Справа № 280/4557/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 280/4557/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шкабури Владислава Вадимовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року (головуючий суддя I-ї інстанції - Сацький Р.В.) в адміністративній справі №280/4557/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року у справі №280/4557/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з 21.06.2021 по 26.11.2021 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 21.06.2021 по 26.11.2021, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року виправлено описку в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2024 по справі № 280/4557/24, шляхом зазначення в абзаці третьому резолютивної частини рішення вірної дати, з якої зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) - 26.06.2020 року, замість зазначеної - 21.06.2020.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вказане рішення набрало законної сили 11.12.2024 року та 27.01.2025 року судом першої інстанції позивачу виданий виконавчий лист.

29.05.2025 до суду першої інстанції через систему Електронний суд від представника позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якому представник просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2024 року по справі №280/4557/24.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, не виконується відповідачем добровільно. Позивачем подано виконавчий лист для виконання та державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Вказано, що невиконання судового рішення не може бути виправдане відсутністю цільового фінансування. Оскільки рішення суду від 18.06.2024 року до теперішнього часу не виконано в повному обсязі, заявник просив суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду в порядку ст.382 КАС України.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 280/4557/24 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням процесуального права. Апелянт вказує, що станом на день постановлення оскаржуваної ухвали, рішення суду по справі №280/4557/24, яке набрало законної сили 11.12.2024 року, не виконано. Вказує, що наявні правові підстави для застосування положень ст.382 КАС України.

Відповідач подав відзив на скаргу, в якому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 312 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що в даному випадку відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, оскільки незгода позивача з діями, вчиненими відповідачем на виконання рішення суду, не є підставою для встановлення судового контролю, а процедура дій позивача у разі незгоди із діями вчиненими відповідачем на виконання рішення суду врегульована статтею 383 КАС України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом подання заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання рішення суду не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому, відповідно, у такий спосіб неможливо повністю захистити чи відновити права позивача.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини третьої статті 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними ухвалах від 16.09.2020 року та від 12.01.2022 року у справі №826/9960/15.

Суд зауважує, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білана Д.Г. від 13.02.2025 року відкрито виконавче провадження №77118331 з примусового виконання Виконавчого листа №280/4557/24, виданого 27.01.2025 року Запорізьким окружним адміністративним судом.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2024 року по справі №280/4557/24 Військовою частиною НОМЕР_1 здійснено розрахунок перерахунку грошового забезпечення молодшому сержанту ОСОБА_1 за період 21.06.2021-26.11.2021. З метою виділення необхідних коштів у сумі 21849,39 грн., подано клопотання до ІНФОРМАЦІЯ_1 (вих. №350/185/33/170/46 від 22.03.2025 року). Після отримання дозволу Командувача (№2881/пз від 26.03.2025), направлено заявку на фінансування (вих.№211фес від 04.04.2025) до фінансово-економічного управління розпорядника коштів 2-го ступеня. Виплата вказаної суми за КЕКВ 2800 буде здійснена після надходження цільового фінансування (КПКВ 2101020, КЕКВ 2800) (а.с.119).

Таким чином, спосіб судового контролю, передбачений статтею 382 КАС України, спрямований на забезпечення виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, яке залишається невиконаним.

При цьому, аби застосувати вказаний спосіб судового контролю, суд повинен мати обґрунтовані сумніви у виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення.

У свою чергу, особа, яка звертається із заявою про встановлення судового контролю у порядку, передбаченому статтею 382 КАС України, повинна навести достатні аргументи, які б підтверджували необхідність застосування такого виду судового контролю.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними постановах від 21.11.2019 року у справі №802/1933/18-а, від 29.04.2022 року у справі №120/2914/19-а, від 01.05.2023 року у справі №300/2963/22, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.

За позицією представника позивача, рішення суду від 18.06.2024 року у справі №280/4557/24 залишається невиконаним, оскільки нараховані кошти залишаються невиплаченими через відсутність цільового фінансування.

Відповідачем виконано необхідні та залежні від нього дії стосовно його фінансування для виконання рішення суду в частині виплати нарахованих коштів.

Вказане свідчить про наміри боржника виконати рішення суду, що виключає підстави для встановлення у цій справі судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції прийняв обґрунтовану ухвалу, а тому підстави для її скасування відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Шкабури Владислава Вадимовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року в адміністративній справі №280/4557/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року в адміністративній справі №280/4557/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко