Справа № 460/9468/25
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2025 року м. Рівне №460/9468/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення згідно Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018, за період з вересня 2023 року по липень 2024 року включно, з урахуванням фактично виплачених сум; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати, виплатити та відобразити належним чином у відповідності до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, ОСОБА_1 грошове забезпечення згідно Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018, за період з вересня 2023 року по липень 2024 року включно, з урахуванням фактично виплачених сум. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач проходив у спірному періоді військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . У період з вересня 2023 по 28.07.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні, а з 30.07.2024 звільнений з військової служби та виключений з особового складу військової частини. З вересня 2023 по липень 2024, на думку позивача, йому не виплачено грошове забезпечення у повному обсязі. Дізнавшись про неналежне нарахування позивачу грошового забезпечення у спірному періоді, позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення відповідного нарахування та виплати. Однак жодної відповіді позивач від відповідача не отримав. Грошове забезпечення не нараховано та не виплачено. Таку бездіяльність відповідача позивач уважає протиправною, тому просить позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позовних вимог. Свої заперечення аргументує тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 61 від 26.02.2025, внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 267 від 13.09.2023, яким було прийняте рішення про продовження виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні з 13 вересня 2023 року до 06 червня 2024 року позивачу, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 з утриманням в списках особового складу артилерійського дивізіону. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 67 від 04.03.2025, на підставі пункту 15 розділу І, пункту 5 розділу XXVIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, позивачу було призначено виплату грошового забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, з 13 вересня 2023 року у зв`язку з перебуванням у розпорядженні понад два місяці. Відповідно до вищезазначеного було нараховано та виплачено грошове забезпечення в повному обсязі згідно із вимогами чинного законодавства, що стверджується довідкою про суму нарахованого грошового забезпечення за період з 01.09.2023 по 30.07.2024. 21.03.2025 на картковий рахунок позивача були зараховані кошти в сумі 1072445,76, які в себе включають і грошове забезпечення за період з вересня 2023 року по липень 2024 року включно. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив в якому на спростування доводів відзиву наводить тотожні за змістом позову твердження та аргументи.

Позовна заява надійшла до суду 30.05.2025.

Ухвалою суду від 02.06.2025 позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 13.06.2025 визнано причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом поважними та поновлений такий строк. Позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши заяви по суті, з`ясувавши обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 у спірному періоді проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами.

20.06.2022 під час безпосередньої участі у бойових діях по захисту Батьківщини, позивач отримав мінно-вибухове осколкове поранення, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 27.09.2022 № 4182.

У період, з 21.06.2022 по 05.02.2023, з 12.05.2023 по 28.07.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах.

З 11.02.2023 позивач перебував у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , що стверджується записом у Військовому квитку та довідкою про проходження військової служби (трудова діяльність).

Відповідно до Свідоцтва про хворобу № 137, виданого військово-лікарською комісією госпітальною в/ч НОМЕР_2 та затвердженого 16 Регіональною військово-лікарською комісією 05 червня 2023 року, за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2023 № 895, 24 травня 2023 позивачу проведено огляд військово-лікарською комісією госпітальною в/ч НОМЕР_2 , за яким позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Вказана обставина встановлена також Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі № 460/10589/24, яка в силу ч. 4 ст. 78 КАС України доказуванню не підлягає.

Цим же рішенням суду позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій задоволений повністю. Зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу», виходячи з розміру 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 21.06.2022 по 05.02.2023 включно та з 12.05.2023 по 06.06.2024 включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.07.2024 № 222 старшого солдата ОСОБА_1 , колишнього старшого радіотелеграфіста відділення управління штабу дивізіону взводу управління 1 самохідного артилерійського дивізіону, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.07.2024 № 91-РС у відставку за підпунктом «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 3У «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я - непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку) з 30 липня 2024 року виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення, вважається таким, що справи та посаду здав.

Як вбачається з виписки по картці / рахунку АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.06.2022 по 27.05.2025, позивачу 21.03.2025 зараховано від відповідача заробітну плату у сумі 1072445,76.

Також позивачу 21.03.2025 зараховано від ІНФОРМАЦІЯ_1 заробітну плату у сумі 1211200грн.

04.04.2025 позивач звернувся із заявою до відповідача з приводу здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення за період з вересня 2023 року по липень 2024 року у повному обсязі, урахуванням раніше виплачених сум.

Наведена заява залишена відповідачем без належного реагування.

Не погодившись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно із абз1. ч. 1 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами частини третьої статті 9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до абз.3, 4 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018р. за № 745/32197) затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок № 260).

Порядок № 260 визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до пункту 2 Розділу I Порядку № 260, грошове забезпечення включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до абз.2-4 пункту 9 Розділу I Порядку № 260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку військово-лікарської комісії, рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Військовослужбовцям строкової військової служби, які перебувають у відрядженнях, відпустках і на лікуванні в лікарняних закладах, грошове забезпечення виплачується за весь період перебування у відрядженнях, відпустках і на лікуванні.

Відповідно до пункту 14 Розділу I Порядку № 260, грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Згідно із пунктом 15 Розділу I Порядку № 260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки.

