у разі скасування, зміни за результатами документальної перевірки рішень щодо класифікації товарів для митних цілей, прийнятих митними органами відповідно до статті 69 цього Кодексу, або рішень про коригування заявленої митної вартості товарів, прийнятих митними органами відповідно до розділу III цього Кодексу, дії, вчинені підприємством на виконання таких рішень, не тягнуть за собою застосування штрафних (фінансових) санкцій, нарахування пені, накладення адміністративних стягнень, крім випадків, якщо зазначені рішення були прийняті на підставі поданих підприємством недостовірних документів, недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання підприємством всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначених рішень, що суттєво вплинуло на характер цих рішень.

Відповідно до ч.14 ст.354 МК України, в акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

Згідно із ч.12 ст.354 МК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки, з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.

Відповідно до пп.54.3.6 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Отже, обов`язок визначення у відношенні товару коду класифікації покладається на декларанта товару, що поставляється на митну територію України, а орган доходів і зборів має перевірити правильність класифікації товару, поданого до митного оформлення.

У разі виявлення під час митного оформлення товару порушення правил класифікації орган доходів і зборів має самостійно класифікувати такий товар.

Про зміну класифікації заявленого до митного оформлення товару орган приймає відповідне рішення, яке може бути предметом оскарження до органу вищого рівня або до суду. Повноваженнями щодо прийняття рішення про класифікацію товару орган доходів і зборів наділений і після проведення митного оформлення товару.

Верховний Суд у постанові від 20 березня 2018 року, справа №814/978/17 зазначив, що класифікацію товарів за УКТЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією, може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження податкового органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Судом встановлено, що, виходячи з опису товару та іншої наявної інформації (включаючи відомості та документи отримані від продавця товарів), код товару УКТ ЗЕД був визначений декларантом як 9032 89 00 00 - інші прилади та апаратура для автоматичного регулювання або керування.

Відповідно до тексту оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 22.05.2025 року, відповідачем зазначено наступні обставини вчинених правопорушень: неправильна класифікація згідно з УКТ ЗЕД імпортованого товару; інформація щодо надання або ненадання платником податків заперечень, письмових пояснень та додаткових документів, зокрема щодо обставин виявлених порушень, наданої платником податків інформації, яка спростовує наявність його вини, наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до Податкового кодексу України - «СОЛАР ІНВЕСТ ГРУП» не надало пояснення щодо обставин виявлених порушень, які спростовують наявність його вини, містять пом`якшуючи обставини, що звільняють від фінансової відповідальності.

В даному аспекті, слід звернути увагу на положення ч.2 ст.69 МК України, де зазначено, що саме митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Так, відповідно до позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 01.10.2015 р. у справі № К/800/9334/15, дії контролю за правильним визначенням митної вартості та сплатою митних платежів покладено саме на митний орган, а тому у нього після випуску товару у вільний обіг відсутні підстави нараховувати податкові зобов`язання зі сплати мита та податку на додану вартість.

Відповідно до позиції Верховного Суду висловленій у постанові від 08.05.2018 р. у справі № 818/1341/14 відсутність рішення про визначення коду товару та випущення товару у вільний обіг свідчить про класифікацію його митним органом відповідно до коду, заявленого у митній декларації.

Як було зазначено позивачем, та не спростовано відповідачем, жодних зауважень на час митного оформлення до позивача з боку митниці не надходило, а відтак, митницею було визнано, що код, заявлений позивачем до митного оформлення, був визначений правильно.

При цьому, як зазначено вище, митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано всі наявні в нього відомості щодо товарів. При цьому, жодних інших документів митницею витребувано не було.

Законом України «Про митний тариф України» затверджено основні правила інтерпретації УКТЗЕД, так правилом 3 передбачено, що у разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(а) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де подається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару.

Отже, виходячи з неведеного, враховуючи те, що митниця, як контролюючий орган, не висловила жодних зауважень під час митного оформлення та наявні суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД відповідно до положень ч. 5 ст. 69 МК України, це є випадком класифікації товару, що, відповідно до ч. 6 ст. 69 МК України, виключає застосування штрафів та інших санкцій за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів.

Під час судового розгляду митницею не надано доказів подання заявником недостовірних документів, недостовірної інформації та/або ненадання позивачем всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття відповідного рішення.

Також, як встановлено з матеріалів справи, під час митного оформлення та після митно оформлення митними органами не приймалось рішення про визначення коду товарів, ввезених саме відповідачем, за його митними оформленнями.

Суд зауважує, що Рішення Тернопільської митниці КТ-UA-2024, на яке посилається відповідач в акті перевірки, було прийнято 13.08.2024 року. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, вказане рішення не було прийнято відносно імпорту товарів, які ввозились саме позивачем.

