Справа № 160/12909/25
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицька І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування при перерахунку основного розміру пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення, замість 80% грошового забезпечення;
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
На адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позовну заяву повністю.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Про розгляд даної справи відповідача повідомлено належним чином через систему «Електронний Суд».
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.02.2011 року).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року у справі № 160/9569/20, що набрало законної сили 19.12.2020 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80% відповідних сум, які обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи оклад за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років (45%), щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії на підставі довідки Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 15.09.2020 року за № 55/11/202-304, відповідно до вимог ст. ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови № 704 від 30.08.2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року у справі № 160/9675/23, що набрало законної сили 31.08.2023 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату з 08.11.2022 року щомісячної доплати в сумі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 року у справі №160/33819/23, що набрало законної сили 13.07.2024 року, зобов`язано Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року, відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року, з включенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2021 року, 01.02.2022 року та 01.02.2023 року відповідно.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 року у справі №160/27966/24, що набрало законної сили 14.04.2025 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок на виплату пенсії позивачу з 01.02.2021 року, з 01.02.2022 року, з 01.02.2023 року на підставі наданих Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровській області, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/33819/23 від 12.06.2024 року, оновлених довідок про розмір грошового забезпечення, №55/11/202-415 від 12.07.2024 року станом на 01.01.2021 року, №55/11/202-416 від 12.07.2024 року станом на 01.01.2022 року та №55/11/202-417 від 12.07.2024 року станом на 01.01.2023, направлених до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області супровідним листом від 12.07.2024 року № 55/11/202-418, з урахуванням раніше виплачених сум. На виконання означеного рішення суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача, проте, відсоткове значення пенсії зменшено з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення. Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо перерахунку належної йому пенсії. У відповідь на заяву позивача відповідачем повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача. Позивач з такими діями відповідача не погоджується, вважає їх протиправними, що стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою.

На виконання означених рішень суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача, проте, відсоткове значення пенсії зменшено з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

22.04.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо перерахунку належної йому пенсії, у якій просив здійснити дії з обчислення, перерахунку та виплати основного розміру пенсії станом на 01.01.2021 року, на 01.01.2022 року та на 01.01.2023 року у розмірі 80% відповідних сум (згідно рішення суду), вислуга 30 років, які обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи оклад за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років (45%), щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), у відповідності до вимог ст. 43 та ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови №704 від 30.08.2017 року, згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, на підставі наданих Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровській області, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/33819/23 від 12.06.2024 року, оновлених довідок про розмір грошового забезпечення, станом на 01.01.2021 року, 01.01.2022 року, та 01.01.2023 року, від 12.07.2024 року, за номерами №55/11/202-415, №55/11/202-416, №55/11/202-417, направлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області супровідним листом від 12.07.2024 року №55/11/202-418; зі збереженням доплат: індексації базового ОСПН 2022, індексації базового ОСПН 2023, індексації базового ОСПН 2024, щомісячної доплати 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 року (згідно рішення суду), з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 01.05.2025 року №20474-15671/Г-01/8-0400/25 «Про надання відповіді» Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивачу про те, що на виконання Постанови №103 позивачу було проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, наданої уповноваженим органом, в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, за чинною на цю дату редакцією Закону №2262. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року у справі №160/9569/20 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року відповідно до довідки від 15.09.2020 року №55/11/202-304 про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019 року, наданій Управлінням Служби безпеки України в Дніпропетровській області. Також, повідомлено про те, що оскільки розмір пенсії позивача обчислено з грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019 року, а не на 01.03.2018 року, як визначено Постановою №713, а також сума збільшення під час проведення перерахунку перевищила 2000,00 грн, для встановлення до розміру пенсії з 01.07.2021 року щомісячної доплати в сумі 2000,00 грн підстави були відсутні. Зазначена доплата позивачу не встановлювалась. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року у справі № 160/9675/23 до пенсії позивача з 08.11.2022 року встановлено щомісячну доплату, передбачену Постановою №713, у розмірі 2000,00 грн. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 року у справі №160/27966/24 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.02.2021 року в розмірі 70% від грошового забезпечення 16848,00 грн, яке зазначено у довідці від 12.07.2024 року за №55/11/202-415, з 01.02.2022 року в розмірі 70% від грошового забезпечення18405,00 грн, яке зазначено у довідці від 12.07.2024 року за №55/11/202-416, з 01.02.2023 року в розмірі 70% від грошового забезпечення 19931,00 грн, яке зазначено у довідці від 12.07.2024 року за №55/11/202-417, які надані Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровській області. Оскільки рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 року у справі №160/27966/24 не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії у розмірі 80% від грошового забезпечення, його проведено за чинною на цю дату редакцією Закону №2262. Крім того, зазначено про відсутність підстав для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

З такою позицію відповідача позивач не погоджується, у зв`язку з чим, звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби та призначення йому пенсії) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі і на службі в органах внутрішніх справ мають право на довічну пенсію за вислугою строків служби.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що не заперечується відповідачем.