За приписами пункту 17 Розділу I Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

За змістом п.1 Розділу XXVIII Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Пунктом 2 Розділу XXVIII Порядку № 260 передбачено, що днем звільнення військовослужбовця з посади, яку він займає, вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків.

Приписами пункту 5 Розділу XXVIII Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.

Водночас, абз.25 пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 встановлено, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

Наведена норма права застосовується з 01 червня 2023 року (пункт 4 Наказу Міністерства оборони № 566 від 26.09.2023).

Аналогічного змісту містить і положення абз.7 пункту 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1001 від 15.09.2023.

Наведеними правовими нормами чітко зазначено, що у разі перебування військовослужбовця у розпорядженні понад два місяці, грошове забезпечення виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України. При чому, військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

Як встановлено судом та зазначено вище по тексту рішення, позивач перебував більше 4 місяців на безперервному лікуванні та перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 понад два місяці.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 61 від 26.02.2025, внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 267 від 13.09.2023, яким було прийняте рішення про продовження виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні з 13 вересня 2023 року до 06 червня 2024 року старшому солдату ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 з утриманням в списках особового складу артилерійського дивізіону.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 67 від 04.03.2025, позивачу було призначено виплату грошового забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, з 13 вересня 2023 року у зв`язку з перебуванням у розпорядженні понад два місяці.

Отже, позивач з вересня 2023 року по липень 2024 року має право на грошове забезпечення, яке виплачується в розмірі окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

Твердження відповідача про те, що позивачу було нараховано та виплачено грошове забезпечення в повному обсязі згідно із вимогами чинного законодавства, що підтверджується довідкою про суму нарахованого грошового забезпечення за період з 01.09.2023 по 30.07.2024, є безпідставними з огляду на наступне.

Так, Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі № 460/10589/24, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій задоволений повністю.

Зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу», виходячи з розміру 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 21.06.2022 по 05.02.2023 включно та з 12.05.2023 по 06.06.2024 включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Отже додаткова грошова винагорода відповідно до постанови КМУ № 168 у розмірі 100000грн, згідно вказаного рішення суду, за період з вересня 2023 по червень 2024 входить до періоду спірних правовідносин що розглядається наразі судом.

Із дослідженої судом довідки № 1843/5/1826 від 19.06.2025 про суму нарахованого грошового забезпечення за період з 01.09.2023 по 30.07.2024, що долучена відповідачем до відзиву, встановлено такі види нарахування та виплати у спірному періоді грошового забезпечення позивача:

З 01.09.2023 по 30.09.2023 - оклад за військовим званням; посадовий оклад; надбавка за вислугу років; надбавка за особливості проходження служби; премія; додаткова винагорода в сумі 100000грн.

З 01.10.2023 по 30.06.2024 - оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років; додаткова винагорода в сумі 100000грн (за червень 2024 року: ОВЗ 120грн; НВР 30грн; додаткова винагорода - 20000грн).

З 01.07.2024 по 30.07.2024 (день виключення зі списків особового складу та з усіх видів забезпечення), грошове забезпечення позивачу не нараховано та не виплачено.

Зважаючи на наведені вище норми права, суд доходить висновку про те, що у період з 01.09.2023 по 30.05.2024 позивачу протиправно не нараховано та не виплачено додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

У період з 01.06.2024 по 30.06.2024 протиправно недорахований оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років, протиправно не нарахована та не виплачена додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

У період з 01.07.2024 по 30.07.2024 протиправно не нараховані та невиплачені: оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років, додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

Як вбачається з виписки по картці / рахунку АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.06.2022 по 27.05.2025, позивачу 21.03.2025 зараховано від відповідача заробітну плату у сумі 1072445,76.

Тобто, відповідачем фактично виконувалось рішення суду від 12.12.2024 у справі № 460/10589/24 щодо нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 у розмірі 100000грн по 06.06.2024, а також частково нараховано та виплачено грошове забезпечення з 01.09.2023 по 30.07.2024.

Зважаючи на викладене, суд погоджується із твердженнями позивача про те, що у спірному періоді відповідач здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення не у повному обсязі, тому право позивача на належну оплату праці підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення у спірному періоді з урахуванням мотивів рішення суду та з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог позивача з приводу зобов`язання відповідача відобразити належним чином у відповідності до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, то суд звертає увагу, що такі є передчасними, позаяк на час розгляду цієї справи відсутні підстави вважати, що відповідач не виконає свого податкового обов`язку, встановленого законом, що пов`язані з поданням відповідної податкової звітності за наслідками нарахування та виплати грошового забезпечення позивача відповідно до цього рішення суду, тому такі вимоги задоволенню не належать.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене в його сукупності, доводи позивача частково відповідають обставинам справи, тому позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Підстави для відшкодування судових витрат у порядку ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення згідно Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018, за період з 01 вересня 2023 року по 30 липня 2024 року включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення згідно Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018, за період з 01 вересня 2023 року по 30 липня 2024 року включно, з урахуванням фактично виплачених сум, та урахуванням висновків рішення суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 12 серпня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Суддя Т.О. Комшелюк