Також, відповідно до матеріалів справи та фактичних обставин, судом встановлено, що перелік митних декларацій, за якими було здійснено донарахування мита та ПДВ, містить в собі 8 декларацій, оформлених 11.07.2023, 11.10.2023, 17.05.2024, 13.06.2024, 25.06.2024, 16.07.2024, 17.09.2024, 11.10.2024, тобто переважна більшість з них, а саме 6 з 8, були оформлені ще до прийняття рішення про визначення коду товарів, на яке посилається відповідач.

У своїй постанові від 20.03.2024 по справі № 822/2718/17 Верховний суд зазначив наступне: «..Колегія суддів враховує, що, як установлено судами, орган доходів і зборів не приймав рішення про класифікацію товару № 1, № 4, № 5, поставленого позивачем на митну територію України за митною декларацією від 21.06.2017 N UA400030/2017/009643, в тому числі, і після проведення митного оформлення товару відповідно до вимог підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, а фактично зміна класифікації вказаного товару, а відтак - і збільшення митних платежів і податку на додану вартість, відбулись на підставі інформації з відкритих джерел - інформації заводу-виробника, розміщеної у розділі "Finishing & Coating" (Полірування та покриття PVD) на офіційному веб-сайті фірми "D-M-E Europe" C.V.B.A. (http://www.dmeeu.com), а не у відповідності до положень частин 4, 7 статті 69 Митного кодексу України.

Крім того, колегія суддів враховує встановлені судовими інстанціями обставини, зокрема, щодо відсутності у відповідача будь-яких зауважень щодо неправильної класифікації згідно з УКТ ЗЕД під час ввезення позивачем на територію України товару № 1, № 4, № 5 за митною декларацією від 21.06.2017 N UA400030/2017/009643. Під час митного оформлення згаданих товарів порушень в оформлені чи недостовірних відомостей у ВДМ не встановлено.

Зазначені обставини свідчать про те, що визначення суми грошових зобов`язань згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень рішень відбулось за відсутності правових підстав.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.».

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, як вже було зазначено, згідно із ч.5 ст.69 МК України, під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Відповідно до п.9 розділу ІІІ Порядку роботи відділу митних платежів №650, якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації).

Залучення спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі:

виникнення необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації;

виникнення складних питань при класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує експертних досліджень.

Однак відповідачем було прийнято оскаржувані рішення без залучення експертної установи, чи звернення до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення.

Доводи відповідача в частині «відсутності зауважень стосовно заявленого коду товару з боку посадових осіб митниці під час здійснення митного оформлення товарів» зведені до цитування положень МК України щодо обсягу контролю та строку митного оформлення на підставі чого викладено висновок, що «саме проведення документальних перевірок і є тією формою контролю, яка забезпечує додержання законодавства з питань митної справи після завершення митного оформлення товарів». Викладене, на переконання суду, не відповідає дійсності, оскільки законодавцем надано митниці достатньо повноважень для контролю визначення коду товарів як то огляд товарів, відібрання зразків, виставлення форми затримки, проведення лабораторних досліджень та інш.

Положеннями ст. 109 ПК України встановлено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до ст. 112 ПК України, особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 112.2. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Слід зазначити, що Акт перевірки не містить будь яких доказів, які б свідчили, що позивач вчинив умисні дії/бездіяльність, направлені на створення умов, які мали на меті неналежне виконання вимог податкового/митного законодавства.

Жодних зауважень до наданих документів під час митного оформлення так і після нього контролюючим органом викладено не було та у відзиві не зазначено.

Також, доказів порушень під час митного оформлення згаданих товарів в оформлені чи недостовірних відомостей у ВДМ відповідачем до суду не надано.

Відтак, наведені вище обставини спростовують висновки Акту перевірки стосовно встановлення порушення ТОВ «СОЛАР ІНВЕСТ ГРУП» вимог законодавства України з питань митної справи.

На підставі викладеного, враховуючи, що зміна класифікації товару та, як наслідок, збільшення митних платежів і податку на додану вартість, фактично відбулися на підставі повторного аналізу раніше наданої під час митного оформлення інформації, а отже, не у відповідності до вимог частин 4, 7 статті 69 Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що нарахування грошових зобов`язань відбулось без належних правових підстав, з порушенням прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 цієї статті).

Згідно зі ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятих на їх підставі рішень.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та встановлених обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ІНВЕСТ ГРУП» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.05.2025 №UA51.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.05.2025 №UA52.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ІНВЕСТ ГРУП» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3057,16 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник