Справа № 520/21256/25
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 серпня 2025 року Справа № 520/21256/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бадюков Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної поліції України, в якому просить суд:

1. Визнати бездіяльність Національної поліції України у вирішенні питання подальшого проходження служби полковника поліції ОСОБА_1 (№ 0096558) протиправною.

2. Поновити ОСОБА_1 (№ НОМЕР_1 ) на рівнозначній посаді на рівні звання полковника в органах Національної поліції У країни.

3. У разі задоволення позову, допустити негайне виконання вимоги про поновлення полковника поліції ОСОБА_1 (№ 0096558) на посаді, що є рівнозначною в Національній поліції України з 06.07.2023 р.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. 122, 160, 161 КАС України з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без руху суд виходить також з того, що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 122 КАСУ позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАСУ).

Згідно пункту 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічною службою розуміється діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняття та проходженням публічної служби.

Суд звертає увагу на те, що строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

До суду про визнання бездіяльності протиправною та поновлення на посаді в органах Національної поліції України, позивач звернувся 08.08.2025 року, тобто з пропуском встановлено Законом місячного строку.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

При цьому, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Суддя зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічне правозастосування наведене у постановах Верховного Суду від 21.02.2024 по справі №240/27663/23, від 08.05.2024 по справі №400/11403/23, від 03.07.2024 по справі №400/14847/23.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

З урахуванням наведеного, слід зазначити, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Частиною 1 статті 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17.

Верховний Суд в постанові від 31.10.2023 по справі № 400/5692/22 зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Верховний Суд в постанові від 20.12.2023 по справі № 420/4212/23 вказав, що особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2024 по справі № 990/12/24.

У позовній заяві позивач просить задовольнити клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Як на поважність причин пропуску строку посилається на те, що після отримання Постанови Верховного суду ОСОБА_1 пригадав, що на початку реорганізаційних заходів в Департаменті, він подавав рапорт щодо його переведення на іншу посаду від 14.03.2023 р. Після звернення його представника з запитом на отримання витягів із журналів вихідної та вхідної кореспонденції до 7-го управління (з обслуговування. Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань з`ясувалось, що за результатами адвокатського запиту було призначено службове розслідування щодо отримання посадовими особами управління такого рапорту від ОСОБА_1 .

Натомість до позовної заяви позивачем додано не рапорт щодо його переведення на іншу посаду від 14.03.2023 р., а копію рапорту щодо призначення його на посаду начальника 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/19802/23 від 23 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2024 року, позовні вимоги задоволено:

визнано протиправним та скасовано наказ начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 05 липня 2023 року № 390 о/с в частині звільнення зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 начальника управління стратегічних розслідувань у Харківській області;

поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на посаді начальника 7-го (сьомого) управління (з обслуговування Харківської області) (м. Харків) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 06 липня 2023 року;

стягнуто з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 142846,00 грн.

Як було встановлено судом 15.03.2023 ОСОБА_1 письмово попереджено про наступне звільнення, у зв`язку з організаційно-штатними змінами.

Отже, рапорт позивачем подано 14.03.2023 р., тобто поза межами процедури вивільнення та до моменту його офіційного попередження про наступне звільнення (15.03.2023).

Крім того, як вказано вище, позивача було поновлено саме на посаді начальника 7-го (сьомого) управління (з обслуговування Харківської області) (м. Харків) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 06 липня 2023 року.

Постановою ВС від 06.11.2024 року Касаційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України задоволено.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі № 520/19802/23 скасовано.

Ухвалено нове рішення у справі № 520/19802/23.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Лише після цього до Національної поліції було направлено адвокатський запит та 14.02.2025 р. представник ОСОБА_1 адвокат Бут-Абдулаєва Т. В. ознайомилась з матеріалами службового розслідування в приміщенні ДСР НПУ у м. Київ.

Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що матеріалами службового розслідування встановлено, що рапорт про переведення ОСОБА_2 протягом 2 місяців після його попередження про наступне звільнення розглянуто не було і питання про подальше проходження служби в поліції, та призначення поліцейського після спливу 2-х місячного строку з дня його персонального попередження Департаментом не розглядалось, а обставини, які склалися після 15 травня 2023 р. щодо вирішення питання подальшого проходження служби судами в такій справі не досліджувались, то вважає, що з`явилась нова підстава для звернення до суду з таким позовом.

Як вже зазначалось вище з позовом позивач звернувся 08.08.2025 року, рапорт про призначення на посаду позивач подав 14.03.2023, а ознайомився представник позивача із матеріалами службового розслідування 14.02.2025 року, тобто позов подано з пропуском місячного строку звернення до суду. При цьому зазначені у позові обставини не визнаються судом поважними причинами його пропуску. Обгрунтувань та доказів поважності пропуску місячного строку звернення до суду як з дня спливу строку виконання обов`язку начальником Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України розглянути рапорт позивача, так і з моменту ознайомлення представника позивача із матеріалами службового розслідування позов не містить.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Пунктом 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Але, позивачем, в порушення вимог статей 2, 5, 79, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України не надано до суду належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), а саме: доказів направлення адвокатського запиту, ознайомлення 14.02.2025 р. представника адвоката Бут-Абдулаєвої Т. В. з матеріалами службового розслідування в приміщенні ДСР НПУ у м. Київ, доказів призначення службового розслідування та наявність висновку службового розслідування.

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно надати до суду:

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду у якій зазначити інші підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску;

докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме належним чином засвідчені докази: адвокатський запит адвоката Бут-Абдулаєвої Т. В., наказ про призначення службового розслідування, копію висновку службового розслідування або докази відмови владного суб`єкта надати копії зазначених документів на письмове звернення позивача або його представника.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 121 - 123, 160,161,167, 169, 248, 256 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та поновлення на посаді - залишити без руху.

Встановити позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з моменту отримання копії ухвали.

Повідомити позивача про необхідність виправлення зазначених недоліків адміністративної позовної заяви у строк десять днів з моменту отримання копії ухвали та роз`яснити, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Бадюков Ю.В.