Згідно з даними пенсійної справи, на час призначення основний розмір пенсії позивача становив 80 % грошового забезпечення з урахуванням вислуги, що також не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (п. 23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2262-XII (в чинній редакції) визначено розміри, в яких призначаються пенсії за вислугу років, а згідно з ч. 2 цієї статті максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

До цього, згідно з ч. 2 ст. 13 Закону №2262-XII (в редакції на час призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен був перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1 - 100 процентів, до категорії 2 - 95 процентів.

Судом встановлено, що норми пенсійного законодавства, які визначали розмір пенсійних виплат громадянам, державою неодноразово змінювались.

Так, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII, згідно яких цифри «90» замінено цифрами «80». У той же час згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж закону обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

У подальшому Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166-VII внесено зміни у частину 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якими цифри «80» (відсотків) замінено цифрами «70».

Саме така, змінена редакція статті 13 Закону №2262-XII булла застосована відповідачем при визначенні розміру пенсії позивача при проведенні перерахунку.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ у редакції, чинній з 2004 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій. Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону.

Стаття 63 Закону №2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

Кабінет Міністрів України у Порядку №45 визначив, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права. У зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №704, якою з 1 березня 2018 року змінено грошове забезпечення, зокрема, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ умови, порядок та розміри вказаного перерахунку визначені Постановою Кабінету Міністрів України №103, якою постановлено здійснити перерахунок призначених до 1 березня 2018 року на підставі вказаного Закону пенсій з 1 січня 2018 року.

Суд звертає увагу на те, що стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

У той же час, зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ ні Законом №3668-VI, ані Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносились.

Постанови Кабінету Міністрів України №45 і №103 також не містять положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про те, що внесені Законами №3668-VІ та №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються лише порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення.

У той же час, ці норми не стосуються і не поширюються на випадки перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям вищезгаданих Законів не зазнала.

Відтак, при здійсненні перерахунку пенсії позивачу у відповідача були відсутні підстави для обмеження розміру пенсії 70 відсотками грошового забезпечення згідно з ч. 2 ст. 13 Закону №2262-XII, оскільки дане обмеження не стосується позивача, якому пенсія не призначалась вперше, а вже була призначена раніше і виплачувалась.

04.02.2019 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду прийняте зразкове рішення у справі №240/5401/18, в якому суд прийшов до висновку про те, що при перерахунку пенсії з 01.01.2018 року, відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ. Тому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. За таких обставин відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року це рішення залишене без змін. Зазначена правова позиція висловлювалась і раніше у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 року у справі №175/1665/17, від 19.06.2018 року у справі №583/2264/17 тощо.

Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч. 3 ст. 2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст. 6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. ст. 8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними передзаконом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, судом встановлено, що відповідач, здійснюючи позивачу перерахунок пенсії за вислугу років на підставі відповідних довідок про розмір грошового забезпечення, на виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду, зменшивши при цьому розмір пенсії з 80 % до 70% порушив права та інтереси позивача на належне пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно приписів частини 1статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування при перерахунку основного розміру пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення, замість 80% грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 року, на 01.01.2022 року та на 01.01.2023 року у розмірі 80% відповідних сум, вислуга 30 років, які обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи оклад за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років (45%), щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), у відповідності до вимог ст. 43 та ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Постанови №704 від 30.08.2017 року, згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, на підставі наданих Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровській області, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/33819/23 від 12.06.2024 року, оновлених довідок про розмір грошового забезпечення, станом на 01.01.2021 року, 01.01.2022 року, та 01.01.2023 року, від 12.07.2024 року №55/11/202-415, №55/11/202-416, №55/11/202-417, направлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області супровідним листом від 12.07.2024 року №55/11/202-418, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька