Справа № 160/12562/25
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2025 №113 «Про результати службового розслідування», яким начальника штабу військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 за порушення вимог статей 59, 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та пункту 2.2. Положення «Про створення спільного фінансового господарства військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 » притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «догана» (п.2 Наказу), а також притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі завданої шкоди, що становить 218 840, 70 грн. (п.3 Наказу), шляхом стягнення (утримання) з грошового забезпечення суму завданої шкоди у розмірі 218 840, 79 грн. (п.11 Наказу); не виплачувати начальнику штабу військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_1 щомісячну премію за березень 2025 року (п.12 Наказу).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваний наказ виданий протиправно, оскільки відповідачем належно не доведено провину позивача та наявність причинного зв`язку між поведінкою позивача та настанням шкоди, що є умовами притягнення до матеріальної відповідальності, а формальне посилання відповідача на те, що позивач обіймає посаду начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_3 не може бути належним та допустимим доказом вини для притягнення до матеріальної відповідальності. Зазначає, що передача витягів з наказів до фінансово-економічної служби відбувалося у відповідності до «Положення про спільне фінансове господарювання військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 », яке було розроблено відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 243 від 23.04.2023. Підтвердженням своєчасної передачі наказів до фінансової служби військової частини свідчить та обставина, що багато наказів були груповими, тобто в одному наказі зазначено про вибуття кількох військовослужбовців, з яких частина військовослужбовців знімалася з грошового забезпечення, а частина не знімалася. Відомості службового розслідування є суперечливими, проведено не об?єктивно, оскільки військовосдужбовець, який вибуває з військової частини, фінансовою службою знімається не тільки з грошового забезпечення, а ще й з продовольчого (котлового) забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позову та зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків, що потягло завдання прямої дійсної шкоди військовій частині у вигляді надмірно сплаченого грошового забезпечення військовослужбовцям, які були виключені до особового складу військової частини у встановлений строк, позивача притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_1 було подано рапорт за вх. № 1447 від 20.01.2025 щодо виявлених розбіжностей при опрацюванні платіжних відомостей наданих в електронному виді фінансово-економічною службою.
Відповідно до акту службового розслідування від 08.03.2025 в ході проведення службового розслідування встановлено, що в період з листопада 2024 року по грудень 2024 року відносно 47 військовослужбовцій військової частини НОМЕР_1 було здійснено надлишкові виплати грошових коштів. Дані випадки здійснення надлишкових виплат були зумовлені неналежним виконанням функціональних обов?язків посадовими особами. Загальна сума надлишкових виплат військовослужбовцям складає 671 323,86 грн, чим було завдано матеріальних збитків на загальну суму 671 323,86 грн. (З вказаної суми депоновано на рахунку Держказначейства - 233 642,46 грн).
Встановлена надлишкова виплата спричинена тим, що посадовими особами штабу військової частини НОМЕР_1 , а саме: начальником штабу та старшим помічником начальника штабу з кадрів і стройової частини, накази командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) в період з листопада 2024 року до грудень 2024 року доводились несвоєчасно або взагалі не доводились (шо підтверджується відсутність наказів в архіві ФЕС А1363) до працівників Об?єднаного фінансово-економічного органу військової частини і частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 .
Під час проведення службового розслідування було встановлено, що накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), не були доведені шляхом своєчасної передачі керівнику Об?єднаної бухгалтерської служби - у день видання наказу, як це передбачено пунктом 2.2 Положення про спільне фінансове господарство військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 , відповідальність за що лежить на начальнику штабу військової частини НОМЕР_1 .
Також встановлено ряд розбіжностей, які виявляються у відсутності пунктів деяких наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), які зберігались в архіві ФЕС військової частини НОМЕР_2 з тими витягами з наказів (по стройовій частині), які надавались штабом військової частини НОМЕР_1 .
В матеріалах службового розслідування зазначено, що в архіві ФЕС військової частини НОМЕР_2 відсутні витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), а саме: №353 від 05.12.2024, №354 від 06.12.2024, №355 від 07.12.2024, №366 від 18.12.2024, №367 від 19.12.2024, №370 від 22.12.2024, №374 від 26.12.2024, №375 від 27.12.2024, №378 від 30.12.2024, №379 від 31.12.2024. В ході службового розслідування сроблено висновок, що дані накази не були доставлені до Об?єднаної бухгалтерської ФЕС взагалі.
Відповідно до матеріалів службового розслідування, належна підготовка проектів наказів, так само як і доведення наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) мало бути забезпечене старшим помічником начальника штабу з кадрів і стройової частини, чого зроблено не було. Старший помічник начальника штабу з кадрів і стройової частини військової частини НОМЕР_1 , відповідно до ст.59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов?язаний встановлювати у військовій частині такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, чого не було зроблено. Відтак, встановлено вину заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 у завданні збитків військовій частині НОМЕР_1 (який в період з листопада 2024 по грудень 2024 року виконував обов?язки старшого помічника начальника штабу та ТВО старшого помічника начальника штабу) що виявляється у недоведенні наказів командира; несвоєчасному та неточному доведенні до підрозділів і служб наказів командира.
