Справа № 380/6293/25
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 рокусправа № 380/6293/25

Львівський окружний адміністративний суд в складі судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не врахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 періодів роботи на ТзОВ «Золотовидобувна компанія «УРЮМ» (російська федерація), зокрема в період із 24.06.2013 до 31.12.2013, з 29.04.2014 до 15.11.2014, із 16.04.2015 до 26.10.2015, із 25.04.2016 до 23.10.2016, із 08.06.2017 до 18.10.2017, із 03.05.2018 до 22.10.2018, із 24.04.2019 до 19.10.2019, із 01.04.2020 до 13.10.2020;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області із 20.11.2024 (час з якого призначено пенсію) врахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи із 24.06.2013 до 31.12.2013, з 29.04.2014 до 15.11.2014, із 16.04.2015 до 26.10.2015, із 25.04.2016 до 23.10.2016, із 08.06.2017 до 18.10.2017, із 03.05.2018 до 22.10.2018, із 24.04.2019 до 19.10.2019, із 01.04.2020 до 13.10.2020 в ТзОВ «Золотовидобувна компанія «УРЮМ» (російська федерація), та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням довідки про заробітну плату від 14.12.2020 №130, що видана ТзОВ «Золотовидобувна компанія «УРЮМ» (російська федерація).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (надалі, також Закон №1058-IV). Як вказує позивач, він працював на території російської федерації у періоди з 24.06.2013 до 31.12.2013, з 29.04.2014 до 15.11.2014, із 16.04.2015 до 26.10.2015, із 25.04.2016 до 23.10.2016, із 08.06.2017 до 18.10.2017, із 03.05.2018 до 22.10.2018, із 24.04.2019 до 19.10.2019, із 01.04.2020 до 13.10.2020, однак вказані періоди роботи (та отримувана заробітна плата) не враховані пенсійним органом при призначенні пенсії. Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомлено позивача про те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, а відтак відповідні періоди роботи позивача не підлягають зарахуванню до його страхового стажу. Позивач вважає противною відмову пенсійного органу в здійсненні перерахунку пенсії, Угода від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи в російській федерації, адже така була чинною на момент набуття ним відповідного стажу.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що ОСОБА_1 звернувся із заявою від 17.01.2025 за призначенням пенсії через веб портал Пенсійного фонду України. Постановою Пенсійного фонду України № 25-1 від 16.12.2020 внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, якою передбачено застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій. Відповідно до пункту 4.2 Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. На підставі вказаної постанови, за принципом екстериторіальності, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком (дострокова пенсія за віком, особам які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.11.2024. Страховий стаж враховано по 31.12.2024 та становить 33 роки 03 місяці 22 дні. Індивідуальний коефіцієнт стажу становить 0,33250. Для визначення індивідуального коефіцієнта заробітку враховано заробітну плату за період з 01.07.2000 по 31.12.2024 за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу та даними про сплату страхових внесків коефіцієнт заробітку для обчислення розміру пенсії становить 0,83252. Розмір пенсійної виплати з часу призначення пенсії з 20.11.2024 становить 4281,88 грн. Одночасно зазначаємо про те, що при зверненні ОСОБА_1 за призначенням пенсії, до матеріалів електронної пенсійної справи також були надані документи за періоди роботи набуті на території російської федерації, зокрема:-довідка від 14.12.2020 № 130 про нараховану заробітну плату за період з 06.2013 по 09.2013, з 04.2014 по 09.2014, з 04.2015 по 09.2015, з 04.2016 по 09.2016, з 06.2017 по 09.2017, з 05.2018 по 09.2018, з 04.2019 по 09.2019, з 04.2020 по 09.2020, видана "ООО Золотодобивающа компанія "Урюм";-вкладиш до трудової книжки НОМЕР_1 від 03.05.2018, в якому зроблено записи щодо періодів роботи в "ООО Золотодобивающа компанія "Урюм" з 03.05.2018 по 22.10.2018, з 24.04.2019 по 19.10.2019, з 01.04.2020 по 13.10.2020. Крім цього, записи про період роботи в ТзОВ Золотовидобувна компанія "Урюм" містить і трудова книжка Позивача НОМЕР_2 від 10.09.1984, зокрема з 24.06.2013 по 31.12.2013, з 29.04.2014 по 15.11.2014, з 16.04.2015 по 26.10.2015, з 25.04.2016 по 23.10.2016, з 08.06.2017 по 18.10.2017. Однак, при призначені пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу не були враховані періоди роботи набуті на території російської федерації відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 від 10.09.1984 та вкладиша до трудової книжки НОМЕР_1 від 03.05.2018.

Ухвалою судді від 07.04.2025 в справі відкрито провадження в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком (дострокова пенсія за віком, особам які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20.11.2024.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , зокрема, з 24.06.2013 по 31.12.2013, з 29.04.2014 по 15.11.2014, з 16.04.2015 по 26.10.2015, з 25.04.2016 по 23.10.2016, з 08.06.2017 по 18.10.2017 працював в ТзОВ Золотовидобувна компанія «Урюм».

Також у вкладиші до трудової книжки НОМЕР_1 від 03.05.2018 зроблено записи щодо періодів роботи в ТзОВ Золотовидобувна компанія «Урюм» з 03.05.2018 по 22.10.2018, з 24.04.2019 по 19.10.2019, з 01.04.2020 по 13.10.2020.

ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зарахування вищевказаних періодів його роботи на території російської федерації до страхового стажу.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.03.2025 №5271-4876/К-52/8-1300/20 повідомлено позивача про те, що розмір його пенсії з 20.11.2024 становить 4281,88 грн., в т.ч.:- 4168,00 грн. - розмір пенсії за віком (12535,33 грн. - середньомісячний заробіток х 0,33250 - коефіцієнт страхового стажу); - 113,88 грн. - додаткова пенсія особам, віднесеним до 3 категорії ЧАЕС.

Зокрема, до заяви про призначення пенсії від 17.01.2025 були надані документи за періоди роботи набуті на території російської федерації:

- довідка від 14.12.2020 №130 про нараховану заробітну плату за період з 06.2013 по 09.2013, з 04.2014 по 09.2014, з 04.2015 по 09.2015, з 04.2016 по 09.2016, з 06.2017 по 09.2017, з 05.2018 по 09.2018, з 04.2019 по 09.2019, з 04.2020 по 09.2020, видана ТзОВ Золотовидобувна компанія «Урюм»;

- вкладиш до трудової книжки НОМЕР_4 від 03.05.2018 із записами про періоди роботи в ТОВ Золотовидобувна компанія «Урюм» з 03.05.2018 по 22.10.2018, з 24.04.2019 по 19.10.2019, 3 01.04.2020 по 13.10.2020.

Крім цього, записи про період роботи в ТзОВ Золотовидобувна компанія «Урюм» з 24.06.2013 по 31.12.2013, з 29.04.2014 по 15.11.2014, з 16.04.2015 по 26.10.2015, з 25.04.2016 по 23.10.2016, з 08.06.2017 по 18.10.2017 містяться в трудовій книжці НОМЕР_2 від 10.09.1984.

3 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.

02.12.2022 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення". До страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31 грудня 1991 року.

Враховуючи зазначене, для зарахування до страхового стажу періодів роботи набутих на території російській федерації відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_5 від 10.09.1984 та вкладиша до трудової книжки НОМЕР_6 від 03.05.2018 відсутні законні підстави.

Вважаючи таку відмову пенсійного органу протиправною, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх прав.

Вирішуючи спір суд керується таким.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами ч.3 ст.46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом №1058-IV.

Згідно статті 26 Закону право на пенсію за віком виникає після досягнення віку 60 років за наявності необхідного страхового стажу, який у період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить не менше 31 року.

Положеннями частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Абзацами 4 і 5 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV передбачено, що для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

В силу правового регулювання підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі, також Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Порядку №22-1).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 2.10 Порядку №22-1).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі, також Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, суд зауважує, що чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Як встановив суд, єдиною обставиною, яка слугувала підставою для відмови позивачу в зарахуванні відповідних періодів його роботи на території російської федерації до страхового стажу було те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року

Як свідчать записи трудової книжки та вкладиша до трудової книжки, ОСОБА_1 у період з 24.06.2013 до 31.12.2013, з 29.04.2014 до 15.11.2014, із 16.04.2015 до 26.10.2015, із 25.04.2016 до 23.10.2016, із 08.06.2017 до 18.10.2017, із 03.05.2018 до 22.10.2018, із 24.04.2019 до 19.10.2019, із 01.04.2020 до 13.10.2020 працював на території російської федерації.

Усі записи про роботу зроблені належним чином та не викликають жодних сумнівів щодо їх достовірності. Жодних доводів на спростування недійсності записів трудової книжки позивача відповідач не наводить.

Оцінюючи спірні правовідносини варто мати на увазі, що законодавство про пенсійне забезпечення в силу вимог частини 1 статті 4 Закону №1058-IV базується на Конституції України та складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом частина 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року (надалі, також Угода від 14 січня 1993 року), трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Так, Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. Москві 15 квітня 1994 року (надалі, також Угода від 15 квітня 1994 року).

Відповідно до статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. Вразі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей, згідно статті 9 цієї Угоди, регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та Російською Федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Приписами пунктів 2 і 3 статті 6 Угода від 13 березня 1992 року визначено, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

За змістом статті 11 Угода від 13 березня 1992 року необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Так, частинами 1 і 2 статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про:

- вихід з цієї Угоди, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві;

- доручено Міністерству закордонних справ України в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

З 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору слід дійти висновку, що денонсація Угоди від 13.03.1992 означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.

Суд наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не врахування при призначенні пенсії стажу роботи та заробітної плати (доходу) здобутого в період чинності міжнародної угоди, особам які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення.

Також судом враховано, що предметом цього спору, зокрема є правова оцінка рішення територіального пенсійного фонду України щодо відмови в зарахуванні періодів роботи позивача в російській федерації до трудового (страхового) стажу, що дає право на пенсію в Україні, набутого в період чинності такого міжнародного договору. Здійснюючи трудову діяльність у такі періоди позивач мав легітимні очікування щодо зарахування таких періодів до страхового стажу та належне пенсійне забезпечення.

Отже, суд вважає безпідставним посилання відповідача на вихід російської федерації та України з Угоди від 13.03.1992 як на підставу для незарахування позивачу стажу, набутого на території російської федерації в період дії такої угоди для всіх її учасників.

Записи трудової книжки позивача про спірні періоди роботи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Окрім цього, позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на отримання пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин державами-учасницями Угоди.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з пунктами 1, 5, 10 частини 1 статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами:

- законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом.

У спірному випадку відповідачу слід зважати на те, що у період роби позивача в російській федерації, існував правовий механізм за допомогою якого, для встановлення права на пенсію (за віком, на пільгових умовах, за вислугу років), громадянам держав - учасниць Угоди від 13.03.1992 враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Згідно із приписами зазначеної Угоди обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про вихід України з Угоди від 13.03.1992. Україна вийшла із зазначеної Угоди 19.06.2023.

Зі змісту правового регулювання, передбаченого частиною 1 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 за №5207-VI дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відтак, відмова органу пенсійного забезпечення у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації, вважатиметься недотриманням гарантованих державою Україною прав на рівний доступ застрахованих осіб щодо отримання соціального захисту, визначеного національним законодавством і ратифікованими державою Україна міжнародними договорами, та дискримінацією по відношенню до позивача.

У зв`язку з вищенаведеним, на переконання суду, неврахування відповідачем періодів роботи позивача на території російської федерації є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Таким чином суд доходить висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови позивачу в здійсненні зарахування до страхового стажу періодів його роботи на території російської федерації з 24.06.2013 до 31.12.2013, з 29.04.2014 до 15.11.2014, із 16.04.2015 до 26.10.2015, із 25.04.2016 до 23.10.2016, із 08.06.2017 до 18.10.2017, із 03.05.2018 до 22.10.2018, із 24.04.2019 до 19.10.2019, із 01.04.2020 до 13.10.2020.

З метою ефективного захисту порушених прав позивача суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до його страхового стажу періоди роботи на території російської федерації з 24.06.2013 до 31.12.2013, з 29.04.2014 до 15.11.2014, із 16.04.2015 до 26.10.2015, із 25.04.2016 до 23.10.2016, із 08.06.2017 до 18.10.2017, із 03.05.2018 до 22.10.2018, із 24.04.2019 до 19.10.2019, із 01.04.2020 до 13.10.2020, а також здійснити перерахунок та виплату його пенсії з 20.11.2024.

Також, суд вкотре зазначає, що відповідно до пункту 3 статті 6 Угода від 13 березня 1992 року обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Таким чином, враховуючи висновки суду про зарахування до загального страхового стажу позивача періодів роботи на території російської федерації, суд вважає, що і обчислення пенсії має проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до такого стажу.

Щодо перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату №130 від 14.12.2020, виданої ТзОВ «Золотовидобувна компанія «УРЮМ», суд зазначає, що така довідка була видана до виходу Держави Україна та російської федерації з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року, а відтак такі довідки повинні прийматися на території України без легалізації.

Окрім цього, за змістом пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав" від 04.02.2023 №107 під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Суд вказує, що долучена позивачем довідка містить інформацію про дату її видачі та номер, первинні документи на підставі яких вона видана, підписана відповідальними особами та на ній містяться відтиски відповідних печаток.

За таких обставин суд дійшов висновку, що довідка №130 від 14.12.2020, видана ТзОВ «Золотовидобувна компанія «УРЮМ», підлягає врахуванню при обчисленні розміру пенсії позивача.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні зарахування до його страхового стажу періодів роботи на території російської федерації з 24.06.2013 до 31.12.2013, з 29.04.2014 до 15.11.2014, із 16.04.2015 до 26.10.2015, із 25.04.2016 до 23.10.2016, із 08.06.2017 до 18.10.2017, із 03.05.2018 до 22.10.2018, із 24.04.2019 до 19.10.2019, із 01.04.2020 до 13.10.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи на території російської федерації з 24.06.2013 по 31.12.2013, з 29.04.2014 по 15.11.2014, з 16.04.2015 по 26.10.2015, з 25.04.2016 по 23.10.2016, з 08.06.2017 по 18.10.2017, з 03.05.2018 по 22.10.2018, з 24.04.2019 по 19.10.2019, з 01.04.2020 по 13.10.2020 в ТзОВ «Золотовидобувна компанія «УРЮМ», а також здійснити перерахунок його пенсії з 20.11.2024 з врахуванням довідки про заробітну плату від 14.12.2020 №130, виданої ТзОВ «Золотовидобувна компанія «УРЮМ».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Желік О.М.