Справа № 400/3082/25
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/3082/25

Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г. Дата і місце ухвалення: 16.07.2025р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову відповідача у зарахуванні календарної та пільгової вислуги років позивачу до його календарної вислуги років та до стажу в поліції періоду служби в Управлінні державного департаменту з питань виконання покарань, Державної пенітенціарної служби України ДКВС України з 25.01.2010р. по 01.08.2012р., з 01.08.2012р. по 20.04.2014р. у календарному обчисленні 04 роки 02 місяці 25 днів, у пільговому обчисленні 05 років 07 місяців 23 дні (з урахуванням календарної вислуги років);

- зобов`язати Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснити перерахунок та зарахувати позивачу до його календарної вислуги років та до стажу в поліції період служби в Управлінні державного департаменту з питань виконання покарань, Державної пенітенціарної служби України ДКВС України з 25.01.2010р. по 01.08.2012р., з 01.08.2012р. по 20.04.2014р. у календарному обчисленні 04 роки 02 місяці 25 днів, у пільговому обчисленні 05 років 07 місяців 23 дні (з урахуванням календарної вислуги років).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у період з 25.01.2010р. по 20.04.2014р. він проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, де вислуга років в календарному обчисленні становить 04 роки 02 місяці 25 днів, у пільговому - 05 років 07 місяців 23 дні. В березні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де наразі проходить службу, із клопотанням щодо зарахування до календарної вислуги та до стажу служби в Національній поліції України відповідної вислуги років. Однак, відповідач відмовив в задоволенні вказаного клопотання з посиланням на п.2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію». Таку відмову ОСОБА_1 вважає незаконною та зазначав, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок та умови проходження служби, передбачені для поліцейських, що передбачено ст.23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України». З вказаного слідує, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус, як і служба в органах Національної поліції України.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до його календарної вислуги років та до стажу в поліції періоду служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 25.01.2010р. по 20.04.2014р. у календарному обчисленні 04 роки 02 місяці 25 днів.

Зобов`язано Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та до стажу в поліції період служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 25.01.2010р. по 20.04.2014р. у календарному обчисленні 04 роки 02 місяці 25 днів.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині задоволення позову Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 16.07.2025р. у відповідній частині з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» чітко визначено види служби, яка підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції. У визначеному вказаною нормою переліку відсутня служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. При цьому, делегування частиною четвертою статті 78 Закону Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені частиною другою вказаної статті Закону.

Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус, як служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватися до служби в органах внутрішніх справ, а в подальшому і до стажу служби в органах поліції на підставі п.3 ч.2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію». Зазначає, що трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, на спеціалістів Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань, поширюється дія Закону України «Про державну службу». Діяльність Державної кримінально-виконавчої служби України спрямовується і координується Міністерством юстиції України, натомість діяльність поліції спрямовується і координується через Міністра внутрішніх справ України.

Посилається апелянт і на те, що у спірних правовідносинах відсутнє порушене право ОСОБА_1 , яке підлягає захисту в судовому порядку. Лист-відповідь на адвокатський запит його представника не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке впливає на реалізацію прав або виконання обов`язків.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 01.04.2023р. ОСОБА_1 проходить службу на посаді інспектора батальйону «Тавр» полку управління поліції особливого призначення №2 (штормовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Має спеціальне звання «старший лейтенант поліції».

Згідно довідки Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» від 24.02.2025р. №8-7-25/1-1-6 позивач у період з 25.01.2010р. по 20.04.2014р. проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Вислуга років на день звільнення в органах Державної кримінально-виконавчої служби України становить в календарному обчисленні 04 роки 02 місяці 25 днів, у пільговому - 05 років 07 місяців 23 дні.

04.03.2025р. представник ОСОБА_1 адвокат Мозжерін Ю.С. звернувся до начальника Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з адвокатським запитом, в якому зазначив, що під час оголошення стажу в поліції ОСОБА_1 не враховано до відповідного стажу періоду проходження служби в підрозділах Державної кримінально-виконавчої служби України. У зв`язку з цим, просив здійснити перерахунок та зарахувати старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 до календарної вислуги років і до стажу служби в Національній поліції України вислугу років, сформовану за період проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України у календарному та пільговому обчисленні.

У відповідь на вказаний адвокатський запит відповідач надіслав лист від 19.03.2025р. №3761-2025, де зазначив, що до стажу служби в поліції зараховуються лише періоди служби, що визначені статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію». Іншого законодавством України не передбачено.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у зарахуванні періоду служби в підрозділах Державної кримінально-виконавчої служби України з 25.01.2010р. по 01.08.2012р., з 01.08.2012р. по 20.04.2014р. (у календарному обчисленні 04 роки 02 місяці 25 днів, у пільговому обчисленні 05 років 07 місяців 23 дні) до календарної вислуги років та до стажу в поліції ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , визнав обґрунтованими доводи позивача, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а отже і поліцейськими. А відтак, за висновками суду, стаж служби на посадах осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Що стосується зарахування стажу у пільговому обчисленні, то суд зазначив, що відповідні вимоги ОСОБА_1 є передчасними, оскільки відповідне зарахування може мати місце лише для визначення права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Оскільки адвокатський запит від 04.03.2025р. не стосувався призначення позивачу пенсії за вислугу років, тому у відповідача не виник обов`язок зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на пенсію, вислуги років в пільговому обчисленні.

На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто в частині задоволення позову ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування позивачу до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції періоду служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 25.01.2010р. по 20.04.2014р. у календарному обчисленні 04 роки 02 місяці 25 днів колегія суддів виходить з наступного.

Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України (далі Закон №580-VIII).

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону №580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною другою статті 78 Закону №580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони ;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Згідно ч.3, ч.4 ст.78 Закону №580-VIII під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Таким чином, п.3 ч.2 ст.78 Закону №580-VIII передбачено зарахування до стажу служби в поліції служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11 липня 2003 року №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Разом з цим, ч.5 ст.23 Закону України від 23 червня 2005 року №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Частина 1 статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

На позивача під час проходження ним служби в Державній кримінально-виконавчій службі України розповсюджувалася дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, оскільки всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

У постанові від 20 жовтня 2022 року у справі №160/11127/20 Верховний Суд вже формував правовий висновок стосовно того, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а відтак, має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини другої статті 78 ЗУ «Про національну поліцію» зараховуватися до стажу служби в поліції.

Аналогічну правову позицію підтримано Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2025 року по справі №140/856/24.

На підставі викладеного колегія суддів, врахувавши тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, вважає правильним висновок суду першої інстанції, що стаж служби ОСОБА_1 в Державній кримінально-виконавчій службі України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 серпня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук