Справа № 160/7306/25
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2025 рокуСправа №160/7306/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якій позивач просить:
-визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.01.2025 року про внесення в Єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів запис про виключення 07 лютого 2024 року ОСОБА_1 , з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п.п. 6 ст. 37 Закону України«Про військовий обов`язок і військову службу», який міститься в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ;
-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2025 року та внести в Єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів запис про виключення 07 лютого 2024 року ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п.п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який міститься в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що згідно з вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2021 у справі №213/1080/21 його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. 07.02.2024 позивач виключений з військового обліку військовозобов`язаних на підставі п.п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», про що міститься відмітка в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що з метою перевірки відомостей військово-облікових даних, завантаживши додаток «Резерв+», з`ясував, що всупереч вимог чинного законодавства інформація щодо виключення не була внесена відповідачем до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Згідно з даних із застосунку «Резерв+» позивач «знятий» з військового обліку, що не відповідає дійсності, оскільки він є «виключеним» з військового обліку. 08.01.2025 позивачем було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про внесення в Єдиний електронний реєстр призовників військовозобов`язаних та резервістів запису про виключення з військового обліку. За результатами розгляду заяви відповідачем повідомлено, що згідно з даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів відповідна категорія громадян автоматично поновлені на облік та підлягають призову. Позивач вважає, що його заява неналежним чином не розглянута. Відповідач помилково посилається на статтю 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чинну на момент звернення, однак він був виключений з військового обліку 07.02.2024, коли даний закон був в іншій редакції. Постановка на військовий облік була б здійснена всупереч нормам Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022. З огляду на викладене, вважає дії відповідача щодо неналежного розгляду заяви від 08.01.2025 протиправними, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а порушені права відновити у спосіб, що заявлений.
Ухвалою суду від 17.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7306/25; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та незаконними. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Відповідно до внесеної інформації до системи Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військовозобов`язаний позивач 06 липня 2021 року переданий на військовий облік військовозобов`язаний ІНФОРМАЦІЯ_3 (з військового обліку призовників), як засуджений на вчинення тяжкого злочину. Відповідно до наданого позивачем вироку Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2021 позивач визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобами строком на 1 (один) рік. Крім цього, рішенням суду до позивача застосовано ст. 75 та 76 КК України, відповідно до яких позивача звільнено від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення. Таким чином, позивач звільнений від відбування покарання з випробуванням. Позивач особисто прибув на став на військовий облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 лише 07 лютого 2024 року, інформації про відбування покарання за вказаний злочин у місцях позбавлення волі не надавав. На підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 у редакції, яка діяла на момент прибуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній був виключений з військового обліку військовозобов`язаних за вчинення тяжкого злочину. З 18.05.2024 вступила в силу постанова Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» абзацом 5 пункт 4 якої визначено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані: засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, що засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин. Приймаючи до уваги, що відповідно до вироку Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2021 позивач визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобами строком на 1 рік, а також застосовано ст. 75 та 76 КК України, відповідно до яких позивача звільнено від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення, тому електронній системі Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів автоматично поновлено позивача на військовий облік військовозобов`язаного. 10 січня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» надійшла заява позивача та документи. Відповідно до заяви позивач просив внести зміни в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» інформацію про виключення його з військового обліку. Беручи до уваги наведені норми діючого законодавства, зміни в статтю 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підстав для виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних на разі не надається можливим.
Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , документований паспортом НОМЕР_2 , що виданий 08.02.2023, орган, що видав: 1240; адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2021 по справі №213/1080/21 (номер провадження 1-кп/213/201/21) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також, вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2021 по справі №213/1080/21 (номер провадження 1-кп/213/201/21) ухвалено у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення, буде періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого мешкання, роботи або навчання, не буде виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного або працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу.

Вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2021 по справі №213/1080/21 (номер провадження 1-кп/213/201/21) набув законної сили 06.07.2021.

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 , виданого 07.02.2024, ОСОБА_1 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 визнаний придатним до військової служби; призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_7 зарахований в запас 06.06.2021, переданий на облік військовозобов`язаних як засуджений за тяжкий злочин; 07.02.2024 - виключений з військового обліку військовозобов`язаних за п.6.6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно із відомостями з мобільного застосунку від Міністерства оборони України «Резерв+» (витяг від 24.01.2025) позивач є військовозобов`язаним, номер в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» - 9, перебуває на військовому обліку в І відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 , статус - «знято», дата уточнення даних - 07.12.2024.

08.01.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій просив внести в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» інформацію про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з військового обліку.

Заяву надіслано засобами поштового зв`язку, яка отримана відповідачем та зареєстрована 10.01.2025 за вх.№16.

Листом від 21.01.2025 №01/267 відповідачем повідомлено про розгляд заяви та надано відповідь наступного змісту. Відповідно до п.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», пунктом 4 якого передбачено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані: особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України; особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, що засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджені за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджені за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засуджені службові особи, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище. Зазначені особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин. Згідно з даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів, категорія громадян автоматично поновлені на облік та підлягають призову.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неналежного розгляду заяви від 08.01.2025 про внесення в Єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів запису про виключення 07.02.2024 з військового обліку військовозобов`язаних, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та на час розгляду справи не скасований.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).

За змістом частини першої, третьої та дев`ятої статті 1 цього Закону Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Відповідно до частини восьмої статті 2 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 33 Закону №2232-XI військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього визначені в статті 37 Закону №2232-ХІІ.

Пунктом 6 частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ в редакції, чинної до 17.05.2024, було передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

11.04.2024 Верховною Радою України прийнято Закон України № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024 (далі - Закон № 3633-ІХ), яким статтю 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону №2232-XI в редакції Закону №3633-ІХ взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Частиною шостою статті 37 Закону №2232-XI в редакції Закону №3633-ІХ визначено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;

2) припинили громадянство України;

3) визнані непридатними до військової служби;

4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Отже, з переліку громадян, які підлягають виключенню з військового обліку, виключено осіб, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Частиною четвертою статті 39 Закону №2232-XI передбачено, що на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджені за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджені за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засуджені службові особи, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище.

Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:

особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;

особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;

засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, що засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджені за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджені за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засуджені службові особи, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище. Зазначені особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.

З огляду на наведені положення Закону №2232-ІХ та Порядку № 560 з 18.05.2024 особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, підлягають взяттю на військовий облік та можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

У межах правовідносинах, що виникли між сторонами, спір точиться щодо невнесення відповідачем до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запису про виключення позивача з військового обліку.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2021 по справі №213/1080/21 (номер провадження 1-кп/213/201/21), який набрав законної сили 06.07.2021, позивач визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також, вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2021 по справі №213/1080/21 (номер провадження 1-кп/213/201/21) ухвалено у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення, буде періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого мешкання, роботи або навчання, не буде виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного або працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу.

Отже, за вказаним вироком суду позивача засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину зі звільненням від відбування покарання.

В силу пункту 6 частини шостої статті 37 Закону №2232-XII у редакції, яка діяла на момент прибуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 (07.02.2024), останній був виключений з військового обліку військовозобов`язаних за вчинення тяжкого злочину, про що міститься відмітка у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 , водночас підлягав з 18.05.2024 взяттю на військовий облік з огляду на вимоги чинного законодавства.

Суд зазначає, пунктом 2 частини першої статті 37 Закону №2232-XI в редакції з 18.05.2024 чітко встановлено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Доводи позивача з приводу того, що він повинен бути виключений з військового обліку на підставі даних тимчасового посвідчення №1591 від 07.02.2024, цілком безпідставні з наступного.

Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначено поняття електронного кабінету військовозобов`язаного.

Кабінет наразі реалізовано у форматі мобільного застосунку «Резерв+»

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» основними засадами ведення Реєстру є:

1) обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

2) повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

3) захищеність Реєстру та внесених до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу та зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного чи програмного забезпечення, а також гарантує дотримання законодавства щодо захисту персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, наявних у Реєстрі.

Згідно з частиною третьою статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» адміністратор Реєстру обробляє відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів від імені держателя Реєстру. Для цього із складу підпорядкованих йому органів визначаються органи адміністрування Реєстру та органи ведення Реєстру.

Частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» встановлено, що органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема: територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Пунктом 2 частини шостої статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначено, що органи адміністрування Реєстру: 1) здійснюють аналітичну обробку даних; 2) забезпечують взаємодію щодо ведення Реєстру, контролюють повноту, відповідність та своєчасність внесення інформації, наданої державними органами, контролюють виконання рішень Держателя та розпорядника Реєстру. Орган адміністрування Реєстру має доступ до статистичних відомостей Реєстру; 3) забезпечують зберігання та резервування бази даних Реєстру, контроль за її цілісністю, дотриманням вимог законодавства та Порядку ведення Реєстру, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 4) організовують підготовку та підвищення кваліфікації персоналу підпорядкованого органу адміністрування.

Відповідно до частин 8, 9 статті 5 цього Закону органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

За змістом частини першої статті 6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема: відомості про притягнення до кримінальної відповідальності на підставі обвинувального вироку суду, що набрав законної сили; відомості про наявність судимості (зняття чи погашення судимості).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» персонально-якісний облік призовників і військовозобов`язаних передбачає облік відомостей (біографічні дані, стан здоров`я, результати співбесід тощо) щодо призовників і військовозобов`язаних, які узагальнюються в особових справах призовників або в облікових картках військовозобов`язаних та реєструються в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних. Ведення персонально-якісного обліку покладається на районні (міські) військові комісаріати.

А отже, з урахуванням викладеного та враховуючи внесення змін до законодавства, які набрали чинності 18.05.2024, позивач повинен був надати до ІНФОРМАЦІЯ_3 достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру, оскільки станом на 18.05.2024 відомості у тимчасовому посвідченні не є актуальними на дату постановки позивача на військовий облік.

Доводи позивача про обов`язок відповідача внести відомості до Реєстру про виключення його з військового обліку на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону №2232-XI, не прийнятні.

Частина шоста статті 37 Закону №2232-XI в редакції з 18.05.2024 не містить пункту 6.

Крім того, вказаною нормою визначено виключний перелік категорій громадян, які підлягають виключенню з військового обліку.

Однак, позивачем не надано доказів того, що він відноситься до такої категорії.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із вступом його в силу і з моментом втрати ним юридичної сили.

За колом осіб дія нормативно-правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).

На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.

Так, у зв`язку із внесенням змін до статей 37, 39 Закону №2232-XII було виключено з числа громадян, які підлягають виключенню з військового обліку, осіб, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок і які можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави.

Таким чином, дія вказаного Закону у новій редакції починається з моменту набрання цим актом чинності, поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, в т.ч. осіб, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

З огляду на викладене, під час розгляду документів позивача щодо виключення його з військового обліку відповідач повинен був керуватись чинними нормами частини шостої статті 37 Закону №2232-XII (у редакції Закону №3633-IX), тому порушень в цій частині судом не встановлено, підстави для виключення позивача із військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутні, на момент звернення до відповідача із заявою останній підлягав постановці на військовий облік, оскільки не надав доказів того, що відноситься до категорій осіб, що підлягають виключенню з військового обліку.

Також, судом встановлено, що листом від 21.01.2025 №01/267 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено позивача про те, що нормами чинного законодавства виключення з військового обліку військовозобов`язаних раніше засуджених не передбачено.

Таким чином, заява позивача була розглянута відповідачем, лист-відповідь від 21.01.2025 №01/267 отриманий позивачем, що вбачається змісту позовної заяви.

Отже, суд не вбачає протиправної бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви позивача.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова