Справа № 120/6207/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 серпня 2025 р. Справа № 120/6207/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці у письмовому провадженні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 120/6207/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 .

Позовні вимоги обґрунтовуються протиправною бездіяльністю відповідачів щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 26.02.2022 по 20.05.2023, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, премії, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2022 та на 01.01.2023.

Похідною є вимога про зобов`язання відповідачів вчинити відповідні дії, а також нарахувати та виплатити позивачу компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.

Згідно з ухвалою суду від 26.05.2025 розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою залишено без задоволення клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оскільки суд дійшов висновку, що такий строк не пропущено.

28.07.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання військової частини НОМЕР_3 про заміну неналежного відповідача у справі.

Відповідач зазначив, що на підставі директиви Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 13.06.2025 № Д-35/ДСК, з 22.07.2025 військова частина НОМЕР_3 вважається переформованою, а її правонаступником визначено військову частину НОМЕР_4 . Відтак просить суд замінити первісного відповідача у справі військову частину НОМЕР_3 на належного відповідача: військову частину НОМЕР_4 .

Ухвалою суду від 28.07.2025 залучено до участі у цій як співвідповідача військову частину НОМЕР_4 .

01.08.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому військова частина НОМЕР_4 позов заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні.

Разом із відзивом також було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду через пропущення позивачем строку звернення до суду.

Відповідач зазначає, що позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав ще під час проходження військової служби, оскільки відповідно до вимог керівних документів Міністерства оборони України кожному військовослужбовцю видається витяг із наказу про зарахування та призначення на посаду, з якого вбачається розмір посадового окладу та складові грошового забезпечення, тому саме з цього моменту починається перебіг процесуального строку для звернення до суду.

Звернення з адвокатськими запитами або іншими заявами не змінює момент, коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, і тому позов подано з пропуском передбаченого законом строку звернення до суду.

Відтак відповідач вважає, що наявні підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Вирішуючи заявлене відповідачем клопотання, суд перш за все акцентує на тому, що питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду у цій справі вже було предметом судового розгляду та оцінки.

Так, в ухвалі від 26.05.2025 про відкриття провадження у справі судом констатовано, що за змістом частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний місячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

При цьому у статті 116 вказаного Кодексу уточнено, що роботодавець повинен письмово повідомити працівника про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) в день їх виплати.

Крім того, аналіз положень статтей 116, 233 Кодексу законів про працю України свідчить про розмежування законодавцем понять "вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення" та "одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні", як категорій, що повинні застосовуватися в цілях визначення початку перебігу строку звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Посилання відповідача на те, що позивач мав дізнатися про порушення своїх прав ще під час проходження служби, є помилковим. Сам факт служби не надає військовослужбовцю повної та достовірної інформації про всі належні йому виплати, їх розмір і порядок розрахунку. Без офіційного письмового повідомлення про суми, фактично нараховані та виплачені при звільненні, у позивача не було реальної можливості оцінити, чи дотримано його права. Відтак перебіг строку не міг розпочатися під час служби.

У матеріалах справи відсутні належні й допустимі докази, які б підтверджували, що при звільненні з військової частини НОМЕР_3 позивачу було вручено під підпис письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні з військової служби.

Водночас наказ про виключення зі списків особового складу та/або грошовий атестат не можть вважатися документами, які підтверджують повноту та коректність нарахованих і виплачених сум працівникові в розумінні положень ст.ст. 116, 233 Кодексу законів про працю України. До того ж ці документи лише інформують військовослужбовця про певні виплати, але не деталізують, яким чином розраховувалися ці суми, і не містить інформації про усі складові розрахунків або про наявні недоплати. Іншими словами, отримання наказу та/або грошового атестата не означає, що військовослужбовець отримав повну інформацію щодо належних йому сум.

Відтак, на думку суду, вручення позивачу наказу та/або грошового атестату не є юридичною підставою, з якою слід пов`язувати перебіг строку звернення до суду, оскільки вони не надають повної інформації, необхідної для того, щоб військовослужбовець міг оцінити, чи було дотримано/порушено його право на належне грошове забезпечення. Тільки після отримання доступу до детальних розрахунків свого грошового забезпечення шляхом направлення відповідного звернення позивач зміг дійсно переконатися у повноті та обґрунтованості виплат.

Таким чином, початок перебігу строку звернення до суду необхідно обчислювати не з моменту отримання наказу та/або грошового атестата, як помилково стверджує відповідач, а з моменту коли позивач отримав або мав можливість отримати повну інформацію про виплачене йому у спірний період грошове забезпечення, його складові та порядок їх розрахунку.

Доводи відповідача вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для перегляду позиції суду у питанні дотримання строку звернення до суду з цим позовом, сформованої в ухвалі від 26.05.2025 про відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 166, 167, 240, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_2 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Сало Павло Ігорович