Справа № 640/24231/20
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Житомир справа № 640/24231/20

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом Приватного підприємство «Реформо Просум-Україна» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

установив:

У жовтні 2020 року Приватне підприємство «Реформо Просум-Україна» (далі позивач, ПП «Реформо Просум-Україна») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) від 04 червня 2020 року №058632041.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Зауважує, що згідно приписів Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року № 533-IX (далі Закон України № 533-IX) протягом періоду з 01 березня по 31 травня 2020 року платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню. Саме тому, оскільки пеня була нарахована 05 березня 2020 року, така підлягає списанню. Однак, станом на 15 травня 2020 року пеня була списана лише частково на суму 9081,19 грн, залишок несписаної пенсі склав 18393,06 грн, а в подальшому вказана пеня знову була відображена (відкоригована) на нову суму 27374,832 грн.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

16 листопада 2020 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зауважує, що платником податків несвоєчасно сплачено (перераховано) узгоджену суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначену в податкових деклараціях з ПДВ від 20 червня 2017 року №911831913, від 20 липня 2017 року №, від 20 листопада 2018 року №, від 20 грудня 2018 року №, від 20 червня 2019 року №, від 29 жовтня 2019 року №018927409 та визначену податковим повідомленням рішенням від 29 серпня 2018 року №. Зазначає, що відповідно до інтегрованої картки платника з кодом бюджетної класифікації 14010100 (податок на додану вартість із вироблених Україні товарів (робіт, послуг) станом на 01 січня 2020 року рахувалася заборгованість розмірі 90743,49 грн та залишок несплаченої пені в сумі 44148,69 грн. У силу пункту 87.9 статті 87, пункту 131.2 статі 131 Податкового кодексу України кошти, які сплачував позивач зараховувались у рахунок погашення податкового боргу (по відповідним термінам сплати) з урахуванням черговості його виникнення.

24 листопада 2020 року позивач подав відповідь на відзив, у якій наголошує на протиправності дій відповідача та необхідності задоволення його позовних вимог.

Зазначена справа надійшла до Житомирського окружного адміністративного суду у порядку, визначеному статтею 29 Кодексу адміністративного судочинства України, та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Житомирського окружного адміністративного суду для розгляду справи визначено головуючим суддею по справі Окис Т.О.

Ухвалою суду від 14 березня 2025 року справу прийнято до провадження, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, замінено відповідача на його правонаступника Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (далі ГУ ДПС у м. Києві) та запропоновано сторонам протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання цієї ухвали, подати суду з доказами направленні іншій стороні у справі, додаткові пояснення по суті спору.

Ухвалою суду від 11 червня 2025 року призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі на 17 липня 2025 року, продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та визнано обов`язковою явку в судове засідання представника Приватного підприємства «Реформо Просум-Україна».

23 липня 2025 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких він наполягає на задоволенні позову та просить здійснювати розгляд справи за відсутності його представника.

Розглядаючи спір по суті, суд, на підставі наявних у справі доказів, установив, що працівником ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ПП «Реформо Просум-Україна».

За результатами проведеної перевірки 03 червня 2020 року складено акт №20233/26-15-04-11-13 (далі Акт перевірки).

У ході перевірки встановлено, що ПП «Реформо Просум-Україна» допустило порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість, визначених пунктом 57.1 статі 57, статі 203 Податкового кодексу України.

На підставі Акта перевірки 04 червня 2020 року відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення №058632041, яким позивачу на підставі статі 126 Податкового кодексу України визначено суму штрафу в розмірі 56693,65 грн.

Рішенням ДПС України від 10 вересня 2020 року податкове повідомлення рішення від 04 червня 2020 року №058632041 залишено без змін, а скаргу ПП «Реформо Просум-Україна» без задоволення.

Уважаючи податкове повідомлення рішення протиправним, ПП «Реформо Просум-Україна» звернулося з цим позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).

За змістом пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 202.1 статті 202 ПК України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.

Виходячи зі змісту статті 203 цього Кодексу, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Як установлено нормами пункту 203.2 статті 203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 13 названої правової норми якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

За визначенням, наведеним у підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок, що у платника податків є обов`язок сплатити узгоджену суму грошового зобов`язання у встановлений ПК України строк, а саме протягом 10 днів календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, в іншому випадку сума узгодженого грошового зобов`язання набуває статусу податкового боргу відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України.

Судом установлено, що ПП «Реформо Просум-Україна» подано податкові декларації з податку на додану вартість від 20 червня 2017 року №911831913, від 20 липня 2017 року №, від 20 листопада 2018 року №, від 20 грудня 2018 року №, від 20 червня 2019 року №, від 29 жовтня 2019 року №018927409, в яких визначені узгоджені суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість. Також податковим органом було прийнято податкове повідомлення рішення від 29 серпня 2018 року №, яким визначено суму грошового зобов`язання з названого податку.

Проте, як убачається з витягу з інтегрованої картки платника податків визначені у названих документах суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість сплачені з пропуском граничного строку для сплати податкових зобов`язань.

Положеннями пункту 126.1 статті 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 521 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Таким чином, абзацом 1 пункту 521 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України запроваджено загальне правило, в силу якого протягом дії карантину не застосовуються штрафи за вчинення особами податкових правопорушень за винятком, зокрема, порушень у сфері нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, порушень у сфері нарахування, декларування та сплати акцизного податку, порушень у сфері нарахування, декларування та сплати рентної плати.

З досліджених матеріалів справи судом установлено, що позивачем не сплачено у встановлений законом строк узгоджені суми грошового зобов`язання саме з податку на додану вартість, визначеного за податковими деклараціями та податковим повідомленням рішенням, а тому обмеження щодо застосування штрафних санкцій, встановлене приписами пункту 521 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, не може бути поширено на спірні правовідносини, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для настання для ПП «Реформо Просум-Україна» відповідальності у вигляді штрафу відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України.

Суд зауважує, що позивач не заперечує, що ним було порушено термін сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість, а лише вказує на неправомірність дій контролюючого органу щодо нарахування пені у період дії карантину. При цьому, як установлено судом оскаржуваним позивачем рішенням нарахована саме штрафна санкція, а не пеня.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів, що діяв в межах повноважень та в спосіб, передбачений законом, а тому позов не підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись положеннями статей 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Приватному підприємству «Реформо Просум-Україна» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

13.08.25