Також встановлена вина начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 , що виявляється в слабкому контролі до підлеглого особового складу, адже згідно пункту 1.15. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України: «Безпосередня відповідальність за забезпечення правильної організації діловодства і контромо за його веденням покладається на начальника штабу (заступника керівника згідно з розподілом обов?язків) військової частини (установи)».
Службовим розслідуванням встановлено вину начальника штабу військової частини НОМЕР_1 - капітана ОСОБА_1 у формі неналежного контролю за організацію своєчасного й правильного доведення до підрозділів і служб наказів командира.
Під час проведення службового розслідування було встановлено, що накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), не були доведені шляхом своєчасної передачі керівнику Об?єднаної бухгалтерської служби - у день видання наказу, як це передбачено пунктом 2.2 Положення про спільне фінансове господарство військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 , відповідальність за що лежить на начальнику штабу військової частини НОМЕР_1 .
Своїми діями начальник штабу - заступник командира військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_1 порушив вимоги статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (в частині обовязку начальника встановлювати у підрозділі такий внутрішній порядок, гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів них Сил України); статті 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (в частині своєчасного й правильного доведення до підрозділів і служб усіх наказів командира, а також перевірку їх виконання; особисто доводити накази та перевіряти їх виконання); пункт 2.2. Положення «Про створення стільно фінансового господарства військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_3 » затвердженого Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №243 від 23.04.2023.
Збитки заподіяні з сукупної вини у формі необережності: начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 - в розмірі 218 840,70 грн.; заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 в розмірі 218 840,70 грн.
Причиною заподіяння прямої дійсної шкоди стало неналежне виконання обов?язків військової служби, порушення вимог керівних документів та нормативно-правових актів наступними посадовими особами військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2025 № 113 «Про результати службового розслідування» службове розслідування вважати завершеним. Начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 за порушення статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 2.2. Положення «Про створення спільного фінансового господарства військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 » - притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «догана». Притягнуто до повної матеріальної відовідальності у розмірі завданої шкоди, що становить 50% від завданої з його вини шкоди і складас - 218 840,70 грн.
Позивач не погоджується із притягненням його та дисциплінарної та матеріальної відповідальності та звернувся до суду за захистом прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
У абзаці 1 частини 4 статті 2 Закону №2232-ХІІ визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № ХІV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).
Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватисяКонституції Українита законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до статті 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Командир (начальник) зобов`язаний встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України.
Згідно статті 69 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Начальник штабу полку (окремого батальйону) зобов`язаний: організовувати своєчасне й правильне доведення до підрозділів і служб усіх наказів командира полку та старших командирів (начальників), а також перевірку їх виконання; особисто доводити найважливіші накази та перевіряти їх виконання.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних сил України" від 24.03.1999 №551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Згідно із статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватисяКонституціїта законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Статтею 6 Дисциплінарного статуту установлено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.
У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.
Згідно з статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбаченихКодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно зКодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.
За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-85 Дисциплінарного статуту.
Так, згідно із статтею 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Статтями 84, 85 цього ж Статуту установлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Згідно з приписами статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
У пункті 7 розділу І Порядку №608 визначено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положеньЗакону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Абзацами 1, 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування може призначатися у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.
У пункті 3 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 розділу ІІІ Порядку № 608).

Згідно із пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Пунктом 13 розділу ІІІ Порядку №608 встановлено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Згідно із пунктом 1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку № 608 в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (пункт 6 розділу V Порядку № 608).

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначенийзакономстрок (пункт 4 розділу VІ Порядку № 608).

Відповідно до абзацу 1 пункту 5 розділу VІ Порядку №608 акт службового розслідування разом з усіма матеріалами оформлюється окремою справою або долучається до документів відповідної номенклатурної справи.

Згідно із пунктом 1 розділу VIІІ Порядку № 608 у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Пунктом 2 розділу VIІІ Порядку № 608 визначено, що під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини (пункт 3 розділу VIІІ Порядку № 608).

Отже на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зокрема, а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби).

Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися насамперед в тому, чи таке рішення прийнято в межах повноважень, у порядку та спосіб, встановленіКонституцієюта законами України та законами України, чи дійсно в діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) з учиненим особою діянням.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення має враховуватися характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку військовослужбовця, його ставлення до служби.

Як встановлено судом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2025 №113 «Про результати службового розслідування» начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 за порушення статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 2.2. Положення «Про створення спільного фінансового господарства військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 » притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «догана». Притягнуто до повної матеріальної відовідальності у розмірі завданої шкоди, що становить п?ятдесят відсотків від завданої з його вини шкоди і складас 218 840,70 грн. - начальника штабу - заступника командира є військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 .

Відповідно до акту службового розслідування від 08.03.2025 своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статті 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; пункт 2.2. Положення «Про створення стільно фінансового господарства військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_3 » затвердженого Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №243 від 23.04.2023.

Згідно Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40, встановлено, що відповідно до п. 1.4. відповідальним за організацію діловодства у військовій частині (установі) є командир (керівник). Командир (керівник) військової частини (установи) відповідає за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні інших документів, а також організацію діловодства та зберігання документів у структурних підрозділах військової частини (установи) відповідають їх командири (керівники). Персональну відповідальність за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, їх відповідність законодавству України рівною мірою несуть посадові особи, які їх відпрацьовують, погоджують та візують відповідно до компетенції.

Пунктом 1.12 встановлено, що у кожній військовій частині (установі) організовується загальне (несекретне) діловодство (далі - діловодство), ведення якого покладається на службу діловодства, а там, де вона за штатом не передбачається, на особу (групу осіб), відповідальну за ведення діловодства, яка призначається наказом командира (керівника) військової частини (установи). У разі призначення декількох відповідальних осіб серед них визначається старший та розподіляються обов?язки.

Пунктом 1.13.8. встановлено, що весь особовий склад військової частини (установи), який працює зі службовими документами, зобов?язаний: передавати службові документи з одного підрозділу військової частини до іншого тільки через діловодство.

Безпосередня відповідальність за забезпечення правильної організації діловодства і контролю за його веденням покладається на начальника штабу (заступника керівника згідно з розподілом обов?язків) військової частини (установи) (п. 1.15).

Також, згідно Інструкції з діловодства у Збройних Силах У країни, затвердженої Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40, визначено вимоги складання деяких видів документів (розділ 2.8).

Зокрема в пункті 2.8.1. «Наказ (директива, розпорядження)» вказані вимоги до оформлення цих документів, а саме:

2.8.1.9. У розпорядчій частині наказу (директиви, розпорядження): «..окремо визначається посадова особа, на яку покладається контроль за виконанням наказу (директиви, розпорядження) (за потреби); окремо визначається форма оприлюднення наказу (директиви, розпорядження) або порядок його доведення (розсилки). До наказів (директив, розпоряджень) не може включатися пункт "Наказ (директиву, розпорядження) довести до відома...", крім наказів про накладання дисциплінарних стягнень на військовослужбовців. Військові частини (установи), посадові (службові) особи, до відома яких доводиться наказ, зазначаються у розрахунку розсилки, який розробник готує разом із проектом розпорядчого документа. Під час ознайомлення з наказом зазначеними в ньому особами на першому примірнику наказу чи на спеціальному аркуші проставляються їх підписи із зазначенням військового звання, власного ім?я, прізвища дати ознайомлення».

Пунктом 3.10.5. встановлено, що передача документа з одного підрозділу військової частини (установи) до іншого в обов?язковому порядку здійснюється через службу діловодства, в якій було зареєстровано документ. Документи, виконання яких перебуває на контролі, передаються до інших підрозділів або іншим виконавцям тільки з повідомленням про це служби контролю.

Пунктом 3.10.7. встановлено, що облік документів, що передаються з одного підрозділу військової частини (установи) до іншого, здійснюється шляхом проставлення відповідних відміток у реєстраційних формах, які веде служба діловодства.

Аналіз вказаних норм свідчить, що передача документів в обов?язковому порядку здійснюється через службу діловодства, з проставленням відповідних відміток у реєстраційних формах, які веде служба діловодства.

23.04.2023 було створене спільне фінансове господарства військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 , до складу якого включено особовий скдад фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , на підставі пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно - господарської діяльності) «Про створення спільного фінансового господарства військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 » №243 від 23.04.2023.

Відповідно пункту 2 вказаного Наказу, фінансове господарство здійснюється відповідно до Положення про спільне фінансове господарство ськової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 (далі - Положення).

Пунктами 3 та 4 цього Наказу «Про створення спільного фінансового господарства військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_6 » №243 від 04.2023 вказано, що об?єднана бухгалтерська служба військової стини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 безпосередньо підпорядковується начальнику НОМЕР_7 загальновійськового полігону, а ведення спільного фінансового господарства (бухгалтерського обліку, процесів щодо управління фінансовими скурсами) покладається на Об?єднану бухгалтерську службу військової стини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 на чолі з помічником начальника полігону з фінансово-економічної роботи - начальником служби відповідно.

Контроль за виконанням Наказу покладається на помічника начальника полігону з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної Служби військової частини НОМЕР_2 .

Згідно пункту 2.1 Положення (до Наказу командира військової частини НОМЕР_8 №243 від 23.04.2023), військова частина НОМЕР_1 , що зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 зобов?язана: забезпечувати виплату грошового забезпечення, заробітної плати та інших плат особовому складу в установлені законодавством терміни та відповідно до графіку документообігу, шляхом своєчасної передачі керівнику Об?єднаної бухгалтерської служби необхідних для розрахунків грошового забезпечення і заробітної плати даних про чисельність особового складу і проходження ним служби, завірених витягів наказів про прибуття і вибуття, переміщення грицом та звільнення особового складу (у день видання наказу), а також перевірки особистим підписом відповідальності розрахунково-платіжних відомостей на видачу грошового забезпечення та заробітної плати обліковим даним і штату військової частини.

Згідно з пунктом 2.2. Положення, начальник-штабу - заступник командира військової частини НОМЕР_1 забезпечує: своєчасну передачу керівнику Об?єднаної фінансової служби необхідних для розрахунків грошового забезпечення і заробітної плати даних про чисельність особового складу і проходження ним служби, завірених витягів наказів про прибуття і вибуття, переміщення, прийом та звільнення особового складу (у день видання наказу), а також організовує перевірку відповідності розрахунково-платіжних відомостей на видачу грошового забезпечення та заробітної плати обліковим даним і штату військової частини.

Таким чином, саме на начальника-штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 покладено обовязок забезпечити своєчасну передачу керівнику Об?єднаної фінансової служби необхідних для розрахунків грошового забезпечення і заробітної плати даних про чисельність особового складу і проходження ним служби, завірених витягів наказів про прибуття і вибуття, переміщення, прийом та звільнення особового складу (у день видання наказу) та організувати перевірку відповідності розрахунково-платіжних відомостей на видачу грошового забезпечення та заробітної плати обліковим даним і штату військової частини.

Відповідно до матеріалів службового розслідування не встановлено, що витяги з наказів відносно 47 військовослужбовцій військової частини НОМЕР_1 , по яких було здійснено надлишкові виплати грошових коштів, передавались через фінансово-економічну службу через службу діловодства, з проставленням відповідних відміток у реєстраційних формах, які веде служба діловодства, що є порушенням Інструкції з діловодства у Збройних Силах У країни, затвердженої Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40.

Крім цього, докази передачі витягів з наказів відносно 47 військовослужбовцій військової частини НОМЕР_1 , по яких було здійснено надлишкові виплати грошових коштів, до фінансово-економічної служби, в матеріалах службового розслідування та в матеріалах судової справи відсутні.

Суд критично відноситься до тверджень позивача, що накази відносно 47 військовослужбовцій військової частини НОМЕР_1 , по яких було здійснено надлишкові виплати грошових коштів були групові та по інших особах, зазначених в них грошове забезпечення припинено, оскільки до фінансово-економічної служби мають бути передані завірені витяги наказів щодо прибуття і вибуття, переміщення, прийом та звільнення конкретного військовослужбовця.

Суд окремо звертає увагу на обовязок начальника-штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 перевірити відповідність розрахунково-платіжних відомостей на видачу грошового забезпечення та заробітної плати обліковим даним і штату військової частини перед виплатою, що не було зроблено позивачем.

Щодо підстав притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності, суд зазначає наступне.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначаєЗакон України від 03.10.2019 № 160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон №160-ІХ).

Відповідно достатті 1 Закону №160-ІХ у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності (пункт 4);

пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано (пункт 5).

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначенихстаттею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди (частина 2 статті 3 Закону № 160-ІХ).

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом (частина 4 статті 3 Закону № 160-ІХ).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №160-ІХ особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цимЗакономпередбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб (частина другастатті 5 Закону № 160-ІХ).

Частиною 1 статті 6 Закону №160-ІХ визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Статтею 8 Закону № 160-ІХ визначено, що посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів (частина перша).

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника) (частина друга).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (частина третя).

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань (частина п`ята).

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності (частина шоста).

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис (частина сьома).

У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди (частина восьма).

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону № 160-ІХ, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Частинами 1, 3 статті 14 Закону № 160-ІХ визначено, що наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.

У разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.

З аналізу викладених норм слідує, що підставою для застосування до військовослужбовця матеріальної відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою та безпосередня вина особи в завданні шкоди. Однак слід зауважити, що обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність, як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

Такого висновку суд дійшов, зважаючи на те, що Законом № 160-ІХ види матеріальної відповідальності розмежовані на обмежену матеріальну відповідальність (стаття 5), повну матеріальну відповідальність (частина 1 статті 6) та підвищену матеріальну відповідальність (частина 3 статті 6).

Кваліфікуючою ознакою обмеженої матеріальної відповідальності є завдання військовослужбовцем шкоди з необережності за виключенням випадків, котрі охоплюються повною матеріальної відповідальністю чи підвищеною матеріальної відповідальністю.

У свою чергу настання повної матеріальної відповідальності за пунктом 1 частини 1 статті 6 Закону № 160-ІХ (у тому числі за здійснення надлишкових виплат грошових коштів) обумовлено законодавцем одночасно, як виною відповідного військовослужбовця у настанні збитків, так і умислом цього військовослужбовця на настання збитків, тобто усвідомлення військовослужбовцем (або існування стану фізичної неможливості не усвідомлення військовослужбовцем) того, що саме такі форма, зміст та характер конкретного діяння військовослужбовця об`єктивно здатні призвести до збитків або створити умови, за яких ці збитки невідворотно/неминуче настануть і прагнення до настання таких наслідків.

Таким чином, законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, тобто відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.

Висновки відповідача про наявність підстав для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності ґрунтуються на матеріалах службового розслідування.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська